У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцина
М. М.,

суддів : Бондаренка С.В.,
Собослоя Г. Г.,

при секретарі: Чейпеш С. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» на рішення Хустського районного
суду Закарпатської області від 22
травня 2012 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»,
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - ОСОБА_5, про
визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом в інтересах ОСОБА_3 з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору іпотеки .

Представник позивача у позові
зазначала, що 26 квітня 2007 року ОСОБА_3
уклала з акціонерним комерційним
промислово- інвестиційним банком в
особі Тячівської філії відділення
«Промінвестбанк» в м. Тячів
Закарпатської області договір іпотеки
з застереженням про задоволення вимог
іпотеко держателя, посвідченого
приватним нотаріусом Хустського
нотаріального округу ОСОБА_5.

Згідно з договором іпотеки ОСОБА_3
зобов'язалася відповідати перед банком
за зобов'язання ОСОБА_4 по кредитному
договору №66/2007 від 25 квітня 2007 року
належним їй майном, а саме: житловим
будинком, що розташований за адресою
АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, що
належить їй на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р2 №254102 від 26.06.2003 року,
реєстраційний номер 16473.

Також у позові зазначено, що ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент укладення
оспорюваного правочину мала 80 років, є
неграмотною, оскільки у школі не
навчалася.

ОСОБА_3 у 1973 році отримала закриту
черепно- мозкову травму, після якої
втратила працездатність. Вона
неодноразово лікувалась у різних
лікувальних закладах неврологічної та
психіатричної спеціалізації з
діагнозом: залишкові явища черепно-
мозкової травми у вигляді антено-
депресивного синдрому у психопатичній
особи та зниження інтелекту.

З 1979 року ОСОБА_3 експертною комісією
визнана інвалідом другої групи та їй
встановлений діагноз: наслідки
закритої черепно- мозкової травми з
вираженим недоумством..

Згідно з висновком амбулаторної
судово- психіатричної експертизи від 25
вересня 2008 року, ОСОБА_6 психічним
захворюванням не страждає, а виявляє
наслідки перенесеної в 1973 році
закритої черепно- мозкової травми у
вигляді вираженого недоумства та
емоційно- вольових розладів з
клінічними ознаками ( вираженим
зниженням пам'яті, інтелекту, критики,
схильність до афективних реакцій,
примітивність у поведінці, нездатність
до самообслуговування ).

ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання
майнового поручителя за
зобов'язаннями ОСОБА_4 за кредитним
договром №66/2007 від 25 квітня 2007 року
і уклала договір іпотеки з
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, який позбавляє її, у
разі невиконання ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за кредитним договором,
права власності на все її майно, житло,
земельну ділянку. На момент вчинення
цього правочину, вона перебувала у
незадовільному психо- фізичному стані,
викликаному її тривалою хворобою, і
внаслідок цього вона була позбавлена
можливості усвідомлювати значення
своїх дій або керувати ними.

Представник позивача, посилаючись на
зазначені у позовній заяві обставини
справи, та з підстав, передбачених ст
.ст. 203, 215, ч.1 ст. 225, ст. 216 ЦК України,
просила в суді першої інстанції
визнати договір іпотеки із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в особі
філії відділення Публічного
акціонерного товариства
«Промінвестбанк в м. Тячів та ОСОБА_3
посвідченого приватним нотаріусом
Хустського нотаріального округу
ОСОБА_5 26 квітня 2007 року - недійсним.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний Банк" ОСОБА_3
повернути правовстановлюючі документи
на житловий будинок, що розташований за
адресою : АДРЕСА_1, та державний акт на
право приватної власності на землю
серії Р2 №254102 від 26.06.2003 року,
реєстраційний номер 16473. Судові
витрати віднести за рахунок
відповідачів.

Рішенням Хустського районного суду
Закарпатської області від 22 травня
2012 року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
задоволено, визнано недійсним договір
іпотеки із застереженням про
задоволення вимог іпотеко держателя,
укладений між Публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
ОСОБА_3, як такий, що вчинений фізичною
особою, хоч і дієздатною, але, яка
перебувала на момент його вчинення у
такому стані, коли вона не могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними; зобов'язано Публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» повернути ОСОБА_3
правовстановлюючі документи на
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та державний акт на
право приватної власності на землю
серії Р2 №254102, виданий Велятинською
сільською радою від 26.06.2003 року,
реєстраційний номер 16473. Вирішено
питання судових витрат.

Із даним рішенням не погодився
представник відповідача, який
оскаржив це рішення в апеляційному
порядку, посилаючись на порушення
місцевим судом норм процесуального та
матеріального права, просив скасувати
дане рішення та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

26 вересня 2012 року до суду від
представника позивача надійшло
клопотання про зупинення провадження у
справі до вирішення іншої цивільної
справи, яка знаходиться на розгляді у
Хустському районному суді.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 27 вересня
2012 року провадження по справі за
позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
зупинено до розгляду по суті іншої
справи за заявою ОСОБА_7,
заінтересована особа - Орган опіки та
піклування Хустської РДА, про визнання
громадянина недієздатним та
встановлення над ним опіки і
призначення опікуна (т.2 а.с.5-6).

24 липня 2013 року рішенням Хустського
районного суду Закарпатської області,
яке 05 серпня 2013 року набрало законної
сили, визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
недієздатною, призначено над нею
опікуна - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2
а.с.23-24).

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 12 грудня 2013
року провадження у даній справі
відновлено.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 12 грудня 2013
року, у порядку ст. 43 ЦПК України,
залучено ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в якості
опікуна та законного представника
ОСОБА_3, до у часті у справі за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»,
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - ОСОБА_5, про
визнання недійсним договору іпотеки.

Представник позивача у суді
апеляційної інстанції вважає рішення
місцевого суду законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною.

Відповідач ОСОБА_4, представник
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк», та
представник третьої особи у судове
засідання не з'явилися, хоча про час і
місце розгляду справи вони були
повідомлені належним чином, а тому їх
неявка, згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, не
перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, місцевий суд
вважав за необхідне визнати
вищезазначений договір іпотеки з
підстав, передбачених положеннями
ч.3 ст. 203, ч.1 ст.225 ЦК України, недійсним,
оскільки ОСОБА_3 за своїм
інтелектуальним рівнем, перебуваючи у
стані вираженого недоумства та
емоційно - вольових розладів , під час
підписання договору іпотеки не могла
усвідомлювати зміст та значення своїх
дій та керувати ними , не була здатна
усвідомлено приймати рішення та
прогнозувати наслідки своїх дій.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до правил ч.3 ст. 203 ЦК
України передбачено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи.

Судом першої інстанції встановлено, що
26 квітня 2007 року ОСОБА_3 уклала з
акціонерним комерційним промислово-
інвестиційним банком, в особі
Тячівської філії „ Відділення
Промінвестбанку в м. Тячів
Закарпатської області" договір
іпотеки з застереженням про
задоволення вимог іпотеко держателя,
посвідченого приватним нотаріусом
Хустського нотаріального округу
ОСОБА_5.

Згідно з цим договором іпотеки, ОСОБА_3
забезпечила вимоги банку за виконання
зобов'язань ОСОБА_4 по укладеному ним з
банком кредитному договору №66/2007 від
25 квітня 2007 року, на підставі якого
ОСОБА_4 був наданий кредит в розмірі 300
тис. гривень, належним їй на праві
приватної власності майном, а саме:
житловим будинком, що розташований за
адресою АДРЕСА_1, та земельною ділянкою,
що належить їй згідно з державним актом
на право приватної власності на землю
серії Р2 №254102 від 26.06.2003 року,
реєстраційний номер 16473.

У 1978 році ОСОБА_3 була визнана
інвалідом другої групи інвалідності
за клінічними ознаками ( відсутність
критики, схильність до ефектних
реакцій, примітивність у поведінці,
нездатність до самообслуговування та
ін.).

Зокрема, місцевим судом встановлено,
що позивачка не навчалась у школі , є
неграмотною, не вміє читати та писати.

Спірний договір іпотеки ОСОБА_3 був
укладений у віці 79 років .

Згідно з висновком експерта, за даними
проведеної по справі амбулаторної
судово психіатричної експертизи від 6
червня 2011 року, вбачається , що ОСОБА_3 у
1978 році визнано інвалідом другої групи
інвалідності за клінічними ознаками (
відсутність критики, схильність до
афективних реакцій, примітивність у
поведінці, нездатність до
самообслуговування), отже такий стан
позбавляв ОСОБА_3 здатності правильно
оцінювати значення своїх дій та
керувати ними під час підписання нею
договору іпотеки 26 квітня 2007 року .

24 липня 2013 року рішенням Хустського
районного суду Закарпатської області,
яке 05 серпня 2013 року набрало законної
сили, визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
недієздатною, призначено над нею
опікуна - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2
а.с.23-24).

З врахуванням наведеного, судова
колегія приходить до висновку, що
місцевий суд дійшов до правильного
висновку про необхідність визнання
вищезазначеного договору іпотеки
недійсним з підстав, передбачених
положеннями ч.3 ст. 203, ч.1 ст.225 ЦК
України, оскільки ОСОБА_3, перебуваючи
у стані вираженого недоумства та
емоційно- вольових розладів , не могла
усвідомлювати зміст та значення своїх
дій та керувати ними , не була здатна
усвідомлено приймати рішення та
прогнозувати наслідки своїх дій під
час підписання договору іпотеки.

Доводи, зазначені в апеляційній
скарзі апелянтом, не мають правового
значення і не стосуються предмету
спору , а тому підлягають до
відхилення, як такі, що не
ґрунтуються на доказах.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» - відхилити.

Рішення Хустського районного суду від
22 травня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів,
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції .

Судді: