Провадження №2/748/232/14
Єдиний унікальний № 748/796/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової
С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до територіальної громади села
Анисів в особі Анисівської сільської
ради Чернігівського району
Чернігівської області про визнання
права власності на частину житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, -

В с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звертаючись до суду з вказаним вище
позовом, просять визнати право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, по 1/4
частині за кожним із позивачів як за
колишнім членом колгоспного двору та
на 1/4 частини за позивачем ОСОБА_1 як за
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті чоловіка ОСОБА_4,
мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний
вище будинок відносився до господарств
"колгоспний двір" і станом на 15.04.1991 р.
головою колгоспного двору був ОСОБА_4,
який отримав свідоцтво про право
власності на будинок, а членами
колгоспного двору були - позивачі.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В
зв'язку із тим, що у свідоцтві на право
власності на вказане домоволодіння, що
видано на ім"я голови колгоспного двору
ОСОБА_4, частки не визначені, позивачі
не мають можливості належним чином
оформити свої права на свою частку у
вказаному домоволодінні, а тому
вимушені звернутись з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з"явилася, надала повноваження на
представлення її інтересів своєму
представнику - ОСОБА_5, який діє на
підставі довіреності (а.с.15).

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник
позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 в судове
засідання не з"явилися, надали через
канцелярію суду заяви про розгляд
справи без їх участі, позовні вимоги
підтримують (а.с.25,26,59).

Відповідач - Територіальна громада
села Анисів в особі Анисівської
сільської ради Чернігівського району
Чернігівської області в судове
засідання свого представника на
забезпечила, надавши через канцелярію
суду заяву про розгляд справи у
відсутності свого представника (а.с.39).

Керуючись ст.169 ЦПК України суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності не з"явившихся сторін.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
територіальної громади села Анисів в
особі Анисівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на частину житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року № 20
(із подальшими змінами) " Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності",
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

Судом встановлено, що відповідно до
копії свідоцтва про право власності на
житловий будинок, виданого 25 лютого 1992
року виконавчим комітетом
Чернігівської районної Ради народних
депутатів на підставі рішення
виконкому Чернігівської районної Ради
народних депутатів № 42 від 14 лютого 1992
року та зареєстрованого в
Чернігівському бюро технічної
інвентаризації 25 лютого 1992 року за
реєстровим № 52 в реєстровій книзі № 3,
житловий будинок по АДРЕСА_1, належить
колгоспному двору, головою якого був
ОСОБА_7, що підтверджується указаним
свідоцтвом (а.с.5).

Зі змісту указаного свідоцтва
вбачається, що право власності на
спірний будинок визнано не за одним
ОСОБА_4, а за колгоспним двором в цілому,
головою якого був останній, при цьому в
свідоцтві не перераховані всі члени
двору та не визначені їх частки.

Судом також встановлено, що згідно
записів погосподарських книг станом на
01.07.1990 та станом на 15.08.1991 року
господарство по АДРЕСА_1
Чернігівського району Чернігівської
області відносилось до категорії
„колгоспний двір", і головою
колгоспного двору був ОСОБА_4, а членами
колгоспного двору були дружина ОСОБА_1
та дочки: ОСОБА_3, яка змінила прізвище
на "ОСОБА_3", ОСОБА_2, яка після укладення
шлюбу має прізвище "ОСОБА_2" . Земельна
ділянка за даною адресою, надавалася
ОСОБА_4 для ведення особистого
підсобного господарства. Зазначені
обставини підтверджуються довідками
виконкому Анисівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області (а.с.41,43).

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це
сімейно-трудове об"єднання осіб, які
використовують майно двору для ведення
підсобного господарства і для сімейних
потреб. Майно колгоспного двору
належить його членам на праві сумісної
власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу
розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15
квітня 1991 року, коли відповідно до
постанови Верховної Ради Української
РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон
України " Про власність".

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, мали рівне право на майно
колгоспного двору, а значить, і на
вказаний вище житловий будинок з
господарськими спорудами, тобто по 1/4
частині.

Отже, позиція позивачів ґрунтується на
нормах матеріального права і вони, як
члени колишнього колгоспного двору,
мають право власності кожний на 1/4
частину спірного домоволодіння.

Згідно записів у копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, (а.с.4).

Згідно копії спадкової справи, яка
надійшла від приватного нотаріуса
Чернігівського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_10 (а.с.44-58), після
померлого ОСОБА_4, спадщину за законом
прийняла його дружина ОСОБА_1, яка
отримала свідоцтва про право на
спадщину за законом на земельні
ділянки. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від
прийняття спадщини відмовилися на
користь їх матері - ОСОБА_1, про що 04.10.2013
року надали нотаріусу заяви.

25 березня 2014 року ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
вказаний вище будинок в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу, в якому була б визначена
частка спадкодавця на даний будинок
так як дане домоволодіння відносилося
до господарства "колгоспний двір, про
що приватним нотаріусом винесено
постанову.

Отже, до спадкового майна спадкодавця
ОСОБА_4 належить 1/4 частина вказаного
вище домоволодіння, яка перейшла до
спадкоємця по закону - дружині ОСОБА_1

Таким чином, позивач ОСОБА_1 після
смерті ОСОБА_4, стала мати право на 1/4
частину вказаного вище домоволодіння,
як спадкоємець першої черги за законом
та на 1/4 частину, що належала їй як
колишньому члену колгоспного двору. А
позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право
власності на 1/4 частину даного
домоволодіння як члени колишнього
колгоспного двору.

Вартість указаного домоволодіння
становить відповідно до технічного
паспорту на житловий будинок - 95 231 грн 00
коп. (а.с.6-8).

Як передбачено ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22
лютого 2012 року видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, провадиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі
позбавлені можливості відновити свої
права у позасудовому порядку, а тому їх
права підлягають судовому захисту,
шляхом визнання за ними права
власності.

Суд враховує положення ст.124
Конституції України, згідно якої
юрисдикція суду поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
При цьому можливий судовий захист, як
тих цивільних прав, що прямо названі в
ЦК, так і тих, що випливають із норм
Конституції чи іншого Закону.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, ст. ст. 120, 123 Цивільного
кодексу Української РСР, ст.ст. 1261, 1268,
1269, 1275 Цивільного кодексу України, суд,

В и р
і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до територіальної громади села Анисів
в особі Анисівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на частину житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 Чернігівського району,
Чернігівської області, як за колишнім
членом колгоспного двору та на ?
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 Чернігівського району,
Чернігівської області, як за
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 Чернігівського району,
Чернігівської області, як за колишнім
членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 Чернігівського району,
Чернігівської області, як за колишнім
членом колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
С.П. Меженнікова