Номер провадження 2/404/489/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року м. Кіровоград

Кіровський районний суд м. Кіровограда
у складі:

головуючої судді
Варакіної Н.Б.

при секретарі Следь О.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ПАТ «Державний
Ощадний банк України» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
відділ у справах дітей Кіровоградської
міської ради про усунення перешкод у
здійсненні звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом примусового
виселення

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Державний Ощадний банк України»
звернувся до суду з позовом до до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа відділ у справах дітей
Кіровоградської міської ради про
усунення перешкод у здійсненні
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом примусового виселення. В
обґрунтування вимог посилається на те,
що 15.04.2008 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_5
укладений кредитний договір №184 згідно
якого ОСОБА_5 отримав 40000 доларів США
строком до 15.04.2018 року, зі сплатою 14%
річних. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
15.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_1
укладений договір іпотеки, предметом
якого є житловий будинок з
господарчо-побутовими будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить останній. Крім того, укладені
договори поруки між позивачем ОСОБА_1
та ОСОБА_2 Зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_5 не виконувались, в
зв'язку з чим виникла заборгованість.
Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 15.06.2011 року на користь
банку стягнуто солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 366740,26 грн.
заборгованості за кредитним договором.
Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 27.09.2011 року
змінено рішення суду першої інстанції
стягнуті пеня в розмірі 2677,20 грн. та
відсотки в розмірі 4758,97 грн., а всього 441
451,03 грн.

В ході виконання рішення суду, 24.10.2011
року держаним виконавцем винесено
постанову про накладення арешту на
будинок по АДРЕСА_1, який переданий на
реалізацію. Оскільки у будинку
зареєстрована неповнолітня дитина
описане майно знято з реалізації.

Банком направленні вимоги від 13.11.2013
року про виселення ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які отримані
відповідачами 16.11.2013 року. Посилаючись
на ст. 33 Закону України «Про іпотеку»,
ст. 109 ЖК України, позивач вважає, що
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги, в разі невиконання
зобов'язань боржником, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що є підставою для виселення
всих мешканців. Про прийняття рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки мешканці, зареєстровані в
будинку попереджені, але протягом
місяця не звільнили житловий будинок, в
зв'язку з чим просить усунути перешкоди
у здійсненні стягнення на предмет
іпотеки шляхом примусового виселення
відповідачів.

Ухвалою суду від 4 лютого 2014 року до
участі в справі залучена третьою
особою відділ у справах дітей
Кіровоградської міської ради.

В судовому засіданні представник
позивача Леус О.І. вимоги підтримала,
посилаючись на обставини, викладені у
позові, просила їх задовольнити. Суду
пояснила, що банк до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не звертався. Відбувається звернення
стягнення на предмет іпотеки на
виконання рішення суду про стягнення з
боржників заборгованості. Боржники
навмисно зареєстрували у будинку
малолітню дитину, з метою унеможливити
звернення стягнення на предмет
іпотеки. В зв'язку з тим, що державний
виконавець не може реалізувати
зазначений будинок просить усунути
перешкоди у здійсненні стягнення на
предмет іпотеки шляхом примусового
виселення відповідачів.

Представник відповідачів ОСОБА_7
вимоги не визнав, суду пояснив, що
основний боржник з 2009 року утримується
в СІЗО м . Кіровограда, не мав
можливості сплачувати кредит, в зв'язку
з чим і виникла заборгованість.
Поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
намагаються погасити заборгованість,
із заробітної плати.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи суд
вражає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.04.2008 року між
ВАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_5 укладений кредитний договір
№184 згідно якого ОСОБА_5 отримав 40000
доларів США строком до 15.04.2018 року, зі
сплатою 14% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 15.04.2008 року між
позивачем та ОСОБА_1 укладений договір
іпотеки, предметом якого є житловий
будинок з господарчо-побутовими
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який належить останній.

Крім того, з метою забезпечення
зобов'язань укладені договори поруки
між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_5 не виконувались, в зв'язку з чим
виникла заборгованість.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 15.06.2011 року на користь
банку стягнуто солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 366740,26 грн.
заборгованості за кредитним договором.
Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 27.09.2011 року
змінено рішення суду першої інстанції
стягнуті пеня в розмірі 2677,20 грн. та
відсотки в розмірі 4758,97 грн., а всього 441
451,03 грн.

На виконання рішення суду, 28.07.2011 року
та 15.03.2012 року державним виконавцем
Кіровського відділу державної
виконавчої службі Кіровоградського
міського управління юстиції винесено
постанови про відкриті виконавчого
провадження та стягнення боргу з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

24.10.2011 року державний виконавець наклав
арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 та
заборонив відчуження будь-якого майна,
що належить ОСОБА_1

17.06.2013 року державним виконавцем
складений акт опису та арешту майна, а
саме будинку по АДРЕСА_1.

З листа начальника Кіровського ВДВС
Кіровоградського РУЮ вбачається, що
будинок був переданий на реалізацію ПП
«Спеціалізоване підприємство
юстиції», але в зв'язку з тим, що в ньому
зареєстрована неповнолітня дитина
знятий з реалізації.

13.11.2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 позивачем, в порядку ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» направлені
вимоги наявність заборгованості, про
виселення та можливість погасити
заборгованість, які отримані
відповідачами 16.11.2013 року.

Банк посилається на те, що в місячний
строк після отримання вимоги
відповідачі не виселились з будинку,
тому з метою усунення перешкод у
зверненні стягнення на предмет іпотеки
підлягають примусовому виселенню, що
також передбачено умовами іпотечного
договору (п. 3.3.11).

Іпотекодавцем згідно договору є тільки
ОСОБА_1, поручителем згідно договору
поруки є ОСОБА_2, а ОСОБА_3 договірними
зобов'язаннями з банком не пов'язаний,
ОСОБА_4 є неповнолітньою дитиною
ОСОБА_2

Всі відповідачі зареєстровані за
адресою АДРЕСА_1.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Пунктом 3.3.11 іпотечного договору, на
який посилається позивач, передбачено,
що іпотекодавець зобов'язаний після
прийняття рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
предмет іпотеки протягом одного місяця
з дня отримання такої вимоги, а також
сприяти виселенню всіх мешканців що
зареєстровані та/або проживають за
адресою знаходження предмету іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону передбачено, що у
разі порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за
захистом своїх порушених прав до
суду у встановленому законом порядку.

З цього виходить, що звернення
стягнення на предмет іпотеки можливо
трьома способами, а саме: позасудове
врегулювання - здійснюється згідно
із застереженням про задоволення
вимог іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним

договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, що регламентується ст. 36
Закону України «Про іпотеку»; на
підставі виконавчого напису нотаріуса;
за рішенням суду.

Зазначені положення прописані і в
іпотечному договорі, укладеному між
банком та ОСОБА_1, а саме, що
іпотекодержатель може звернути
стягнення на предмет іпотеки будь-яким
способом не забороненим
законодавством, в тому числі на
підставі виконавчого напису нотаріуса
або рішення суду, у встановленому
чинним законодавством України та цим
договором порядку та у відповідності
до застережень, установлених у п.6.6
договору.

Іпотечний договір (п.п 6.6) містить
застереження стосовно задоволення
вимог іпотекодержателя в порядку
позасудового врегулювання.

Зокрема п. 6.6. договору
передбачено, що іпотекодержатель може
від свого імені здійснити продаж
предмету іпотеки будь-якій особі на
підставі договору купівлі-продажу та
/або набути право власності на предмет
іпотеки в рахунок виконання
зобов'язань на підставі цього договору
або укладеного договору про
задоволення вимог іпотекодержателя в
порядку, встановленому чинним
законодавством.

В зазначеному пункті договору
прописаний порядок реалізації
предмету іпотеки, а саме: у випадку якщо
іпотекодавець звертає стягнення на
предмет іпотеки шляхом його продажу
від свого імені будь-якій особі, він
зобов'язаний за 30 днів до укладення
договору купівлі-продажу повідомити
іпотекодавця та всіх осіб, які мають
зареєстровані у встановленому законом
порядку права чи вимоги на предмет
іпотеки, про свій намір укласти договір
купівлі-продажу з іншою особою. Якщо
особи, які мають зареєстровані права чи
вимоги на предмет іпотеки не висловили
наміру його придбати, або ухиляються
або з інших причин не вчиняють дій по
укладенню договору купівлі-продажу
предмету іпотеки, іпотекодержатель
вправі продати предмет іпотеки
будь-якій іншій особі на власний
розсуд.

Позивач не надав доказів на
підтвердження дотримання порядку
звернення стягнення на предмет іпотеки
в порядку позасудового врегулювання,
передбаченого у п. 6.6 іпотечного
договору.

Крім того, не надано доказів того, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
відбувалось за рішенням суду або на
підставі виконавчого напису нотаріуса.

З цього виходить, що банком жодного з
передбачених трьох способів звернення
стягнення на предмет іпотеки не
використаний.

На будинок накладений арешт та він був
виставлений на продаж в порядку
виконання рішення суду про стягнення
боргу з боржника та поручителів на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження», що не можна вважати
зверненням стягнення на предмет
іпотеки.

Кожен з способів звернення стягнення
на предмет іпотеки передбачає свій
порядок, який обумовлений Законом та
договором іпотеки, якого повинні
дотримуватися іпотекодавець та
іпотекодержатель, з метою захисту та
недопущення порушень їх майнових прав.

Якщо порядку звернення стягнення на
предмет іпотеки не дотримано, то
виселення відповідачів з будинку не
може проводитись на підставі Закону
України «Про іпотеку», в порядку
усунення перешкод у зверненні
стягнення на предмет іпотеки, як
просить позивач.

Право власності захищено законом, і
особа, укладаючи будь-які договори
стосовно забезпечення зобов'язань
нерухомим майном та його реалізації,
має розраховувати, що їх умови будуть
виконуватися.

Реалізація майна боржника у процесі
виконання рішення суду про стягнення
боргу передбачена Законом України «Про
виконавче провадження».

За таких обставин, позов про виселення
відповідачів з підстав передбачених
ст. 40 Закону України «Про іпотеку», в
порядку усунення перешкод звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволенню не підлягає.

На підставі ЗУ «Про іпотеку» ст.ст. 213-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ПАТ «Державний
Ощадний банк України» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
відділ у справах дітей Кіровоградської
міської ради про усунення перешкод у
здійсненні звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом примусового
виселення - відмовити.

Судові витрати залишити по
фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Кіровського
Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда