Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Скарлат О.І.

при секретарі Грабовській
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду із позовною заявою про
розірвання шлюбу, мотивуючи свої
вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2
вони перебувають у шлюбі з 20.12.1974 року.
Від шлюбу мають повнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне подружнє життя не
склалося по тій причині, що під час
сумісного проживання у них виявилась
несумісність характерів, поглядів на
сімейне життя, відповідачка нехтує
сімейними цінностями, в результаті
чого почали виникати сварки та
непорозуміння, що призвело до розпаду
сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем
фактично припинилися.

Позивач вважає, що подальше спільне
проживання та збереження шлюбу є
неможливим та просить розірвати шлюб
між ним та ОСОБА_2

У судовому засіданні позивача позов
підтримав та просить його
задовольнити, на примирення не згоден.

Відповідач позов не визнала, вважає, що
шлюб можливо зберегти, просить не
розривати шлюб.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача та її представника
дослідивши письмові матеріали справи
приходить до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню.

Порядок припинення шлюбу врегульовано
главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК
України розірвання шлюбу є однією із
законодавчо визначених підстав його
припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується
нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд
постановляє рішення, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
При прийнятті рішення, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що сторони перебувають у шлюбі з 20
грудня 1974 року, про що свідчить
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1
виданий відділом РАГС міста Рівне,
актовий запис № 1375.

Від сімейного проживання позивач і
відповідач мають повнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сумісне життя сторін не склалося по тій
причині, що у сторін втрачена основа
подружніх відносин і почуття любові
один до одного.

Судом були вжитті заходи щодо
збереження шлюбу, а саме ухвалою суду
від 24 грудня 2013 року надано подружжю
строк для примирення на три місяці.

Однак у судовому засіданні позивач
наполягав на розірванні шлюбу,
оскільки він не бажає проживати з
відповідачем, як подружжя та
підтримувати шлюбно-сімейні відносини.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, суд приходить до
висновку, що подальше спільне життя і
збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало
неможливими, тому шлюб підлягає
розірванню.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 20 грудня 1974 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану міста Рівне
Рівненської області, актовий запис №
1375, залишивши прізвище дружини після
розірвання шлюбу «ОСОБА_2».

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна
скарга подається Апеляційному суду
Київської області через Вишгородський
районний суд Київської області.

Суддя