Міжгірський районний суд
Закарпатської області
Справа № 302/1500/13-ц
Номер рядка звіту 53
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

27.03.2014 р.
смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд
Закарпатської області в

особі головуючого судді Гайдур А. Ю

при секретарі Царь О.В.

з участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача
Дигодюк В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні райсуду в
смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1
до ПП «Міжгірського АТП - 12138» про
скасування наказу про накладення
матеріальної відповідальності та
стягнення матеріальної шкоди,
поновлення на роботі, стягнення
невиплаченої заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И В:

В кінці грудня 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
скасування наказу ПП «Міжгірське
АТП-12138» від 17 грудня 2013 р. № 42 «Про
стягнення з директора ОСОБА_1
середнього місячного заробітку».
Заяву мотивував та обґрунтовував тим,
що відповідач не довів наявність умов,
передбачених ст. 130 КЗпП України
зокрема протиправністю його дій та
заподіяння ним прямої дійсної шкоди
підприємству, порушення ним
трудового законодавства та покладених
на нього трудових обов'язків.

24 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом про поновлення на
роботі, стягнення невиплаченої
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди. Заяву мотивував тим,
що відповідач 17.12.2013 року на підставі
рішення Зборів Власників
підприємства видав наказ про
розірвання трудового договору з ним з
25.12.2013 р. у зв'язку із вчиненням дій,
які дають підстави для втрати довіри
до нього згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП
України. Вважає звільнення незаконним
оскільки між ним та відповідачем не
існувало письмової трудової угоди,
факту розкрадання та доведення його
вини не доведено, з наказом про його
звільнення під розписку не
ознайомлено, пояснень не відбиралося,
запис у трудовій книжці повинен
відповідати тексту наказу
(розпорядження), розрахунок на день
звільнення з ним не проведено в
зв'язку з чим відповідач повинен йому
нарахувати та виплатити заробітну
плату з 25.12.2013 р. по 23.01.2014 р. Крім того
вважає, що оскільки відповідач
незаконно його звільнив, то йому
завдано моральної шкоди, яка полягає
у спричиненні йому психологічного
переживання, що відображається на сім'ї
та втратою значних коштів і моральну
шкоду оцінює у розмірі 6166,13 грн. Просив
визнати незаконними дії відповідача
щодо його звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпПУ
та покласти зобов'язання на
відповідача протягом 3-х днів з дня
набрання рішення суду законної сили
внести відповідний запис до його
трудової книжки, стягнути з
відповідача на його користь
невиплачену заробітну плату у розмірі
2435,99 грн. та моральну шкоду в сумі 6166,13
грн. 04 лютого 2014 року ухвалою суду
позови ОСОБА_1 об'єднано в одне
провадження.

17.03.2014 р. ОСОБА_1 подав заяву про
уточнення позовних вимог, де до вимог
за позовом від 24.01.2014 р. просив ще
поновити його на роботі на посаді
Директора ПП «Міжгірське АТП-12138» та
виплатити йому заробітну плату за
весь час вимушеного прогулу.

Іншу вимогу зазначену в цій
заяві про скасування рішення зборів
Власників ПП «Міжгіроьке АТП-12138» від
17.12.2013 р. просив не розглядати, тобто
відмовився від такої в ході судового
розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача
та його представника, які просили
задоволити їх вимоги в повному
обсязі, пояснення представника
відповідача, який позовні вимоги
заперечив, пояснення свідків та
перевіривши матеріали в справі суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають до часткового задоволення
з наступних підстав.

Приватне підприємство
«Міжгірське АТП-12138» зареєстровано в
ЄДРПОУ 07.09.2010 р. Основний вид
економічної діяльності: пасажирський
наземний транспорт міського та
приміського сполучення.

Дане підприємство функціонує на
підставі статуту (нова редакція), який
затверджено рішенням Власників від
07.06.2011 р. Протокол № 1 та зареєстровано
державним реєстратором 04.07.2011 р.

Власниками підприємства
виступають:

1.ОСОБА_3 - 21 % статутного капіталу;

2ОСОБА_4 - 40 % статутного капіталу;

3ОСОБА_5 - 19,5 % статутного капіталу;

4ОСОБА_1 - 19,5 % статутного капіталу.

З 02 вересня 2010 року згідно
протоколів загальних зборів
підприємства № 1 наказом №1 від 02.09.2010 р.
ОСОБА_1 (позивач по справі) призначено
директором підприємства.

17 грудня 2013 року наказом № 42
тимчасово виконуючим обов'язків
директора ПП «Міжгірське АТП 12138» О.
Біленчук за шкоду, заподіяну ПП
«Міжгірське АТП 12138» зайвими
грошовими виплатами, неправильною
постановкою обліку і зберігання
матеріальних цінностей підприємства,
на виконання рішення Власників
Підприємства від 17.12.2013 р. стягнуто з
директора ОСОБА_1 на користь
Підприємства середній місячний
заробіток, відповідно до п. 2 ст. 133 КЗпП
України.

Даний наказ слід визнати
незаконним та скасувати виходячи з
такого.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 133 КЗпПУ
у відповідності з законодавством
обмежену матеріальну
відповідальність несуть: керівники
підприємств…. - у розмірі заподіяної з
їх вини шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, якщо
шкоду підприємству, установі,
організації заподіяно зайвими
грошовими виплатами, неправильною
постановкою обліку і зберігання
матеріальних, грошових чи культурних
цінностей, невжиттям заходів для
запобігання простоям, випускові
недоброякісної продукції,
розкраданню, знищенню і зіпсуттю
матеріальних, грошових чи культурних
цінностей.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпПУ
працівники несуть матеріальну
відповідальність за заподіяння
підприємству прямої дійсної шкоди,
внаслідок порушення покладених на
них трудових обов'язків і за умови
винних протиправних дій
(бездіяльності) працівника … .

Про заподіяння шкоди
підприємству може бути підтверджено
проведенням інвентаризації
матеріальних цінностей, ревізією чи
перевіркою фінансово-господарської
діяльності.

Підставою для притягнення до
матеріальної відповідальності за п. 2
ст. 133 КЗпПУ є широкий спектр порушень
трудових обов'язків, що потягли пряму
дійсну шкоду. Неправильна постановка
обліку і зберігання матеріальних
цінностей ще не є підставою для
притягнення до матеріальної
відповідальності, тому що воно можливе
тільки за наявності прямої дійсної
шкоди.

Із ОСОБА_1 трудова угода не
укладалась, він не є
матеріально-відповідальною особою,
інвентаризація, ревізія чи перевірка
фінансово-господарської діяльності
підприємства не проводилась, акти про
нестачу ТМЦ не складалися.

Підставою для притягнення
Відповідачем до матеріальної
відповідальності ОСОБА_1 та видачі з
цього приводу наказу № 42 став
Аудиторський висновок від 17.12.2013 р.

Суд відхиляє даний Аудиторський
висновок як належний доказ і підставу
для застосування і притягнення
ОСОБА_1 Відповідачем за п. 2 ст. 133 КЗпПУ
до матеріальної відповідальності,
оскільки аудиторська фірма проводила
і здійснила аудиторську перевірку щодо
стану бухгалтерського та податкового
обліку ПП «Міжгірське АТП - 12138» і у
висновку такої зазначено
неправильність відображення
діяльності підприємства у фінансовій
та податковій звітностях внаслідок
суттєвих порушень і що бухгалтерський
та податковий облік потребують
виправлення.

Даний висновок не визначає
заподіяння ОСОБА_1 прямої дійсної
шкоди підприємству, внаслідок
порушення покладених на нього
трудових обов'язків та його вини у
цьому.

У зв'язку із вищевикладеним суд
приходить до висновку, що законних
підстав у Відповідача для
притягнення ОСОБА_1 за п. 2 ч. 1 ст. 133
КЗпПУ до матеріальної
відповідальності не було і тому наказ
№ 42 від 17.12.2013 р. виданий ПП
«Міжгірське АТП 12138» про стягнення з
директора ОСОБА_1 середнього
місячного заробітку відповідно до п. 2
ст. 133 КЗпПУ слід визнати незаконним
та скасувати. Крім цього суд
констатує, що на момент видачі наказу
№ 42 від 17.12.2013 року ОСОБА_1 вже не був
директором ПП «Міжгірське АТП 12138»,
оскільки згідно з рішенням
позачергових зборів Власників ПП
«Міжгірське АТП 12138» ( Протокол від
20.11.2013 р.) відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК
України ОСОБА_1 було усунуто від
виконання обов'язків директора
підприємства і призначено тимчасово
виконуючим обов'язки директора
Біленчука О.М.

Згідно наказу № 41 (в трудовій
книжці ОСОБА_1 наказ № 41/п) від 17.12.2013
року т.в.о. директора ПП «Міжгірське
АТП 12138», ОСОБА_1 звільнено з посади
директора ПП «Міжгірське АТП 12138» з 25
грудня 2013 року за вчинення дій, які
дають підстави для втрати довір'я
до нього з боку власників, відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ.

У трудовій книжці ОСОБА_1
внесено запис: «Звільнений за втрату
довір'я з посади директора
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ,
підстава - Нак. № 41/п від 17.12.2013 р.».

Даний наказ Відповідача слід
визнати незаконним, а запис в
трудовій книжці анулювати, зробивши
для цього відповідний запис
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ
вбачається, що трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до
нього з боку власника або
уповноваженого ним органу .

Відповідно до тлумачення п. 2 ч. 1
ст. 41 КЗпПУ у постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
пояснюється, що безпосереднім
обслуговуванням грошових і товарних
цінностей є їх прийняття, збереження,
транспортування, розподіл тощо.
Ключові слова, що відображають
розуміння безпосереднього
обслуговування грошових і товарних
цінностей, - це «прийняття» і
«збереження» і коло працівників, які
безпосередньо обслуговують грошові
та товарні цінності, - це особи, які
одержують їх під звіт.

ОСОБА_1 не одержував від
відповідача під звіт грошові та
товарні цінності і таке належними
доказами не є доведеним в суді.

Окрім цього відповідно до
діючого трудового законодавства не
можуть бути звільнені за п. 2 ст. 41
КЗпПУ керівники підприємств, установ,
організацій … оскільки вони не
виконують роботи, пов'язані з
безпосереднім обслуговуванням
товарних цінностей.

З огляду на вищенаведене та у
відповідності до п. 2.10. Інструкції про
порядок ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і
організаціях підставною є вимога
позивача про покладення
зобов'язання на відповідача про
внесення в його трудову книжку
відповідного запису, щодо визнання
недійсним запису про звільнення його
з посади директора за втрату
довір'я за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ після
набрання рішення суду законної сили.

Натомість суд вважає, що вимога
позивача ОСОБА_1 про поновлення його
на роботі на посаді директора ПП
«Міжгірське АТП 12138», стягнення з
Відповідача на його користь
заробітної плати за весь час
вимушеного прогулу та моральної
шкоди в сумі 6 166, 13 грн. до
задоволення не підлягає виходячи з
наступного.

20.11.2013 року відповідно до
Протоколу позачергових Зборів
Власників ПП «Міжгірське АТП 12138» на
підставі ч. 3 ст. 99 ЦК України ОСОБА_1
було усунуто з посади директора ПП
«Міжгірське АТП 12138». Дане рішення
Власників підприємства узгоджується
із Статутом підприємства та із
вимогами цивільного законодавства ( ч.
3 ст. 99 ЦК), тобто є законним. Протокол не
скасований , не змінений і не
відмінений. Спір з приводу законності
зазначеного рішення вирішується в
порядку господарського судочинства,
так як є корпоративним спором, а не в
порядку цивільного судочинства.

Оскільки дане рішення
Відповідача на даний час є законним,
то вимога позивача про поновлення
його на роботі на посаді директора ПП
«Міжгірське АТП 12138» не ґрунтується на
чинному законодавстві і до
задоволення не підлягає.

З огляду на те, що позивач не
підлягає поновленню на роботі і з
20.11.213 р. по день звернення до суду
на роботі не працював жодного дня, то
вимога про виплату йому заробітної
плати за весь час вимушеного прогулу
до задоволення теж не підлягає.

Також не підлягає до задоволення
і вимога позивача про стягнення з
Відповідача моральної шкоди за
незаконне звільнення, оскільки
рішення Власників ПП «Міжгірське АТП
12138» від 20.11.2013 р. про усунення (
фактично звільнення) ОСОБА_1 з посади
директора ПП «Міжгірське АТП 12138» є
чинним, а саме по собі рішення у виді
наказу № 41 від 17.12.2013 р.
адміністрацією ПП «Міжгірське АТП
12138» про неправильне застосування
норми трудового законодавства при
звільненні ОСОБА_1 з роботи не дає
підстави суду для задоволення його
вимоги про стягнення з відповідача
моральної шкоди на його користь.

Окрім того в суді ОСОБА_1 не
навів жодних переконливих доказів і
критеріїв з яких він виходив, щодо
заподіяння моральної шкоди та
розміру такої.

Беручи до уваги, що позивач при
подачі позову по двох справах, які
об'єднані в одне провадження був
звільнений від сплати судового
збору, що його вимоги задоволені
частково, то у відповідності до ст. 88
ЦПК України з Відповідача у доход
держави слід стягнути судові
витрати (судовий збір).

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати
наказ ПП «Міжгірське АТП -12138» від 17
грудня 2013 року № 42 «Про стягнення з
директора ОСОБА_1 середнього
місячного заробітку».

Визнати незаконними дії ПП
«Міжгірське АТП- 12138» щодо звільнення
з роботи ОСОБА_1 за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ
та скасувати наказ ПП «Міжгірське
АТП- 12138» від 17.12.2013 р. № 41/п « Про
звільнення ОСОБА_1 з посади директора»
за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ.

Зобов'язати ПП «Міжгірське
АТП-12138» після набрання рішення суду
законної сили внести відповідний
запис до трудової книжки ОСОБА_1

В решті вимог, відмовити.

Стягнути з ПП «Міжгірське АТП-
12138» у доход держави судові витрати в
сумі 487 (чотиристо вісімдесят сім)
грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано в апеляційний суд
Закарпатської області через райсуд
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Рішення набирає законної сили
згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: А. Ю. Гайдур