Справа № 278/5494/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі : головуючого судді - Баренко С.
Г,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Березівської сільської ради
Житомирського району (далі - Громада)
про встановлення факту родинних
відносин та визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У кінцевій редакції свого позову проти
Громади ОСОБА_2 просить встановити
факт, що він являється сином померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та визнати за ним
право власності на 39/100 частин будинку
АДРЕСА_1 як за спадкоємцем після смерті
матері. Вимоги мотивує відмовою
нотаріуса в оформленні права на
спадщину через відсутність
підтвердження родинних зв'язків та
правовстановлювального документа на
частину будинку. Позивач може
захистити своє невизнане право на
отримання спадщини лише в суді.

Представник позивача у письмовій заяві
до суду позов підтримав, просив справу
розглядати без його участі, надав копії
аркушів словника-довідника власних
імен людей (далі - Словник) на
обгрунтування розбіжностей в імені
спадкодавця.

Сільський голова звернувся з
аналогічним клопотанням, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені обставини, які
відповідають цивільним
правовідносинам.

Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 11).
Внаслідок її смерті відкрилася
спадщина на все належне спадкодавцю
майно.

Згідно зі ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). У ст.ст. 1296, 1297
ЦК України зазначено, що оформлення
права на спадщину, в тому числі на
нерухоме майно, проводиться шляхом
видачі нотаріусом відповідного
свідоцтва, проте, постановою нотаріуса
від 21.10.2013 у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом на спірну
частину будинку позивачу було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
підтвердження родинних відносин зі
спадкодавцем та правовстановлювальних
документів на нерухоме майно (а.с. 20, 26).

У свідоцтві про народження позивача
матір'ю зазначена ОСОБА_3 (а.с. 10).
Громада не оспорює наявність родинних
відносин. Окрім цього, за Словником
імена ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_3, ОСОБА_3 є
варіантами одних і тих же імен.

Як убачається зі справи, житловий
будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1953
році на земельній ділянці, що передана
спадкодавцю в користування у
встановленому порядку (а.с. 12, 14-17).
Виконком Березівської сільської ради
надав довідку № 567 від 07.03.2014, що у
погосподарських книгах за 1996-2015 рр.
спірні 39/100 частин будинку АДРЕСА_1
рахувалася за спадкодавцем, як за
власником (а.с. 67).

Відповідно до "Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
радах народних депутатів, затверджених
ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215,
визначення в сільській місцевості
громадського типу господарства в
погосподарській книзі та відомостей,
що має правове значення, було покладено
саме на сільські ради.

За постановою Ради Міністрів УРСР від
11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в УРСР", Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу УРСР від 31.01.1966,
Інструкціею про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР від 31.10.1975 та за іншими
нормативними актами записи у по
господарських книгах є особливою
формою статистичного обліку і
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджували право приватної
власності. Саме таке роз'яснення надав
і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13
від 16.05.2013 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування», вказуючи, що у п. 62
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку,
що квартира АДРЕСА_1 відноситься до
спадкового майна.

З огляду на зміст глави 84 ЦК України та
роз'яснень Пленуму ВСУ , що надані у
Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову
практику у справах про спадкування»
(п.23), право позивача на отримання у
спадок наведеного житлового будинку
встановлюється судом.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(ст.1218 ЦК України).

Ураховуючи усі обставини справи у
сукупності, а також те, що Громада не
оспорює право власності спадкодавця,
загальні засади цивільного
судочинства, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Керуючись: ст. ст. 15,16, 328, 392, 1216, 1225, 1268, 1276,
1297 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 57, 60, 61, 88, 130, 197,
212, 213, 214, 215, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
є сином ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1
(загальна площа всього будинку 76,6 кв.м.,
житлова - 35,0 кв.м.) як за спадкоємцем за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області через
Житомирський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
С.Г. Баренко