Справа № 159/1089/14-ц
Провадження № 2/159/398/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
04 квітня 2014 року

Ковельський міськрайсуд Волинської
обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк
І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
Волинської цивільну справу за позовом
Національної академії внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про відшкодування
витрат на навчання,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, мотивуючи тим, що за наказом
ректора Київського національного
університету внутрішніх справ (далі -
університет) від 22.07.06 р. № 70 дск,
правонаступником якого він є згідно з
Розпорядженням КМ України від 27.08.10 р. №
1 709 - р «Про реорганізацію деяких вищих
навчальних закладів МВС», відповідача
з 01.09.06 р. було зараховано курсантом
першого курсу денної форми навчання.
29.11.07 р. між університетом,
комплектуючим органом - У МВС України у
Полтавській області - та відповідачем
було укладено договір № Жд - 19 про
підготовку фахівця за держзамовленням
та його працевлаштування (далі -
договір), за яким відповідач навчався
за рахунок коштів держбюджету і після
закінчення навчання повинен
відпрацювати за місцем розподілу не
менше як три роки, а у разі відмови від
подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу в
органах внутрішніх справ (далі - ОВС)
протягом перших трьох років після
закінчення навчання, відшкодувати
фактичні витрати на період навчання. З
01.09.06 р. по 18.06.10 р. згідно з договором
відповідач у період навчання на
здобуття вищої освіти за
держзамовленням за напрямком
«Правознавство» перебував на
держзабезпеченні харчуванням, речовим
майном, грошовим утриманням, житлом із
наданням відповідних комунпослуг. З
наказом університету від 18.06.10 р. № 464,
відповідачеві було присвоєно
кваліфікацію юриста і видано диплом
спеціаліста. Після здобуття вищої
освіти, за договором, відповідач був
направлений для подальшого
проходження служби до ГУ МВС на
залізничному транспорті. За наказом У
МВС на Львівській залізниці від 19.04.11 р.
30 о/с, відповідача звільнено з ОВС до
спливу встановленого 3 - х річного
терміну перебування на службі по
закінченню навчання. За змістом
Типового договору про підготовку
фахівця у вищому начальному закладі
МВС України (далі - Типовий договір),
затвердженому наказом МВС України № 150,
виконавець зобов»язаний забезпечити
особу харчуванням, речовим майном,
грошовим утримання за нормами,
затвердженими нормативно - правовими
актами МВС України. Відповідач був
звільнений з ОВС до закінчення
трирічного терміну перебування на
службі після навчання, а тому не
виконав умови договору, згідно з
Типовим договором, при звільненні з ОВС
за порушення дисципліни, відповідач
зобов»язаний відшкодувати витрати за
період навчання. Добровільно
відповідач вказану спірну суму не
відшкодував. Просить позов
задовольнити та стягнути з відповідача
25 036 грн. 04 коп. вартості навчання та
судові витрати у справі.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився, хоча позивач
належно оповіщений, про причини неявки
свого представника суду не повідомив,
попередньо подано до суду заяву з
проханням справу розглядати у
відсутності представника позивача,
зазначено, що позов позивач підтримує
повністю, просить позов задовольнити,
не заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, хоча належно оповіщений, про
причини неявки суду не повідомив.
Письмового заперечення проти позову до
суду не подав, однак, у попередньому
судовому засіданні проти позову
заперечив з тих мотивів, що його
звільнення з роботи є незаконним, хоча
він такого не оспорював у судовому
порядку; нараховані позивачем суми є
завищеними.

Суд, з врахуванням позиції
представника позивача, вважає, що
можливий розгляд справи у відсутності
осіб, які не з»явились, відповідно з
положеннями ст. ст. 224 - 228 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, зібрані у
справі, приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до повного
задоволення.

Як вбачається з копії витягу з наказу
ректора Київського національного
університету внутрішніх справ (далі -
університет), правонаступником якого,
на підставі розпорядження КМ України
від 27.08.10 р. № 1 709 - р «Про реорганізацію
деяких вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ», стала
Національна академія внутрішніх справ
- позивач у справі, № 70 дек від 22.07.06 р.
«Про зарахування на навчання на 1 курс
навчально - наукового інституту
підготовки слідчих і криміналістів
Київського національного університету
внутрішніх справ набору 2006 року»,
відповідача з 01.09.06 р. було зараховано
на навчання курсантом першого курсу
навчально - наукового інституту
підготовки слідчих і криміналістів
Київського національного університету
внутрішніх справ.

29.11.07 р. між Київським національним
університетом внутрішніх справ,
комплектуючим органом У МВС України на
залізничному транспорті та
відповідачем було укладено договір №
Жд. - 19 про підготовку фахівця у
Київському національному університеті
внутрішніх справ (далі - договір), що
стверджується наданою позивачем
копією такого договору.

Згідно вказаним вище договором (п. п. 1, 3)
відповідач навчався за рахунок коштів
державного бюджету і після закінчення
навчання зобов»язувався відпрацювати
за місцем розподілу не менше як три
роки, а у разі звільнення з органів
внутрішніх справ через порушення
дисципліни - відшкодувати фактичні
витрати на підготовку.

Згідно з копією наказу ректора
університету № 464 від 18.06.09 р. «Про
черговий випуск курсантів навчально -
наукового інституту підготовки
слідчих і криміналістів у 200 році»,
відповідачеві присвоєно кваліфікацію
юриста за спеціальністю
«Правознавство» та видано йому диплом
спеціаліста.

Таким чином, навчальним закладом було
повністю виконано умови договору про
підготовку фахівця.

Відповідач в період навчання на
здобуття вищої освіти за державним
замовленням за напрямком
«Правознавство» перебував на
державному забезпеченні харчуванням,
речовим майном, грошовим утриманням та
житлом із наданням відповідних
комунальних послуг.

Будь - яких доказів на спростування
вказаних вище доводів позивача,
наведених у позовній заяві,
відповідачем суду не надано.

Після закінчення навчання відповідно
до умов договору відповідача було
направлено для подальшого проходження
служби до У МВС України на Львівській
залізниці та за наказом У МВС України
на Львівській залізниці № 30 о/с від
19.04.11 р. «По особовому складу», копія
витягу з якого надана суду позивачем,
відповідача було звільнено з органів
внутрішніх справ згідно з Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України за п. 66 (за
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу), з
21.04.11 р. за поданням Волинського ЛВ від
06.04.11 р. № с4/1 348.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
дисциплінарний статус органів
внутрішніх справ», службова дисципліна
- дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

За змістом п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМ УРСР від 29.07.91 р. N 114,
особи рядового і начальницького
складу, які скоїли вчинки, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу, звільняються з
органів внутрішніх справ. При цьому
звільнення проводиться з урахуванням
вимог пункту 62 цього Положення.

Таким чином, відповідача було
звільнено з роботи в органів
внутрішніх справ до спливу
встановленого трирічного терміну
перебування на службі по закінченню
навчання в університеті у зв»язку з
порушенням дисципліни.

Згідно з положеннями п. п. 8 та 14
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 992 від 22.08.96 р. „Про порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням", у редакції, що діяла як на
час зарахування відповідача на службу
до органів внутрішніх справ, так і н час
звільнення його з ОВС, випускники, які
уклали угоду з вищим навчальним
закладом після зарахування на
навчання, повинні відпрацювати за
місцем призначення не менше трьох
років. У разі звільнення молодого
фахівця з ініціативи адміністрації за
порушення трудової дисципліни
протягом трьох років, випускник
зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Аналогічні положення зазначені у
чинному на даний час Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах МВС України,
затвердженому Постановою КМ України №
313 від 01.03.07 р. з наступними змінами та
доповненнями, внесеними Постановою КМ
України від 08.02.12 р. №66.

Укладання договору з особами, які
навчаються за державним замовленням,
передбачено ч. 2 ст. 56 Закону України
«Про вищу освіту», Указом Президента
України від 23.01.96 № 77/96 «Про заходи щодо
реформування систем підготовки
спеціалістів та працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів» та Наказом МВС України від
14.05.07 р. № 150 «Про затвердження Типового
договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ
України» (зареєстровано в МЮ України
29.05.07 р. за N 547/13 814).

Крім того аналогічні положення про
укладення договору та обов'язку
відшкодування витрат за навчання
містяться і в діючому на момент
зарахування відповідача на навчання
наказі МВС України від 30.08.99.№ 660 «Про
затвердження Порядку підготовки
фахівців...» зареєстрованим в МЮ
України 27.12.99. за № 915/4 209.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про
освіту» випускники вищих навчальних
закладів, які здобули освіту за кошти
державного або місцевого бюджетів,
направляються на роботу і зобов'язані
відпрацювати за направленням і в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Указом Президента України № 77/96 від
23.01.96 р. «Про заходи щодо реформування
системи підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів» встановлено, що
особи, які навчаються за рахунок
державних коштів, укладають з
адміністрацією вищого навчального
закладу угоду, за якою вони
зобов'язуються після закінчення
навчання та одержання відповідної
кваліфікації працювати в державному
секторі народного господарства не
менше ніж три роки. У разі відмови
працювати в державному секторі
народного господарства випускники
відшкодовують в установленому порядку
до державного бюджету повну вартість
навчання. Порядок працевлаштування
випускників, які закінчили вищі
навчальні заклади за рахунок коштів
відповідних юридичних та фізичних
осіб, визначається угодами між ними.

Відповідно до п. 3. 2. типового договору
про підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України
підставою для відшкодування фактичних
витрат на підготовку фахівця є відмова
від подальшого проходження служби в
ОВС протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Відповідно до п. п. 4. 1, 4. 2 типового
договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі МВС України
підставою для відшкодування фактичних
витрат на підготовку фахівця,
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
грошовим, продовольчим та речовим
забезпеченням; перевезенням до місця
проведення щорічної основної і
канікулярної відпустки та у
зворотньому напрямку, за направленням
до місця служби після закінчення
навчального закладу; оплати
комунальних послуг і вартості спожитих
енергоносіїв.

Згідно наданого позивачем розрахунку
витрати, пов'язані з утриманням
відповідача у вищому навчальному
закладі - університеті - становлять 25 036
грн. 04 коп..

Укладений між університетом та
відповідачем договір визначає
підстави до відшкодування
відповідачем фактичних витрат
університету на його підготовку,
згідно з п. 3 договору, у якому
зазначено, що у разі звільнення
відповідача з органів внутрішніх справ
після навчання до закінчення
встановленого 3 - річного терміну
перебування на службі через порушення
дисципліни, відповідач зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати на
навчання в повному обсязі.

Таким чином, оскільки відповідач
звільнений з ОВС за п. 66 Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України до спливу
трьохрічного терміну роботи в ОВС за
розприділенням, суд вважає, що
відповідачем не виконано умови
договору і в навчального закладу,
правонаступником якого є позивач,
виникло право вимоги до відповідача на
відшкодування вартості навчання.

Порядок відшкодування курсантами та
випускниками витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
(далі - Порядок) затверджено Постановою
КМ України від 01.03.07 р. № 313. Згідно з
Порядком, відшкодування особами
витрат, пов'язаних з їх утриманням у
вищих навчальних закладах МВС (п. 2)
відшкодування здійснюється у розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з:
грошовим, продовольчим, речовим
забезпеченням; перевезенням до місця
проведення щорічної основної та
канікулярної відпустки та у зворотному
напрямку; оплатою комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв.

Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 п. 5 Порядку
витрати у повному обсязі
відшкодовуються за період, що
перевищує строк строкової служби (1
рік), а за період, що зараховується в
строк військової служби - лише витрати,
що складають різницю між витратами на
утримання курсанта та витратами на
утримання військовослужбовця.

Розрахунок витрат здійснено позивачем
відповідно до Порядку та зауважень у
суду не викликає.

Хоча у довідці від 10.06.2010 р. зазначений
загальний розмір фактичних витрат
університету на навчання відповідача в
сумі 27 354 грн. 03 коп., однак, суд враховує,
що позивач у своїй позовній заяві
зазначив, що у довідці є описка і
вказана сума складає 25 036 грн. 04 коп..
Суд приймає до уваги вказані у
позовній заяві уточнені вимоги
позивача про розрахунок фактичних
витрат, пов»язаних з утриманням
відповідача, вважає, що вказаний
розрахунок зроблений у відповідності
до чинного законодавства та
відображений у: довідці від 24.01.14 р. про
розрахунок фактичних витрат,
пов»язаних з утриманням рядового
міліції ОСОБА_1 у Нацакадемії ВС;
перерахунку фактичних витрат на оплату
комунпослуг і вартості спожитих
енергоносіїв ОСОБА_2 від 11.06.12 р.;
довідці щодо коштів, витрачених на
харчування курсанта факультету
підготовки слідчих ННІПСК НАВС ОСОБА_1
в період з 01.09.06 р. по 18.06.10 р.; довідці -
витратах речового майна перемінного
особового складу університету за
період навчання з 22.07.06 р. по 06.10 р.
курсанта ОСОБА_1; довідках про доходи та
відрахування за 2006 - 2010 р. р.; копії
відомості про харчування курсантів 4
курсу університету за 1 - 4 курси від
17.05.10 р..

Суд вважає, що наведені витрати на
комунальні послуги університет ніс н
протязі всього часу перебування
відповідача на казарменному положенні,
як і на забезпечення навчального
процесу: освітлення, водопостачання,
водовідведення та опалення аудиторій
та адміністративних приміщень,
обслуговування територій, а тому
відповідач має обов'язок відшкодувати
фактичні витрати навчального закладу
на оплату комунальних послуг та
енергоносіїв.

Відповідачем належними та допустимими
доказами вищенаведені доводи позивача
не оспорені і не спростовані, будь -
яких заперечень при ознайомленні,
зокрема, з довідкою від 10.06.10 р. у 2010 р.;
відомістю про харчування курсантів 4
курсу університету від 17.05.10 р.,
відповідач не зазначав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач навчався в університеті
01.09.06 р. по 19.06.10 р., і витрати, пов'язані з
його утриманням у вищому навчальному
закладі, дійсно, становлять 25 036 грн. 04
коп..

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст. 610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, суд приходить до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача документально підтверджених
судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 15, 212 - 218, 88 ЦПК України, ст.
ст. 526, 623, 610 ЦК України, ст. 1 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ
України», п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМ УРСР від 29.07.91 р. N 114, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Національної академії внутрішніх
справ 25 036 (двадцять п»ять тисяч
тридцять шість) грн. 04 коп. витрат на
навчання та 250 (двісті п»ятдесят) грн. 37
коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду
Волинської області через Ковельський
міськрайсуд Волинської області у
строки та в порядку згідно ст. ст. 294, 296
ЦПК України.

Головуючий:І. М. Логвинюк