Єдиний унікальний номер 230/82/14ц
Номер провадження 22-ц/775/1959/2014
Головуючий в 1 інстанції - Юшков М.М.
Доповідач - Халаджи О.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве на
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 20 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве та
державного підприємства
«Орджонікідзевугілля» про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 20 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції ФСС від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве та ДП
«Орджонікідзевугілля» про
відшкодування моральної шкоди та
одноразової страхової виплати у
відшкодування моральної шкоди
задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням
Відділення виконавчої дирекції ФСС від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Єнакієве подало апеляційну скаргу,
зазначивши, що судом першої інстанції
було винесено рішення з порушенням
норм матеріального права. Позивачем
суду не було надано переконливих
доказів спричинення йому відповідачем
моральної шкоди, а сам по собі факт
наявності у позивача професійного
захворювання та травми на виробництві
не є підставою для моральної шкоди.
Просили скасувати рішення суду першої
інстанції та у позові відмовити.

Представник апелянта ВВД ФСС НВВПЗ
України в м. Єнакієве апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 проти доводів
апеляційної скарги заперечував та
просив її відхилити.

Відповідач ДП «Орджонікідзевугілля»
апеляційну скаргу на рішення суду не
подавало, до судового засідання
представник не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд вважає висновки суду
обґрунтованими і такими, що
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам закону.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів,
внаслідок чого підстав для задоволення
апеляційної скарги і скасування
судового рішення не має.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач протягом тривалого часу
працював на ДП «Орджонікідзевугілля»,
що підтверджується копією трудової
книжки (а.с.6-9). Відповідно до копії
довідки МСЕК від 02 серпня 2001 року,
долученої до матеріалів справи (а.с.17),
ОСОБА_1 було встановлено за сукупністю
60% втрати працездатності, з них
первинно - 25% - туговухість, 10% -
вібраційна хвороба - первинно та 25 % за
трудовим каліцтвом, що мало місце з 14
січня 1994 року.

Норми статей ст.ст. 21, 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які причинили втрату
працездатності» дійсно не містять
будь-яких додаткових умов щодо
відшкодування моральної шкоди окрім її
наявності.

Наявність моральної шкоди
підтверджена відповідними актами та
довідками МСЄК про втрату професійної
працездатності.

Моментом з якого у постраждалого
настає право на відшкодування шкоди,
заподіяно здоров'ю на виробництві є
встановлення вперше МСЄК втрати
професійної працездатності, а тому суд
вірно визначився з характером спірних
правовідносин та відповідальність
кожного з відповідачів за спричинену
моральну шкоду.

Суд не приймає як довод апеляційної
скарги, що в суді першої інстанції не
було доведено наявність моральної
шкоди, так як не було висновку МСЄК про
її наявність або відсутність, оскільки
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності ", діючого на час
встановлення втрати працездатності
позивачу.

Норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" передбачали
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам як страхову
виплату, тому покладення на відділення
Фонду обов'язків по сплаті такої
страхової виплати не є цивільною
відповідальністю зазначеного органу.

Норми Закону №1105-Х є спеціальними і
стосуються прав застрахованих осіб,
якими є працівники, оскільки Законом
передбачено, що укладаючи угоду про
обов'язкове соціальне страхування від
нещасного випадку страховик /Фонд/ тим
самим бере на себе зобов'язання надати
застрахованим особам всі передбачені
ст. 21 Закону соціальні послуги та
виплати. До страхових виплат належить,
зокрема, грошова сума, яка виплачується
застрахованому за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому. Відповідно до вимог
Закону моральна шкода потерпілого від
нещасного випадку на виробництві
полягає, зокрема, у фізичному болю,
фізичних та душевних стражданнях, які
він зазнає у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, що
спричиняє порушення особистих
немайнових прав потерпілого-право на
життя, на охорону здоров'я тощо.

Таким чином обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди позивачеві за
результатами, які встановлені
висновком МСЕК від 02 серпня 2001 року,
яким йому встановлена втрата
професійної працездатності 35 % за
професійним захворюванням лежить на
відділені виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Єнакієве.

Апеляційний суд вважає висновки суду
обґрунтованими і такими, що
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам закону.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів,
внаслідок чого підстав для задоволення
апеляційної скарги і скасування
судового рішення не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве
відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 20 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: