Провадження № 2о/521/103/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

при секретарі - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з вимогою про
встановлення факту постійного
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю як чоловіка
та жінки без реєстрації шлюбу з 1977 року
по час смерті ОСОБА_5 і відкриття
спадщини щодо майна ОСОБА_5, тобто по
ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлення факту
належності ОСОБА_1 до спадкоємців
четвертої черги за законом на спадкове
майно, яке залишилось після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2,
посилаючись на такі обставини.

У 1977 році (36 років тому назад) ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, кохаючи одне одного і бажаючи
створити власну родину, за взаємною
згодою стали проживати разом у її
двокімнатній квартирі за адресою
АДРЕСА_1. Їхня сім'я складалася з
заявника, ОСОБА_5 та її сина (його
пасинка) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до якого
він ставився, як до рідної дитини.

Разом із ОСОБА_5 вони жили як чоловік і
дружина, тобто перебували у фактичних
шлюбних відносинах не реєструючи шлюб,
вели спільне господарство, піклувалися
один про одного та про ОСОБА_2, були
пов'язані спільним побутом, власними
коштами приймали сумісну трудову і
матеріальну участь в придбанні майна
до їхньої оселі, сплачували комунальні
послуги, вели єдиний бюджет, не
зважаючи на те, хто скільки коштів з них
заробляв. До державного органу
реєстрації актів цивільного стану про
реєстрацію шлюбу він з ОСОБА_5 не
зверталися, оскільки не бачили в цьому
жодної потреби, також у будь-якому
іншому шлюбі ніхто з них не перебував.

31 липня 2000 року ОСОБА_5 та її син ОСОБА_2
на підставі Розпорядження органу
приватизації № 151369 від 31 липня 2000 року,
отримали свідоцтво про право власності
на житло, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до цього Свідоцтва
(зареєстрованого 23 серпня 2000 року в КП
«ОМБТІ та РОН»), квартира за адресою
АДРЕСА_1 дійсно належить на правах
приватної спільної часткової
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних
частках. ОСОБА_1 у приватизації участь
не приймав та й ніколи не бажав цього,
оскільки на їхні сімейні стосунки це
жодним чином не впливало.

Однак на початку 2010 року ОСОБА_5 та її
син ОСОБА_2 стали наполягати на тому, що
необхідно юридично затвердити право
користування ОСОБА_1 квартирою за
адресою АДРЕСА_1. Як співвласники
квартири, вони письмово надали свою
згоду на реєстрацію ОСОБА_1 місця
проживання, а тому 05 лютого 2010 року (3
роки 9 місяців тому назад) ОСОБА_1, був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Це
підтверджується Довідкою від 21.10.2013
року, виданою начальником дільниці № 5
КП ЖКС «Черьомушки», Довідкою № 278 від
31.10.2013 року, виданою начальником
дільниці № 5 КП «ЖКС «Черьомушки», та
штампом СГІРФО Малиновського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області на 12
сторінці його паспорту.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується копією Свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2013
року.

Як і належить чоловіку, ОСОБА_1 здійснив
її похорон за власний рахунок, що
підтверджуєтся Договором-замовлення
на організацію та проведення поховання
№ 016765 від 08.10.2013р. та Свідоцтво про
поховання №? 014622 від 14.10.2013 р.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина на 1/2 частку квартири за
адресою АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_5 не
залишила.

Однак ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заявили ОСОБА_1,
що не бажають приймати спадщину,
оскільки вважають, що приймати
спадщину має тільки він.

Тому ОСОБА_3 взагалі вирішила не
звертатись до нотаріуса, оскільки є
спадкоємець першої черги - син
померлої, який може у нотаріуса
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги, а тому їй,
як спадкоємцю другої черги, звертатись
до нотаріуса просто не має потреби.

Тому 19 листопада 2013 року ОСОБА_2 і
ОСОБА_1, звернулись до приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 із заявами
про прийняття спадщини після ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, з приводу чого
нотаріусом було заведено спадкову
справу № 26/2013. У той же день ОСОБА_2,
відповідно до ч. ст. 1274 ЦК України,
відмовився від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_1, про що нотаріусом була
прийнята і посвідчена письмова заява.

Однак ОСОБА_1 приватний нотаріус ОСОБА_4
листом № 318/02-14 від 19.11.2013р. роз'яснила,
що оскільки шлюб між ним та померлою
ОСОБА_5 не реєструвався, то на даний час
він не є спадкоємцем жодної з черг
спадкоємців за законом і не має права
на спадщину після ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки відсутні докази
їхнього з померлою проживання однією
сім'єю. За таких обставин він має
звернутись до суду для встановлення
факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5
до часу відкриття спадщини.

Заявник та його представник у судовому
засіданні заяву підтримали та просили
її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому
засіданні заяву визнав та просив її
задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_8 у судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином, надала суду заяву про
визнання заяви ОСОБА_1 та просила суд
слухати справу у її відсутність.

Заінтересована особа - приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилася, про день, час та
місце розгляду справи сповіщалася
належним чином, надала суду заяву про
слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення заявника,
заінтересованих осіб та свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі необхідно
постановити із задоволенням заяви з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у
1977 році (36 років тому назад) ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, кохаючи одне одного і бажаючи
створити власну родину, за взаємною
згодою стали проживати разом у її
двокімнатній квартирі за адресою
АДРЕСА_1. Їхня сім'я складалася з
заявника, ОСОБА_5 та її сина (його
пасинка) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до якого
він ставився, як до рідної дитини.

Разом із ОСОБА_5 вони жили як чоловік і
дружина, тобто перебували у фактичних
шлюбних відносинах не реєструючи шлюб,
вели спільне господарство, піклувалися
один про одного та про ОСОБА_2, були
пов'язані спільним побутом, власними
коштами приймали сумісну трудову і
матеріальну участь в придбанні майна
до їхньої оселі, сплачували комунальні
послуги, вели єдиний бюджет, не
зважаючи на те, хто скільки коштів з них
заробляв. До державного органу
реєстрації актів цивільного стану про
реєстрацію шлюбу він з ОСОБА_5 не
зверталися, оскільки не бачили в цьому
жодної потреби, також у будь-якому
іншому шлюбі ніхто з них не перебував.

31 липня 2000 року ОСОБА_5 та її син ОСОБА_2
на підставі Розпорядження органу
приватизації № 151369 від 31 липня 2000 року,
отримали свідоцтво про право власності
на житло, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до цього Свідоцтва
(зареєстрованого 23 серпня 2000 року в КП
«ОМБТІ та РОН»), квартира за адресою
АДРЕСА_1 дійсно належить на правах
приватної спільної часткової
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних
частках. ОСОБА_1 у приватизації участь
не приймав та й ніколи не бажав цього,
оскільки на їхні сімейні стосунки це
жодним чином не впливало.

Однак на початку 2010 року ОСОБА_5 та її
син ОСОБА_2 стали наполягати на тому, що
необхідно юридично затвердити право
користування ОСОБА_1 квартирою за
адресою АДРЕСА_1. Як співвласники
квартири, вони письмово надали свою
згоду на реєстрацію ОСОБА_1 місця
проживання, а тому 05 лютого 2010 року (3
роки 9 місяців тому назад) ОСОБА_1, був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Це
підтверджується Довідкою від 21.10.2013
року, виданою начальником дільниці № 5
КП ЖКС «Черьомушки», Довідкою № 278 від
31.10.2013 року, виданою начальником
дільниці № 5 КП «ЖКС «Черьомушки», та
штампом СГІРФО Малиновського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області на 12
сторінці його паспорту.

Допитані судом у якості свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10 підтвердили, що Заявник та
померла ОСОБА_5 проживали сумісно з 1977
року, вели спільне господарство, мали
спільний бюджет, піклувалися та
підтримували один одного морально,
відношення в них доброзичливі та були
схожі, як на шлюбні відносини тобто
чоловіка та жінки у зареєстрованому
шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується копією Свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2013
року.

Як і належить чоловіку, ОСОБА_1 здійснив
її похорон за власний рахунок, що
підтверджуєтся Договором-замовлення
на організацію та проведення поховання
№ 016765 від 08.10.2013р. та Свідоцтво про
поховання №? 014622 від 14.10.2013 р.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина на 1/2 частку квартири за
адресою АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_5 не
залишила.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

У заявника немає можливості надати до
нотаріальної контори необхідні для
прийняття спадщини документи, тому він
звернувся до суду для встановлення
факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5

Виходячи зі встановлених обставин у
справі, досліджених у сукупності на
підставі їх аналізу, враховуючи
відсутність заперечень про
встановлення цього юридичного факту зі
сторони заінтересованих осіб, суд
вважає за необхідне встановити
юридичний факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без шлюбу.

Суд також враховує, що не встановлення
факту, позбавляє заявника можливості
оформити своє право на спадщину, тому
він вправі вимагати від суду захисту
своїх суб'єктивних прав.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Керуючись ст. 3 Сімейного кодексу
України, ст. 1264 Цивільного кодексу
України ст.ст. 209, 212-215, 256 Цивільного
процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про встановлення факту,
що має юридичне значення -
задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2,
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу з 1977 року по час
смерті ОСОБА_5 і відкриття спадщини
щодо майна ОСОБА_5, тобто по
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт належності ОСОБА_1 до
спадкоємців четвертої черги за законом
на спадкове майно, яке залишилось після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Бобуйок І.А.