Справа № 188/340/14-ц
Провадження № 2/188/234/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді
Курочкіної О. М.

при секретарі
Лукіній Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно до відповідача Троїцької
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 4.890
га. розташованої на території
Троїцької сільської ради, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 028933 від 22.05.2003 року, земельної
ділянки площею 4.7695 га. розташованої на
території Троїцької сільської ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Вказує, що за життя ОСОБА_3 склала
заповіт відповідно до якого житловий
будинок заповіла ОСОБА_4, земельну
ділянку площею 4.890 га. розташовану на
території Троїцької сільської ради,
передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 028933 заповіла ОСОБА_1, земельну
ділянку площею 4.7695 га. розташовану на
території Троїцької сільської ради,
передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії ЯЛ
№ 318742 заповіла у власність ОСОБА_5.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за заповітом після смерті
ОСОБА_3, однак нотаріусом постановою
від 13.02.2014 року йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

Зазначає, що земельна ділянка
була передана ОСОБА_3 на підставі
розпорядження голови Петропавлівської
районної державної адміністрації №
73-р-03 від 24.02.2003 року і відповідно на
підтвердження права власності їй було
видано 22.05.2003 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІV-ДП № 028933.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на земельну ділянку.

Внести до Державного земельного
кадастру передбачені Законом України
«Про Державний земельний кадастр»
відомості про формування земельної
ділянки та присвоїти їй кадастровий
номер можливо лише за заявою власника.
Проте ОСОБА_3, яка є власником вказаної
земельної ділянки вже померла, а тому
здійснити таку державну реєстрацію
земельної ділянки та отримати витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не можливо.

Позивач від спадщини у вигляді
земельної ділянки не відмовлявся,
фактично її прийняв, проте через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не може оформити спадкове
майно на своє ім'я та розпоряджатися
ним на правах власника, а тому змушений
звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача за
довіреністю ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов підтримала, просить
його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з
проханням розглянути справу без участі
їх представника, позов визнають, проти
його задоволення не заперечують.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області
Воронежська П. Р. в судовому засіданні
позов визнала, проти його задоволення
не заперечує.

Вислухавши представника позивача,
представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, щодо
предмету спору, вивчивши матеріали
справи суд вважає, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1, земельної
ділянки площею 4.890 га. розташованої на
території Троїцької сільської ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 028933 від 22.05.2003 року, земельної
ділянки площею 4.7695 га. розташованої на
території Троїцької сільської ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1 від 18.02.2013 року,
копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 028933 від 22.05.2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт
відповідно до якого житловий будинок
заповіла ОСОБА_4, земельну ділянку
площею 4.890 га. розташовану на території
Троїцької сільської ради, передану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 028933 заповіла позивачу ОСОБА_1,
земельну ділянку площею 4.7695 га.
розташовану на території Троїцької
сільської ради, передану для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва відповідно до Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ЯЛ № 318742 заповіла у
власність ОСОБА_5, що підтверджується
копією заповіту від 17.04.2012 року
посвідченого секретарем виконкому
Троїцької сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області,
зареєстрованого в реєстрі за № 47.

Таким чином позивач є спадкоємцем
за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за заповітом після смерті
ОСОБА_3, однак нотаріусом постановою
від 13.02.2014 року йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 39 від 23.12.2013 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації № 73-р-03 від
24.02.2003 року і відповідно на
підтвердження права власності їй було
видано 22.05.2003 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІV-ДП № 028933.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які

виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки

державної чи комунальної власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_3,
яка є власником вказаної земельної
ділянки вже померла, а тому здійснити
таку державну реєстрацію земельної
ділянки та отримати витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 була
належним власником цієї земельної
ділянки, і її право власності належним
чином зареєстровано та
підтверджується Державним актом на
право приватної власності на землю, а
тому відповідно вказаний позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст.
328, 1216-1218, 1225, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до
Троїцької сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємцем за заповітом, право
власності на земельну ділянку площею
4.890 га. розташовану на території
Троїцької сільської ради, передану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІV-ДП № 028933 виданого 22.05.2003
року ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. М. Курочкіна