АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/ 763/14
Головуючий у І-й інстанції: Федоріщев
Доповідач: Тамакулова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О. ,

яка розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк " Приватбанк",
Публічного акціонерного товариства
"Акцент -Банк» про визнання правочину
недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом до відповідачів про
визнання правочину недійсним.

Позов обгрунтовувала тим, що 21 грудня
2007 року з відповідачем Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк " Приватбанк» уклала кредитний
договір № 47-микр-ср за яким отримала на
придбання квартири кредит в сумі 30000
доларів США терміном повернення до 22
грудня 2017 року.

В забезпечення договору вони уклали
договір іпотеки. Позивач в іпотеку
надала житловий будинок загальною
площею 87,30 м2.

Публічне акціонерне товариство "Акцент
-Банк» без відома та згоди позивача є
поручителем на суму 200 грн. за кредитним
договором. Договір поруки за №167
укладено між відповідачами 20 жовтня 2010
року. Укладеним договором порушено
вимоги ст.ст. 511, 556 ЦК України, бо без
згоди позивача на нього покладено
обов'язки щодо вчинення певний дій чи
утримання від них, що відповідно до
ч1.ст.203, ч.1 ст.215 є підставою для
визнання правочину недійсним.

Рішенням суду І інстанції в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення норм
матеріального та про цесуального
права, просить скасувати рішення й
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Колегія суддів перевірила законність,
обґрунтованість рішення суду, в межах
заяв-лених вимог та апеляційної скарги
і дійшла до висновку, що скарга
підлягає відхиленню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року
позивач та Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк "
Приватбанк» уклала кредитний договір
№ 47-микр-ср за яким позичальник
отримала кредит на купівлю квартири в
сумі 30000 доларів США на строк до 22
грудня 2017 року.

В забезпечення договору укладено
договір іпотеки. Позивач в іпотеку
надала житловий будинок загальною
площею 87,30 м2.

Публічне акціонерне товариство "Акцент
-Банк» є поручителем на суму 200 грн. за
кредитним договором. Договір поруки за
№167 укладено між відповідачами 20
жовтня 2010 року.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк
(кре-дитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові в
розмірі та на умовах, що встановлені
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит і
спла-тити проценти.

При порушенні зобов'язання, що
забезпечене порукою, боржник і
поручитель відпо відають перед
кредитором солідарно (ч. 1 ст. 554 ЦК
України).

За п. 3 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
догово-рів, у визначенні їх умов, з
урахуванням норм ЦК України, інших
актів цивільного законо-давства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

В п. 20 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30 березня 2012 року № 5 розяснено, що
з урахуванням ст.ст. 553-554 ЦК України
договір поруки укладається кредитором
за зобов'язаннями, які забезпечуються
порукою, і поручителем. Оскільки
позичальник є не стороною договору
поруки, а стороною у зобов'язанні,
забезпеченому порукою, чинне
законодавство України не передбачає
обов'язку кредитора чи поручителя
отримувати згоду позичальника на
укладення договору поруки. Разом із тим
це не означає, що за позовом
позичальника такий договір поруки не
може бути визнано недійсним, якщо буде
доведено, що він звужує його права чи
розширює обов'язки, зокрема, передбачає
оплату послуг поручителя боржником
відповідно до вимог статті 558 ЦК
України, чи доведено зловмисну
домовленість кредитора з поручителем
тощо.

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підстави своїх вимог або заперечень
та надати докази відповідно до ст. ст.
57-60 ЦПК України

В п.8 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 06.11.2009 N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснено , що відповідно
до частини першої статті 215 ЦК
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
на момент вчинення правочину.

При відмові в задоволенні позову
суд зазначив, що позивачем не надано
доказів стосовно звуження її прав чи
розширення обов'язків в з'язку з
укладанням договору поруки
відповідачами чи зловмисну
домовленість кредитора з поручителем.

Відсутні докази і за підставами
передбаченими ст. 203 ЦК України.

Як слідує із п.8.6 кредитного договору
сторони погодили, що обов'язки
позичальника за згодою банку можуть
бути виконані іншою особою. Вказані
умови договору позивач не оспорює.

За встановлених обставин та наданих
доказів, суд дійшов до обгрунтованого
висновку про відмову в заявлених
вимогах.

При розгляді спору, суд І
інстанції в повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, перевірив
доводи, обставини справи, надав їм
належну оцінку і постановив рішення,
яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк " Приватбанк",
Публічного акціонерного товариства
"Акцент -Банк» про визнання правочину
недійсним, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: