Єдиний унікальний номер 0552/4337/12
Номер провадження 22-ц/775/3215/2014
Головуючий у 1 інстанції: Кузнецов Р.О.
Доповідач: Краснощокова Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Безрученко Ю.О., Могутової Н.Г.

при секретарі: Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» на ухвалу
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 12
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 22 жовтня 2012р.,
залишеним без зміни ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 19 грудня 2012р. позов ПАТ
«Всеукраїнський банк розвитку»
задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на
користь позивача суму заборгованості
за кредитним договором в розмірі 10 370
грн. та судові витрати 103, 70 грн.

6 лютого 2014р. ПАТ «Всеукраїнський банк
розвитку» звернувся до суду із скаргою
на протиправну бездіяльність
державного виконавця
Центрально-Міського відділу ДВС
Макіївського міського управління
юстиції, на виконанні якого
знаходились виконавчі листи з
примусового виконання вказаного
рішення.

Ухвалою судді Центрально-Міського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 12 лютого 2014 року
скаргу публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» на дії державного виконавця
залишено без розгляду.

У апеляційній скарзі заявник просить
скасувати ухвалу та направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
зазначає, що скарга була подана на
неправомірну бездіяльність посадових
осіб ВДВС, а не на дії державного
виконавця, як зазначено в ухвалі суду.
Суд неправильно прийшов до висновку
про пропуск ним строку на звернення із
скаргою через обізнаність з
порушенням його прав у виконавчому
провадженні з 15.10.2013р., тобто з
наступного дня після винесення
державним виконавцем постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.
Насправді він оскаржував не постанову
від 15.10.2013р., а дії державного виконавця
щодо не надіслання державним
виконавцем цієї постанови до органів,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження. Статтею 385 ЦПК України
встановлено строк на звернення до суду
із скаргою на бездіяльність
державного виконавця 10 днів з дня,
коли особа дізналась про порушення її
прав чи свобод. Банк дізнався про
порушення своїх прав лише 4.02.2014р.,
отримавши витяг із Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, з якого
вбачалось, що станом на 27.01.2014р. жодного
запису посадовими особами Центрально
- Міського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції у
Донецькій області по обтяженню
нерухомого майна боржника ОСОБА_1 не
вносилось. Скарга до суду надіслана
6.02.2014р., тому строк не пропущено.

В засіданні апеляційного суду
представник заявника ПАТ
«Всеукраїнський банк розвитку» Вожов
В.І. підтримував апеляційну скаргу та
наполягав на її задоволенні,
представник Центрально - Міського
відділу ДВС Макіївського МУЮ у
Донецькій області Завальонков В.В.
проти скарги заперечував, ОСОБА_1
просив вирішити питання на розсуд
суду, пояснивши при цьому, що рішення
суду від вже виконав.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
скасуванню з наступ них підстав.

Залишаючи без розгляду скаргу
заявника суддя виходив із того, що
заявником пропущено строк на
звернення до суду із даною скаргою,
оскільки 14.10.2013 р. державним виконавцем
винесено постанови про розшук майна
боржника, про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, тому з 15.10.2013 р. заявнику
стало відомо про порушення його прав,
із скаргою до суду він звернувся лише
05.02.2014 р., тобто з пропуском строку
передбаченого законом, питання про
поновлення пропущеного строку не
порушував.

З вказаним висновком суду погодитись
неможливо з наступних підстав.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби може бути подано до суду у
десятиденний строк, а при оскарженні
постанови про відкладення провадження
виконавчих дій - у триденний строк, які
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Із справи вбачається, що 6.02.2014р. (за
поштовим конвертом) ПАТ
«Всеукраїнський банк розвитку»
звернувся із скаргою на бездіяльність
державного виконавця, посилаючись на
те, що він є стягувачем за виконавчим
провадженням з виконання виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_1 на його
користь суми заборгованості за
кредитним договором. 28.02.2013р. були
відкриті виконавчі провадження та
боржнику надано строк для самостійного
виконання виконавчого документа, у
наданий строк боржник самостійно
виконання не провів. 17.01.2014р. були
винесені постанови про закінчення
виконавчого провадження та виконавчі
документи передані для подальшого
примусового виконання до Кіровського
ВДВС Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області. 27 січня
2014р. представником стягувача було
отримано витяг з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, з якого стало
відомо, що державний виконавець не
вніс постанову про арешт майна
боржника до цього реєстру, чим
допустив бездіяльність. Постанова про
арешт майна боржника та заборону його
відчуження була виготовлена, на думку
заявника, з грубим порушенням
законодавства лише після 22.11.2013р., а
запис про обтяження рухомого майна в
Державний реєстр не внесено взагалі,
що дає можливість боржнику у будь -
який час здійснити відчуження
автомобіля.

Таким чином, із скарги ПАТ
«Всеукраїнський банк розвитку»
вбачається, що заявник оскаржував не
дії державного виконавця щодо
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, а бездіяльність щодо
не направлення цієї постанови до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна та невнесення до цього реєстру
запису про публічне обтяження
рухомого майна боржника, та зазначав,
що станом на час подачі скарги ця дія
так і не була вчинена, тому висновок
суду про те, що заявник дізнався про
порушення свого права 15.10.2013 р. , тобто
наступного дня з моменту винесення
постанови про арешт майна боржника є
невірним.

Тому ухвалу слід скасувати та
направити справу в суд першої
інстанції для нового розгляду питання
щодо прийняття скарги.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський банк розвитку»
задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного
суду міста Макіївки Донецької області
від 12 лютого 2014 року скасувати і
передати питання на новий розгляд до
того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: