Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Фонду
цивільних досліджень «U.S.Civilian Research &
Development Foundation», Виконавчого комітету
Львівської міської ради, третя особа -
Державна акціонерна компанія «Хліб
України» про стягнення заробітної
плати за винахідливість

встановив:

позивачі звернулись до суду з позовом
до Фонду цивільних досліджень -U.S. Civilian
Research & Development Foundation, виконавчого
комітету Львівської міської ради, в
якому просять стягнути з відповідачів
660 тисч дол.США та 650 грн. відповідно, 1000
грн. з третьої особи, а також визнати їх
співавторами винаходів, згідно
авторського свідоцтва НОМЕР_1, свідоцтв
України НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4.

В обґрунтування позову покликаються на
те, що вони є авторами та співавторами
винаходів, захищених патентом СРСР на
винахід № 1831776 «Способ хранения
сельскохозяйственной продукции»,
патентом України на винахід № 26732
«Спосіб збереження
сільськогосподарської продукції»,
деклараційним патентом України на
винахід № 59287 А «Спосіб збереження
зерна» та патентом України на корисну
модель № 47063 «Сховище для зерна». 22.04.2010
року відповідачами було надано грант
колективному науково-виробничому
підприємству «Марс», яке входить в
Державну акціонерну компанію «Хліб
України» на проект «Розробка
аераційних технологій сушки та
озонової дезінфекції зерна в умовах
рециркуляції насипу» без їх відома та у
їх відсутності, тобто не визнали їх
автором та співавтором цих винаходів.
Таким чином, відповідачами порушено
належні їм права інтелектуальної
власності, захищені патентом СРСР на
винахід № 1831776 «Способ хранения
сельскохозяйственной продукции»,
патентом України на винахід № 26732
«Спосіб збереження
сільськогосподарської продукції»,
деклараційним патентом України на
винахід № 59287 А «Спосіб збереження
зерна»та патентом України на корисну
модель № 47063 «Сховище для зерна».

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав, дав
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Просить позов
задоволити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду заяву, в
якій просить слухати справу у її
відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача Фонду
цивільних досліджень «U.S.Civilian Research &
Development Foundation» в судовому засіданні
позов заперечив з підстав, викладених у
письмових запереченнях.

Представник відповідача
виконавчого комітету Львівської
міської ради в судове засідання не
з'явився, хоч про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином. Суд ухвалив слухати справу у
відсутності представника Виконавчого
комітету Львівської міської ради з
винесенням рішення на підставі наявних
матеріалів справи.

Представник третьої особи Державної
акціонерної компанії «Хліб України» в
судове засідання не з'явився, хоч про
час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив. Суд
ухвалив слухати справу у відсутності
представника третьої особи з
винесенням рішення на підставі наявних
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
надані суду докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі
протоколу про спільну реалізацію
програми науково-технічного
підприємництва, що є додатком №58 до
угоди між Міністерством освіти і науки
України і Фондом цивільних досліджень
та розвитку (США), Міністерство освіти і
науки України і Фонд цивільних
досліджень та розвитку США домовились
спільно реалізувати в 2009-2010 роках в
Україні Програму науково-технічного
підприємництва, що передбачає навчання
з технологічного підприємництва та
гранти для українських дослідників у
галузі прикладних наук. За
результатами проведеного конкурсу у 2009
році відібрано 7 наукових проектів
українських вчених для фінансування за
Програмою науково-технічного
підприємництва, серед яких проект
«Розробка аераційних технологій сушки
та озонової дезінфекції зерна в умовах
рециркуляції насипу», керівник проекту
-Моргачов О.М, виконавець -Колективне
Науково-виробниче підприємство «Марс».
Даний факт сторонами не заперечується.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 23.10.2012 року по справі
№1304/3181/12 за позовом ОСОБА_1 до Фонду
цивільних досліджень «U.S.Civilian Research &
Development Foundation», виконавчого комітету
Львівської міської ради про порушення
прав інтелектуальної власності,
стягнення авторської винагороди,
встановлено, що патент НОМЕР_1 «Способ
хранения сельскохозяйственной
продукции» припинив свою дію з 15.04.1998
року, патент України на винахід № 26732
«Спосіб збереження
сільськогосподарської продукції»
припинив свою дію 15.04.2004 року,
деклараційним патентом України на
винахід № 59287 А «Спосіб збереження
зерна» припинив свою дію 24.12.2008 року, а
патент України на корисну модель № 47063
«Сховище для зерна»» набув чинності та
отримав правовий захист тільки з 11
січня 2010 року. Вказане рішення залишено
в силі ухвалою колегії суддів палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 15.04.2013 року,
тобто набрало законної сили.

У відповідності до ч.1 ст.418 ЦК
України, право інтелектуальної
власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ч.1 ст.462 ЦК України,
набуття права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель
засвідчується патентом.

Власниками патенту НОМЕР_3 на
винахід «Контейнер для зберігання
сільськогосподарської продукції»
(а.с.5) є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно з ч.1 ст.465 ЦК України,
майнові права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок є чинними з дати,
наступної за датою їх державної
реєстрації, за умови підтримання
чинності цих прав відповідно до закону.

Відповідно до ст.29 та п.2 ст.32
Закону України «Про охорону прав на
винаходи і корисні моделі», власник
патенту повинен сплачувати
відповідні збори за підтримання
чинності патенту і добросовісно
користуватися виключним правом, що
випливає з патенту. Дія патенту
припиняється у разі несплати у
встановлений строк річного збору за
підтримання його чинності.

Як видно з матеріалів справи, а
саме з інформаційної бази даних
«Відомості про патенти України на
винаходи (корисні моделі), які визнані
недійсними, та патенти, які втратили
чинність» Державного підприємства
«Український інститут промислової
власності», патент НОМЕР_3 «Контейнер
для зберігання сільськогосподарської
продукції» припинив свою дію 04.08.2008
року у зв'язку з несплатою річного
збору /а.с.113/.

Таким чином, станом на 2009 рік,
позивачі не були володільцями жодного
з вказаних ними патентів на винахід чи
корисну модель, які б діяли на той час.

Тобто, цілком безпідставними є
вимоги позивачів про визнання їх
співавторами винаходів, згідно
авторського свідоцтва НОМЕР_1, свідоцтв
України НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 та
стягнення коштів, як заробітної плати
за винахідливість, оскільки їх
авторство або співавторство жодним
чином не оспюроється, а також позивачі
не перебували у цивільно-правових чи
трудових відносинах з відповідачами чи
третьою особою, як це передбачено ст.9
Законом України «Про охорону прав на
винаходи і корисні моделі».

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Стрельбицький В.В.