У Х В А Л А
142/515/14-ц

02.04.2014 року Іменем України
2-з/142/4/14

смт. Піщанка

Піщанський
районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Щерби
Н.Л.

з участю секретаря -
Косован О.В.,

розглянувши заяву Приватного
Акціонерного Товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» про забезпечення
позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Піщанського
районного суду Вінницької області
знаходиться цивільна справа за позовом
Приватного Акціонерного Товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

Позивач звернувся до суду з заявою
про забезпечення позову в цивільній
справі за позовом Приватного
Акціонерного Товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в
якій, посилаючись на те, що відповідачі
на протязі тривалого часу не виконують
взятих на себе зобов'язань та не
здійснюють щомісячних погашень
кредиту, внаслідок чого виникла
заборгованість, та у банку відсутні
підстави вважати, що відповідачами
будуть припинені недобросовісні дії
щодо невиконання обов'язків перед
кредитором, просить суд:

- накласти арешт у межах суми
заборгованості за кредитом в розмірі 67
762,20 [Долар США], що за курсом 9.70
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 03 березня 2014 року
складає 657 252,67 грн на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, яке належить
ОСОБА_2 (24700, АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_3
(АДРЕСА_2, ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_2) та ОСОБА_4
(АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_3) шляхом
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження;

- обмежити відповідачів у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань;

- адміністрації Державної
прикордонної служби України, вжити
заходів щодо тимчасового затримання та
вилучення наявних у відповідача
паспортів/проїзних документів,
обмежити відповідачів у праві виїзду
за межі України до виконання ними своїх
зобов'язань.

Розгляд заяви про забезпечення
позову відбувся в порядку,
встановленому ст.153 ЦПК України, а саме
заява про забезпечення позову
розглядається судом, в провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі. Про вжиття заходів
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення і підстави його обрання,
порядок виконання. Копія ухвали
надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення.

Дослідивши заяву про забезпечення
позову, суд вважає, що дану заяву
подано без додержання вимог ст.151 ЦПК і
вона підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається
тільки якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

В заяві, всупереч вимогам п.3 ч.2 ст.151
ЦПК, не вказано достатніх відомостей,
потрібних для забезпечення позову,
зокрема, в заяві не зазначено про
належність певного виду майна
відповідачам, його місцезнаходження
(реєстрацію), вартість майна та суму
коштів для вирішення питання
співмірності позовних вимог та вимог
про забезпечення позову; не
обґрунтовано необхідності обмеження
осіб відповідачів в праві виїзду за
кордон відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.151
ЦПК України.

З обсягу наданих позивачем доказів,
суд, не може пересвідчитися в існуванні
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог та
відповідність видів забезпечення
позову позовним вимогам.

Також суд бере до уваги, що порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII
передбачено можливість обмеження
виїзду з України громадян, щодо яких
подано цивільний позов до суду, до
закінчення провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
види забезпечення позову. Перелік
видів забезпечення позову визначений у
ст. 152 ЦПК. Серед видів такого
забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено
вжиття судом тимчасового обмеження
особи у праві виїзду за межі України.
Тому, враховуючи, що в цивільному
процесі відсутня правова норма, яка б
надавала суду повноваження в порядку,
передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК,
застосовувати такий вид забезпечення
позову, як тимчасове обмеження у виїзді
за межі України, суд приходить до
висновку, що зазначений спосіб
забезпечення позову не може
застосовуватися на стадії розгляду
цивільної справи про стягнення
заборгованості та виконання інших
зобов'язань, оскільки це порушує норми
ЦПК та свідчить про вихід суду за межі
своїх процесуальних повноважень,
порушення принципу верховенства права,
проголошеного Конституцією, та вимог
ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи
судом способом, встановленим законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII
передбачено можливість тимчасового
обмеження у виїзді з України, якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші неврегульовані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

За змістом цього пункту можливість
обмеження у виїзді не пов'язується з
розглядом цивільних справ, а
передбачається така можливість для
громадян суб'єктів цивільних відносин,
які мають неврегульовані відносини до
судового розгляду.

Аналогічна позиція викладена і в
судовій практиці щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України,
узагальненій Верховним Судом України 01
лютого 2013 року, яка крім того вказує на
те, що вирішення судами питання про
обмеження у виїзді за межі України
можливе тільки у порядку, визначеному
ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного
виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону
№ 606-XIV «Про виконавче провадження» у
зв'язку з ухиленням боржника від
виконання судового рішення чи рішення
іншого органу, що перебуває на
виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України").

У зв'язку вищевикладеним суд приходить
до висновку, що заяву Приватного
Акціонерного Товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» про забезпечення
позову в цивільній справі за позовом
Приватного Акціонерного Товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, відповідно ч. 8 ст. 153
ЦПК України, необхідно повернути
заявнику, як таку, що подано без
додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 119, 151-153, ст.ст. 208 - 210
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Приватного Акціонерного
Товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до про забезпечення
позову в цивільній справі за позовом
Приватного Акціонерного Товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, повернути заявнику.

Копію даної ухвали надіслати
невідкладно сторонам справи
рекомендованим листом.

Ухвала суду може бути оскаржена
шляхом подання апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня проголошення
ухвали до апеляційного суду Вінницької
області через суд першої інстанції, а
особами, без участі яких було
постановлено ухвалу, апеляційна скарга
може бути подана до апеляційного суду
Вінницької області протягом п'яти днів
з дня отримання копії цієї ухвали через
суд першої інстанції.

Оскарження ухвали суду про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя: