Справа № 2-921/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2014 р.
смт.Станиця Луганська Луганської
області

Станично-Луганський районний суд
Луганської області в складі:

головуючого судді -
Антонова Ю.А.,

при секретарі
Тодоренко Є.В.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа -
Станично-Луганська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання недійсним заповіту, свідоцтв
про право на спадщину,-

в с т а н о в и в:

27.12.2012 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з дійсним позовом та просив:

- Визнати заповіт ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4, посвідчений 16.08.2009 р. приватним
нотаріусом ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 7457 недійсним; визнати
недійсним Свідоцтво про право на
спадщину, видане ОСОБА_4 яка
складається з ? частини житлового
будинку з відповідними будівлями та
прибудовами, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 посвідчене 15.07.2011 р. державним
нотаріусом Ст-Луганської
держнотконтори Перепелицею І.В.,
зареєстроване в реєстрі за №1-946;

- Визнати недійсним Свідоцтво про право
на спадщину, ОСОБА_4 яка складається з ?
земельної ділянки площею 0,0988 га,
кадастровий номер 180040010, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
посвідчене 15.07.2011 р. державним
нотаріусом Станично-Луганської
державної нотаріальної контори
Перепелицею І.В., зареєстроване в
реєстрі за №1-947;

- Визнати за собою право на спадкування
за заповітом від 27.02.2009 р., посвідченого
державним нотаріусом
Станично-Луганської державної
нотаріальної контори Перепелицею І.В.,
зареєстроване в реєстрі за №412 після
смерті ОСОБА_6;

- Стягнути з відповідача на свою
користь судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
помер його вітчим ОСОБА_6, після його
смерті залишилося спадкове майно у
вигляді ? частини житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 та ? земельної ділянки
площею 0,0988 га, кадастровий номер
180040010, що знаходиться за
вищевказаною адресою. Після смерті
ОСОБА_6 він звернувся до
Станично-Луганської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини спираючись на
заповіт, який вітчим оформив на його
користь 27.02.2009 р., посвідчений державним
нотаріусом Станично-Луганської
державної нотаріальної контори. Але,
він дізнався про те, що на майно ОСОБА_6
претендує його сестра ОСОБА_4
(відповідачка по справі), яка в свою
чергу подала заповіт спадкодавця від
16.08.2009 р., цей заповіт посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 Також,
15.07.2011 р. нотаріусом на підставі цього
заповіту, спадкоємцем ОСОБА_6 визнана
його сестра ОСОБА_4, у зв'язку з чим їй
були видані вищезазначені свідоцтва
про право на спадщину. Вважаючи
заповіт, який ОСОБА_6 оформив на
відповідачку недійсним, бо він був
складений під наполегливим тиском
відповідачки та в момент психічного
розладу здоров'я вітчима, оскільки з 2008
року ОСОБА_6 страждав психічним
захворюванням, тому позивач звернувся
до суду з дійсним позовом за захистом
своїх спадкових прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник, позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та
наполягають на їх задоволенні. Дали
аналогічні пояснення, що викладені у
позовній заяві, звертаючи увагу на те,
що ОСОБА_6 був психічно неврівноваженою
особою та заповіт на користь
відповідачки склав в результаті
тривалого психологічного тиску з її
боку. Це було не вільне його
волевиявлення з приводу заповіту, що
оспорюється. Також, про розлад його
психічного стану підтверджують свідки.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на
те, що позивач не надав жодного
належного доказу відносно своїх
заявлених позовних вимог. Просить
відмовити у задоволенні позову, за
необґрунтованістю.

Треті особи - представник
Станично-Луганської державної
нотаріальної контори та приватний
нотаріус Луганського нотаріального
округу ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилися, причину неявки не
повідомили, свої доводи й заперечення
суду не представили, хоча належним
чином були повідомлені про розгляд
справи.

При таких обставинах суд вважає
можливим розглядати справу за
відсутністю третіх осіб, за наявними у
справі доказами.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що їй відомо
про те, що ОСОБА_6 свою частину
домобудівництва заповів своїй сестрі
ОСОБА_4, однак між ними дружніх і
родинних відносин не було. За
характером ОСОБА_6 був запальною,
скандальною людиною, лаявся практично
з усіма сусідами.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що в ОСОБА_6 був
намір відписати своє майно ОСОБА_1,
ОСОБА_6 був емоційною людиною. Із
сестрою ОСОБА_4 відносин не
підтримував.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що йому відомо
про намір ОСОБА_6 відписати свою
частину майна онукові ОСОБА_11 Після
смерті своїй дружини ОСОБА_6 став
замкнутим.

Свідок ОСОБА_12 - фельдшер
Станично-Луганської ЦРЛ пояснив, що
кілька років тому назад виїжджав у
складі "швидкої" на виклик до ОСОБА_6 за
місцем проживання останнього, із
приводу гіпертонічного кризу. Була
запропонована ОСОБА_6 госпіталізація,
але він відмовився. Чудності в
поводженні ОСОБА_6 він не помітив.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_6 - її
колишній свекор. Його сестру ОСОБА_4
вона практично не знає, бачила її не
більш п'яти разів. Після смерті дружини,
в 2008 році, свекор став підозрілим,
мнимим і нервовим.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що відповідача
ОСОБА_4 він не знає. Був такий випадок,
улітку 2009 року, ОСОБА_6 зажадав від його,
що б він відключив у себе на городі
електромотор, робота якого йому нібито
заважає відпочивати, він йому в цьому
відмовив. Щоб відомстити на це, ОСОБА_6
молотком розбив йому електромотор.
Онуки ОСОБА_6, а вірніше діти позивача,
відшкодували йому збиток за
електромотор - це підкреслює, що ОСОБА_6
був психічно неврівноваженою людиною.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що в
поводженні ОСОБА_6 спостерігалися
чудності. Так, наприклад, у них у
бригаді сторожів по охороні об'єкта,
ОСОБА_6 був старшим. Під час здійснення
чергування він завжди надягав червону
нарукавну пов'язку й вимагав це від
інших. Останнім часом він ходив у
подавленому стані, проявляв
нервозність і агресивність, був у
поганому настрої, висловлював
невдоволення на сусідів, членів своїй
родини, пояснюючи це наслідками смерті
дружини, сваркою в родині з дітьми. Йому
увесь час здавалося, що його всі
кривдять.

Фахівець: лікар-психіатр ОСОБА_16
пояснив, що ОСОБА_6 ніколи у них на
обліку не перебував. Ні сам ОСОБА_6, ані
його родичі за медичною допомогою в цій
части не зверталися. Ознайомившись з
історією хвороби ОСОБА_6 він може
зробити висновок, що в історії хвороби
останнього значиться два суперечливих
діагнозу, які фельдшер швидкої
допомоги, як висновок, не може давати, в
частині психічного стану хворого. Він
не лікар-спеціаліст в цій області. За
його думкою, на момент виклику карети
швидкої допомоги, ОСОБА_6 перебував у
стані реакційного психозу, за
наявності у нього захворювання
ішемічної хвороби серця ІІ ступеню,
гіпертонії, його віку. Його емоційні
відхилення відбувалися на ґрунті
якогось приводу: наслідку смерті
дружини, сварка з членами сім'ї,
родичами. Без стаціонарного обстеження
неможливо зробити висновок, що особа
психічно хвора. Будь-яка документація в
цієї частині відносно ОСОБА_6 відсутня,
а значить не можливо зробити висновок,
що ця людина була психічно хворою та
здійснювала на цьому ґрунті не логічні
вчинки.

Фахівець: лікар-терапевт
Станично-Луганської ЦРЛ Орєхова Л.Ю.
пояснила, що дійсно приблизно протягом
п'яти років у неї на обліку перебував
ОСОБА_6 з діагнозом: гіпертонія,
ішемічна хвороба серця (ІХС). Як
правило, вона призначала Йому
зміцнювальні препарати для серця й
заспокійливе. Зі слів останнього їй
було відомо, що в нього вмерла дружина і
Йому важко жити одному. Ніяких скарг
він не заявляв, Його психічний стан у
неї сумніву не викликав, поводив себе
він адекватно. Чи відвідував він
лікаря-психіатра - їй не відомо.

Фахівець: лікар-невропатолог
Станично-Луганської ЦРЛ Дем’яненко
Л.К. пояснила, що дійсно в історії
хвороби ОСОБА_6 за 2009 р. є її підпис, як
завідуючої поліклінікою ЦРЛ на той
період, на видачу рецепта на
медпрепарат "Фенозепан", що входило в її
службові обов'язки, оскільки даний
препарат відпускався строго по
рецептах лікаря. Цей препарат є
заспокійливим. Побічних явищ, при його
застосуванні, на психіку особи не
повинне бути. ОСОБА_6 як пацієнт, їй не
знайом і в неї на прийомі він ніколи не
був.

Суд, вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, медичну
картку ОСОБА_6, приходить до висновку
про залишення позову ОСОБА_1 без
задоволення, за необґрунтованістю, за
наступними обставинами.

Статтею 1223 ч.1, 3 ЦПК України
передбачено, що право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.
Право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦПК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до 1234 ЦПК України право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ст. 1235 ч.1-3 ЦПК
України, заповідач може призначити
своїми спадкоємцями одну або кілька
фізичних осіб, незалежно від наявності
у нього з цими особами сімейних,
родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин.
Заповідач може без зазначення причин
позбавити права на спадкування
будь-яку особу з числа спадкоємців за
законом. У цьому разі ця особа не може
одержати право на спадкування.
Заповідач не може позбавити права на
спадкування осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині. Чинність
заповіту щодо осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині,
встановлюється на час відкриття
спадщини.

Згідно зі ст. 1244 ЦПК України заповідач
має право призначити іншого спадкоємця
на випадок, якщо спадкоємець,
зазначений у заповіті, помре до
відкриття спадщини, не прийме її або
відмовиться від її прийняття чи буде
усунений від права на спадкування, а
також у разі відсутності умов,
визначених у заповіті (стаття 1242 цього
Кодексу). Підпризначеним спадкоємцем
може бути будь-яка особа, визначена у
статті 1222 цього Кодексу.

В частинах 1, 2, 3 ст. 1254 ЦПК України
зазначено, що заповідач має право у
будь-який час скасувати заповіт.
Заповідач має право у будь-який час
скласти новий заповіт. Заповіт, який
було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або у тій
частині, в якій він йому суперечить.
Кожний новий заповіт скасовує
попередній і не відновлює заповіту,
який заповідач склав перед ним.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1257 ЦПК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

З матеріалів справи вбачається, що
заповідач майна ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у віці 65 років (л.д.7),
заповіт ОСОБА_6 від 27.02.2009 року свідчить
про те, що він все своє майно після
своєї смерті заповідає ОСОБА_1 (а.с. 8), а
16.08.2009 року вже заповідає - ОСОБА_4 (а.с.
11).

Судом встановлено та перевірено в
судовому засіданні, що в матеріалах
медичної картки Станично-Луганської
ЦРЛ Луганської області, що належить
померлому ОСОБА_6, з 26.03.1982 р. по 18.09.2009 р.
відсутня жодна скарга, заява до
лікаря-психіатру з боку пацієнта або
його родичів в частині його психічного
стану. Крім того, серед встановлених
діагнозів пацієнта ОСОБА_6 не
зафіксовано будь-якої хвороби
(діагнозу), пов'язаної з психічним
розладом його здоров'я. Також, з
письмового повідомлення Луганської
обласної психоневрологічної лікарні
за №5574 від 06.06.2012 р. вбачається, що
ОСОБА_6 в їх закладі на обліку не
перебував (а.с. 24).

Беручі до уваги думку фахівця в області
психіатрії, у суду не було достатніх
підстав до призначення посмертної
психіатричної експертизи відносно
ОСОБА_6, оскільки для цього необхідна
наявність, як мінімум двох обставин:

- наявність, згідно з медичною
документацією, у особи розладу
психічної діяльності або психічного
захворювання;

- поведінка особи під час здійснення
ним визначених дій або після них було і
є неадекватною (затьмарення
свідомості, порушення сприйняття,
мислення, волі, емоцій, інтелекту або
пам'яті).

Таких обставин судом не встановлено.

Із даних, що характеризують ОСОБА_6
слідує, що він був доброзичливою,
адекватною, врівноваженою та
відповідальною людиною (а.с. 20, 21).

Тому, посилання позивача на те, що
ОСОБА_6 страждав на період складення
заповіту, на користь своєї сестри
ОСОБА_4, психічним розладом здоров'я, що
цей заповіт не був результатом його
волевиявлення, а був результатом
тривалого психологічного тиску з боку
ОСОБА_4 на ОСОБА_6, через його «хворого
стану», є безпідставним, оскільки
позивач таких доказів суду не надав і в
судовому засіданні вони не знайшли
свого підтвердження.

Суд вважає, що посилання позивача та
його доводи в цієї частині, засновані
тільки на йог особистих припущеннях, а
не на належних доказах. У зв'язку з чим,
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 1223, 1233-1235, 1244, 1254, 1257 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя
особа - Станично-Луганська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання недійсним заповіту, свідоцтв
про право на спадщину - залишити без
задоволення, за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Станично-Луганський районний суд
Луганської області протягом 10-ти днів з
дня його проголошення.

Головуючий:
Ю.А. Антонов