АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1119/2014р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 28 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І., Капітан
І.А.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Каланчацького районного
суду Херсонської області від 21 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на стороні
відповідача державний нотаріус
Каланчацької державної нотаріальної
контори, реєстраційна служба
Каланчацького районного управління
юстиції про визнання права на
спадщину за законом, визнання
недійсним договору дарування
житлового будинку та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_2, Каланчацька державна
нотаріальна контора про визнання
договору дарування удаваним
правочином, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом в якому зазначила, що
вона є правнучкою ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і якій на праві
власності належав житловий будинок
АДРЕСА_1. Після її смерті вона та ОСОБА_3,
яка проживала в цьому будинку, стали
спадкоємцями за законом. Вона
звернулася до нотаріальної контори з
підстав оформлення спадщини, але їй
було відмовлено через недоведеність
родинних відносин зі спадкодавцем.
Рішенням Каланчацького районного суду
від 12.09.2013 року було встановлено факт
родинних відносин з позивачки з ОСОБА_4
Цим рішенням було поновлено її право на
спадщину за законом на 1/2 вищевказаного
будинку. Однак ОСОБА_3 обманним шляхом
отримала докази свого виключного права
на 1/1 частину спірного будинку і 21.07.2013
року через реєстраційну службу
здійснила його державну реєстрацію.
11.10.2013 року ОСОБА_3 уклала фіктивний
договір дарування вищевказаного
будинку на користь ОСОБА_1 Посилаючись
на те, що ОСОБА_3 порушила її право на
спадщину на 1/2 частину житлового
будинку і без її згоди здійснила його
відчуження, просила визнати її право на
спадщину на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 із господарськими
спорудами та визнати недійсним договір
дарування вищевказаного будинку,
укладений 11.10.2013 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 Пізніше уточнила свої позовні
вимоги і просила визнати її право на 1/1
частину вищезазначеного житлового
будинку.

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з зустрічним позовом в якому
посилаючись на те, що в травні 2013 року
вона та ОСОБА_3 домовились укласти
договір купівлі - продажу будинку
АДРЕСА_1 але для оформлення договору
купівлі - продажу будинку необхідно
було багато коштів, тому ОСОБА_3
запропонувала укласти договір
дарування, який по вартості був значно
дешевшим. 11.0.2013 року між нею та
відповідачем було укладено договір
дарування вищезазначеного житлового
будинку. Просила визнати договір
дарування від 11.10.2013 року, укладений між
нею та ОСОБА_3 та посвідчений державним
нотаріусом Омельчук І.В. удаваним
правочином та застосувати до нього
наслідки договору купівлі - продажу.

Ухвалою Каланчацького районного суду
Херсонської області від 28.01.2014 року
позовна вимога ОСОБА_2 в частині
визнання її права на спадщину на 1/1
частину житлового будинку АДРЕСА_1 із
господарськими спорудами залишено
без розгляду за заявою позивача.

Рішенням Каланчацького районного суду
Херсонської області від 21 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано недійсним договір
дарування 1/2 частини будинку (з
господарськими спорудами) АДРЕСА_1 в
смт.Каланчак, укладений 11 жовтня 2013
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та
посвідчений 11.10.2013 року державним
нотаріусом Каланчацької державної
нотаріальної контори. Вирішено питання
щодо судового збору.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила рішення
суду в частині відмови в задоволенні
зустрічного позову скасувати та
ухвалити нове, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду не
оскаржене.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх недоведеності.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи, підтверджується
дослідженими судом доказами, яким дана
належна юридична оцінка, ґрунтується
на вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с.13), за життя була власником
житлового будинку АДРЕСА_1 в
смт.Каланчак (а.с.14). Після смерті ОСОБА_4
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка проживала в
цьому будинку, стали спадкоємцями за
законом. ОСОБА_2 звернулася до
нотаріальної контори з підстав
оформлення спадщини, але їй було
відмовлено через недоведеність
родинних відносин зі спадкодавцем
(а.с.24). Відповідач ОСОБА_3 на підставі
рішення суду, яке в подальшому було
скасоване, набула права власності на
спірний будинок та 21.07.2013 року через
реєстраційну службу здійснила його
державну реєстрацію. 11.10.2013 року
ОСОБА_3 уклала договір дарування
вищевказаного будинку на користь
ОСОБА_1, який було посвідчено державним
нотаріусом Каланчацької державної
нотаріальної контори Омельчук І.В
(а.с.27).

Відповідно до ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) увласність.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» №9 від
06.11.2009 року, за удаваним правочином
(стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Воля сторін в удаваному
правочині спрямована на настання інших
цивільно-правових наслідків, ніж ті, що
передбачені правочином.

Приймаючи до уваги, що цим же рішенням
суду було визнано недійсним
оспорюваний договір дарування
домоволодіння, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 з тих підстав, що сторона
правочину (відчужувач) не мала права
розпоряджатися майном (не набула на
нього у встановленому порядку права
власності), то колегія суддів вважає, що
в силу ч.1 ст.216 недійсний правочин не
створює юридичних наслідків та не може
бути визнаний удаваним через його
недійсність.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги колегією суддів до уваги не
приймаються як такі, що не підтверджені
належними доказами та не спростовують
мотивованих висновків суду щодо
відмови у задоволенні позову із
заявлених позивачем підстав.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення суду в
оскаржуваній частині скасуванню не
підлягає.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося, а тому перегляду судом
апеляційної інстанції не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Каланчацького районного
суду Херсонської області від 21 лютого
2014 року в частині відмови в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: