Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1283/14 Головуючий у
1-й інстанції Пономаренко Л.Е.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»,
треті особи - приватний нотаріус
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню та його
скасування, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Фідобанк», треті
особи - приватний нотаріус ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню та його
скасування.

В обґрунтування позову зазначав, що
22.07.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір
№014/10613/3/20419, за умовами якого останній
отримав кредит в сумі 50 000 доларів США
зі сплатою 14,5 % річних. Умовами цього
договору (пункт 9.2) за порушення строків
повернення кредиту, відсотків за
користування кредитом та комісій,
передбачених положенням цього
договору Позичальник сплачує
Кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми
простроченого платежу з кожен день
прострочення.

На забезпечення виконання зобов'язань
за зазначеним кредитним
договором22.07.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» та
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_4 був
укладений нотаріально посвідчений
договір іпотеки №014/10613/3/20419, за умовами
якого з метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
іпотеку було передано квартиру
АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
28.09.2010 за реєстровим номером 4622 було
вчинено виконавчий напис яким було
запропоновано звернути стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_4 та за рахунок коштів, отриманих
від реалізації квартири, задовольнити
вимоги ПАТ «Ерсте Банк», який є
правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» у
розмірі 64359,19 доларів США, що станом на
08.09.2010 року еквівалентно сумі 508 965,35 грн.

Вважає, що виконавчий напис є
незаконним, таким, що вчинений з
порушенням чинного законодавства,
оскільки було порушено приписи статті
35 Закону України «Про іпотеку» в
частині завчасного направлення
іпотекодавцю та боржнику письмової
вимоги про усунення порушень з
наданням строку на виконання не менш 30
днів та порушенням розрахунків
заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини,
просив визнати виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 28.09.2010 за реєстровим
номером 4622 про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1 таким, що не підлягає
виконанню.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 січня 2014 року позов
задоволено. Визнано таким, що не
підлягає виконанню виконавчий напис,
вчинений приватній нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 28.09.2010 за реєстровим
номером 4622 про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ПАТ «Фідобанк»
зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно вимог п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Згідно
зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення у повній мірі не відповідає.

Судом установлено, що 22.07.2008 між
ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір
№014/10613/3/20419, за умовами якого останній
отримав кредит в сумі 50 000 доларів США
за сплатою 14,5 % річних. За умовами цього
договору (пункт 9.2) за порушення строків
повернення кредиту, відсотків за
користування кредитом та комісій,
передбачених положенням цього
договору, Позичальник сплачує
Кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

На забезпечення виконання
зобов'язань за зазначеним кредитним
договором 22.07.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» та
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 був
укладений нотаріально посвідчений
договір іпотеки №014/10613/3/20419, за умовами
якого з метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
іпотеку було передано квартиру
АДРЕСА_1.

28.09.2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_3 було вчинено
нотаріальний напис за реєстровим
номером 4622, яким було запропоновано
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_4 та за рахунок коштів, отриманих
від реалізації квартири, задовольнити
вимоги ПАТ «Ерсте Банк», який є
правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» у
розмірі 64359,19 доларів США, що станом на
08.09.2010 року еквівалентно сумі 508 965,35 грн.
(а.с.6)

Задовольняючі позовні вимоги суд
першої інстанції щодо вчинення
спірного нотаріального напису суд
дійшов висновку проте, що приватним
нотаріусом не було дотримано вимог
чинного законодавства України, що
регулює вчинення нотаріальних написів.
А саме розрахунок суми, що підлягає
стягненню зроблений на одному аркуші,
що унеможливлює встановлення яким
чином банком зазначена саме така сума
заборгованості. У заяві про
вчинення нотаріального напису було
надано копію повідомлення-вимоги
боржнику ОСОБА_4, направлене 23.06.2009 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, на думку суду у зазначеному
повідомленні не було приведено
належних розрахунків сум
заборгованості, повідомлення-вимога
було направлено більше ніж за рік до
здійснення виконавчого напису та
нотаріус не з'ясував стан
заборгованості на час вчинення
нотаріальної дії.

Проте з таким висновком суду не
можна погодитися з наступних підстав.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст. ст.87, 88
Закону України "Про нотаріат", ст. 33
Закону України "Про іпотеку", Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172 (далі - Перелік), Інструкцією "Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України", затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі -
Інструкція), а також Правилами ведення
нотаріального діловодства,
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України від 31 грудня 2008 року №
2368/5 (чинними на момент вчинення спірних
виконавчих написів).

Відповідно до положень ст. 88
Закону України "Про нотаріат" нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями не більше одного року.

Пунктом 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов'язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень. Для вчинення виконавчого
напису стягувачем або уповноваженим
представником нотаріусу подається
заява, у якій, зокрема, має бути
зазначено: відомості про найменування
і адресу стягувача та боржника; дата та
місце народження боржника - фізичної
особи, місце його роботи; номери
рахунків у банках, кредитних установах,
код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк,
за який має провадитися стягнення;
інформація щодо суми, яка підлягає
стягненню або предметів, що
підлягатимуть витребуванню, включаючи
пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може
містити також іншу інформацію,
необхідну для вчинення виконавчого
напису.

Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року № 20/5,
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

За п. 1 Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29червня 1999 року
№ 1172, для одержання виконавчого напису
подаються документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Пунктом 286 Інструкції
передбачено, що при вчиненні
виконавчого напису нотаріус повинен
перевірити, чи подано на обґрунтування
стягнення документи, зазначені у
Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1
постанови Кабінету Міністрів України
"Про затвердження переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року
для одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Тобто, вказаними приписами
законодавства встановлено, що нотаріус
при вчиненні виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не перевіряє можливість спору між
сторонами щодо кредитної
заборгованості, не встановлює права та
обов'язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
тобто перевіряє щоб документи, з яких
обчислена заборгованість, не були
спірні.

Перелік документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів для
одержання виконавчого напису
подаються: а) оригінал нотаріально
посвідченої угоди, що передбачає
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно; б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається,
що наявність заборгованості позивача
за кредитним договором перед ВАТ
«Ерсте Банк», правонаступником якого є
ПАТ "Банк Національний кредит" ПАТ
«Фідобанк» підтверджена
передбаченими, зазначеним вище
Переліком, документами. (а.с. 51-62)

В обґрунтування позовних вимог
позивач ні суду першої інстанції ні
суду апеляційної інстанції не надав
належних та допустимих доказів тому, що
сума заборгованості не відповідає
дійсності, лише послався в позові, що
сума заборгованості не є безспірною.

Факт прострочення виконання
зобов'язання по кредитному договорі
позивачем не оспорюється, ніяких
доводів чи доказів, які б стосувалися
відсутності заборгованості, існування
заборгованості в іншому розмірі чи
виконання договірних зобов'язань
належним чином ОСОБА_2 не надано.

З наданих нотаріусом матеріалів,
що стали підставою для вчинення
виконавчого напису, зокрема з
розрахунку суми, що підлягає стягненню,
вбачається що заборгованість по
основній сумі кредиту - 49032,83 доларів
США, за відсотками - 10961,37 доларів США,
пені по сплаті основної суми кредиту в
розмірі 1258,93 долари США та пені по
сплаті відсотків в розмірі 3106,06 долари
США.

До заяви про вчинення
нотаріального напису було надано
копію повідомлення-вимоги боржникам
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яке було
направлене 23.06.2009 року про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
отримане ними 23.07.2009 року (а.с.71-78).

Посилання у позові та в судовому
рішенні проте, що у розрахунку банку
пеня перевищує один рік, отже вимог
банку не є безспірними, а тому нотаріус
не мав право вчиняти напис є хибними, бо
за вимогами ст. 267 ЦК України, на які
посилається позивач та суд у своєму
рішення, строк позовної давності
застосовується лише судом за заявою
сторони у справі.

Оскільки нотаріусом отримано
документи згідно Переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 29
червня 1999 року № 1172 ним обґрунтовано
було вчинено нотаріальний напис.

Суд першої інстанції зазначене не
врахував та прийшов до невірного
висновку про те, що виконавчий напис
вчинено на більшу суму, ніж позивачу
надіслано претензію. При цьому не
врахував, що різниця в сумі, вказаній в
претензії та виконавчому написі
пов'язана з часом, який минів після
направлення претензії і за цей час
нараховані суми, передбачені
договором, про що в претензії
позичальник попереджався, проте вимог
не виконав, борг не повернув.

Таке свідчить про те, що суд
першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов помилкового
висновку, що вчинений нотаріусом напис
було зроблено з порушенням вимог
Закону України „Про іпотеку", Закону
України „Про нотаріат", "Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України".

За таких обставин доводи
апеляційної скарги про те, що при
ухваленні рішення суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, є
обґрунтованими.

Таким чином колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313-317, ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
задовольнити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 січня 2014 року у цій справі
скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк», треті особи - приватний
нотаріус ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню та його скасування
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» понесені судові витрати у
сумі 121 гривня 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: