Ухвала

Іменем України

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Умнової О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» до
ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» на рішення апеляційного
суду м. Києва від 16 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ
«Сведбанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 17 травня 2006 року ОСОБА_4 отримала
кредитні кошти у розмірі 14 313 462 грн. 10
коп. У результаті порушення умов
кредитного договору за нею утворилася
заборгованість. Ураховуючи викладене,
позивач просив стягнути з відповідачки
кредитну заборгованість у розмірі 68 953
910 грн. 10 коп.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 01 жовтня 2013 року позов ПАТ
«Сведбанк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Сведбанк»
кредитну заборгованість у розмірі 68 953
910 грн. 10 коп. Розподілено судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
16 січня 2014 року рішення районного суду
скасовано. У задоволенні позову ПАТ
«Сведбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, й ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи
у задоволенні позову, апеляційний суд,
на підставі поданих сторонами доказів,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що на час ухвалення рішення
судом першої інстанції (01 жовтня 2013
року) позивач був неналежним, оскільки
18 червня 2013 року первісний кредитор,
ПАТ «Сведбанк», передав право вимоги за
спірним договором ПАТ «Дельта Банк».
Отже у ПАТ «Сведбанк» право вимоги було
відсутнє, проте районний суд ухвалив
рішення на його користь.

Посилання у касаційній скарзі на
положення ст. 37 ЦПК України
(процесуальне правонаступництво) та
прохання про стягнення кредитної
заборгованості на користь нового
кредитора безпідставні, оскільки
процесуальне правонаступництво при
апеляційному розгляді справи було
неможливе, у зв'язку з тим, що перехід
прав до ПАТ «Дельта Банк» відбувся до
ухвалення рішення судом першої
інстанції.

При цьому зазначене не позбавляє
нового кредитора права на пред'явлення
позову на загальних підставах. Вказане
було відмічено і в рішенні
апеляційного суду.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
16 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Умнова О.В.