Провадження № 2/591/485/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Грищенко О.В.,
секретаря Дворядкіної М.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
14.11.2007 року між відповідачем та
публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» був укладений кредитний
договір № 003-18993-141107. Згідно вказаного
договору відповідачу було відкрито
картковий рахунок НОМЕР_1 і надано
платіжну картку та кредит шляхом
відкриття відновлюваної відкличної
кредитної лінії на загальну суму 30 000, 00
грн. та на день укладання кредитного
договору встановлює ліміт кредитної
лінії на рахунок в сумі 3 000 грн.
Відповідно до умов кредитного договору
позичальник зобов'язувався щомісячно
сплачувати кредит та відсотки за
користування кредитом. Однак свої
зобов'язання по кредитному договору не
виконував, кредит та відсотки за
користування кредитом в обсязі, що
передбачено договором не погашав.
Просить стягнути з відповідача на
користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 2 614 грн. 33 коп. та понесені ними
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав,
відповідач просила відмовити в
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку позовної давності,
пояснивши, що останній платіж за цим
кредитним договором був здійснений нею
28.08.2009 року, після чого їй усно
повідомили працівники банку, що
заборгованості перед банком вона
більше не має, і з того часу жодних
претензій та вимог від банку вона не
отримувала.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.11.2007 року між
відповідачем та публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» був
укладений кредитний договір №
003-18993-141107. (а.с.8-9).

Відповідно до вказаного договору
держатель картки зобов'язаний щомісяця
в строки, визначені Правилами
здійснювати погашення заборгованості
у вигляді обов'язкового мінімального
платежу.

Згідно п. 2.3 держатель сплачує банку
проценти за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за ставками,
які зазначені в тарифах. (а.с.10).

Як вбачається з виписки з карткового
рахунку клієнта ОСОБА_1, відповідач
свої зобов'язання по кредитному
договору виконувала, але допускала
прострочення чергових платежів, тому
виникла заборгованість по даному
зобов'язанню. Останній платіж по
кредиту був здійснений позивачкою
28.08.2009 року (а.с.16).

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем сума основного боргу,
відсотків за несвоєчасний
обов'язковий платіж за кредитним
договором складає 2764,33 грн.( а.с.16-17)

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином в установлений строком
відповідно до вказівок, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача необхідно було б стягнути
заборгованість за кредитним договором
в сумі 2 764 грн. 33 коп.

В той же час відповідач звернулася до
суду із заявою про застосування строку
позовної давності, яку мотивує тим, що
законом встановлений строк позовної
давності 3 роки, а позивач дізнався
порушення свого права на своєчасне
повернення коштів за кредитним
договором з того часу, коли після
останнього платежу настав строк
внесення чергового платежу, але він так
і не був внесений нею, тобто з 15.09.2009
року, але з невідомих причин банк до
суду та до неї особисто не звертався,
вона вважала, що не має жодних
зобов'язань перед банком. Тому просила
відмовити в задоволенні позову у
зв'язку з пропуском строків позовної
давності.

Представник позивача пояснив, що позов
не був своєчасно поданий до суду у
зв'язку з великим обсягом позовної
роботи в банку.

Зазначену представником позивача
причину пропуску встановленого
законом трьохрічного строку суд не
може визнати поважною.

Відповідно до ст. 257, ст. 261 ЦК України
загальний строк позовної давності - три
роки з моменту, коли особа дізналася
або могла довідатися про порушення
свого права. Суд вважає, що позивач
дізнався про порушення свого права
наступного дня після закінчення
строку, передбаченого кредитним
договором для внесення чергового
платежу по кредиту, тобто з 16.09.2009 року.
З цього моменту необхідно рахувати
строк позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-226
ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовити у
звязку з пропуском строків позовної
давності.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана особою яка була присутня
при оголошенні рішення суду протягом 10
днів з дня його оголошення а особою яка
не брала участі в розгляді справи
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення до судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя
О.В.Грищенко