Провадження №22-ц/784/993/14
Головуючий у першій інстанції-Гуденко
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Бакуті Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ОСОБА_3, в якому зазначала, що
з травня 2005 року проживала однією
сім'єю з ОСОБА_4, якому на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1. З
2002 року у квартирі було зареєстровано
племінника власника - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 у квартирі
ніколи не проживав, а зареєструвався
тільки з метою працевлаштування у
місті та втратив право користування
жилим приміщенням відповідно до статі
71 ЖК України, ОСОБА_1 просила визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житлом.

ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на
відсутність порушень прав ОСОБА_1, яка
не набула права власності чи
користування квартирою, а також
прийняття ним спадщини померлого, в
тому числі і спірного житла.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила
рішення скасувати та задовольнити
позов. Апелянт посилалась на невірну
оцінку судом обставин справи та
помилкове застосування норм
цивільного законодавства.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від 2
лютого 1996 року належала квартира
АДРЕСА_1. (а.с. 25).

В квартирі були зареєстровані ОСОБА_4
та з серпня 2001 року - ОСОБА_3 ( а.с. 41, 47, 55).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер ( а.с.7, 37).

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 5
листопада 2013 року встановлено факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з
травня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 9).

3 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а у грудні 2013 року -
з заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину ( а.с. 31, 41 зворот).

У грудні 2013 року державний нотаріус
відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право на спадщину, в тому числі і у
зв'язку з наявністю спадкоємця
попередньої черги - ОСОБА_3(а.с.42).

Встановивши ці обставини та виходячи з
того, що ОСОБА_3 визнано спадкоємцем
ОСОБА_4 другої черги за правом
представлення, який прийняв спадщину,
суд першої інстанції не встановив
підстав для визнання відповідача
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням з заявлених підстав,
а тим більш за правилами статей 71,72 ЖК
України.

При цьому колегія суддів не може
прийняти до уваги доводи апелянта, що
саме ці норми регулюють спірні
правовідносини, оскільки застосування
норм статей 71,72 ЖК або статті 405 ЖК
залежить від статусу спірного житла,
тобто віднесення його до того чи іншого
житлового фонду.

До того ж, обставини справи свідчать
про те, що ОСОБА_1 фактично оспорює не
право на проживання ОСОБА_3 у спірній
квартирі, а саме факт постійного
проживання останнього разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Отже характер спірних правовідносин
свідчить про те, що між сторонами
фактично виник спір не в рамках
житлових правовідносин, а спір щодо
права на спадщину, і такі права можуть
бути захищені у інший спосіб за
правилами глав 84-90 ЦК.

Таким чином, основний висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення заявленого
позову відповідає обставинам справи та
нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують вищезазначених
висновків, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Центрального районного суду
Миколаївської області від 19 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді