АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/457/14 р.
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 643/3192/13ц
Доповідач - Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Пшенічної
Л.В., Ізмайлової Г.Н.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 18.11.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6, Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», 3-і
особи Головне управління Державної
міграційної служби у Харківській
області ДМСУ, управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про усунення перешкод в
користуванні майном, виселення без
надання іншого житла, зняття з
реєстраційного обліку, визнання
недійсним договору іпотеки та зняття
заборони на нерухоме майно, за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_6, про
встановлення факту добросовісного
набуття квартири, визнання
добросовісними набувачами, визнання
права спільної сумісної власності,

в с т а н о в и л а:

12 березня 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду із вище зазаначеною
позовною заявою.

Позивачі неодноразово уточнювали
позовну заяву та в останній редакції
від 07.11.2013 року просили визнати
недійсним договір іпотеки № 014/02-1/107
9/1-05,956 від 26.07.2005 року, укладений між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством "Райффайзен Банк Аваль",
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_9, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1; скасувати заборону на
квартиру АДРЕСА_1, накладену на
підставі зазначеного договір іпотеки
від 26.07.2005 року; виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зі спірної квартири без
надання іншого житлового приміщення;
зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1,
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за адресою спірної квартири.

03.09.2013 року відповідачі
звернулися до суду з зустрічним
позовом, в якому просили визнати факт
добросовісного набуття ними квартири
АДРЕСА_1 та визнати їх добросовісними
набувачами цієї квартири;
визнати право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 18.11.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки
№014/02-1/1079/1-05, 56 від 26.07.2005 року, укладений
між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_9, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1; Скасовано заборону на
квартиру АДРЕСА_1, накладену на
підставі договору іпотеки №
014/02-1/1079/1-05,956 від 26.07.2005 року, укладеному
між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»,
посвідченому приватним нотаріусом
ОСОБА_9. Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення. Знято з
реєстраційного обліку ОСОБА_1,
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за адресою квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6, Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 судовий
збір 456 гривень 10 копійок.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 відмовлено в повному
обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали
апеляційну скаргу, в якій просять
рішення скасувати і ухвалити нове яким
у задоволені первісного позову
відмовити, а їх позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог
посилаються на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені
сторонами у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам цивільно -
процесуального закону рішення суду
відповідає в повній мірі.

Розглядом справи достовірно
встановлено, що ОСОБА_3 з 29.07.1973 року
перебував в шлюбі з ОСОБА_12, від шлюбу
має сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 8,10)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 помер.

За життя ОСОБА_12 22.07.2005 р. уклав з ОСОБА_1
договір купівлі продажу, згідно якого
продав, а ОСОБА_1 купив квартиру
АДРЕСА_1, (а.с. 165).

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 19 серпня 2011 року
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений 22 липня 2005 року між
ОСОБА_12 та ОСОБА_1, визнано недійсним та
вирішено питання щодо повернення
кожному все отримане за недійсною
угодою: ОСОБА_1 гроші в сумі 170000грн., які
знаходилися на рахунку
Територіального управління державної
судової адміністрації в Харківській
області, шляхом зняття їх з рахунку і
видачі ОСОБА_1, які внесені 11.11.2010 року
ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУДСА в
Харківській області (а.с.17-22; 23-29).

26 липня 2005 року між Акціонерним
поштово-пенсійний банк «Аваль» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір, за умовами якого Банк надав
ОСОБА_1 кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії з
лімітом 17000 доларів США строком на 120
місяців по 26 липня 2015 року.

У забезпечення виконання взятих
на себе зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_1 передав спірну
квартиру в іпотеку, у зв'язку з чим між
Акціонерним поштово-пенсійним банк
«Аваль» та ОСОБА_1 був укладений
іпотечний договір №014/02-1/1079/1-05.

У зв'язку з укладанням договору
іпотеки на спірну квартиру була
накладена заборона відчуження
нерухомого майна-предмету іпотеки
(а.с13,183).

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, та відмовляючи у
задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 суд першої інстанції, виконавши
вимоги цивільного судочинства, оцінив
належність, допустимість та взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності,
ухвалив рішення таке, що відповідає
вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, в якому
привів мотиви, з яких вважав
встановленою наявність фактів, якими
обґрунтовані вимоги позивачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4, а також відсутність фактів
на підтвердження доводів зустрічного
позову.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що
оскільки договір купівлі-продажу
спірної квартири рішенням суду
визнаний недійсним, то він вважається
недійсним з моменту його укладення ,
тобто з 22.07.2005 року, згідно ст. 236 ЦК
України, тож відповідно до положень ст.
5 Закону України «Про іпотеку» спірна
квартира не може бути предметом
іпотеки за іпотечним договором від 26
липня 2005 року, оскільки ОСОБА_1 володів
нею не на законних підставах. Щодо прав
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 то суд вважав їх
порушеними, оскільки вони позбавлені
права вільно користуватися, володіти і
розпоряджатися своєю власністю.

З висновком суду першої інстанції
судова колегія погоджується, він
ґрунтується на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, погоджується з
положеннями ст.. ст.. 203, 216 ЦК України
«Про іпотеку» відповідає вимогам ст.
ст.. 57-61, 64 ЦПК України. Суд першої
інстанції правильно застосував
зазначені у рішенні нормативно-правові
акти.

Підстав для задоволення апеляційної
скарги, зміни або скасування рішення
суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 18.11.2013 року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -