Справа № 569/3578/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
області

в особi суддi Рудики Л.Д.,

з участю: секретаря судового засідання
Прокопчук Л.М..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне справу за
скаргою ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Мельника
В.В., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу
підтримав і посилаючись на підстави,
викладені у скарзі, просить суд
поновити строк звернення до суду,
визнати незаконними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Мельника
В.В. по відмові у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом від 14
листопада 2013 року №1715/22581/12, скасувати
постанову державного виконавця
Мельника В.В. від 13 лютого 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов'язати державного
виконавця Мельника В.В. відкрити
виконавче провадження за згаданим
виконавчим листом.

Державний виконавець ВДВС РМУЮ Мельник
В.В. в судовому засіданні викладені у
скарзі вимоги не визнав, подав
заперечення на неї і просить суд в
задоволенні скарги відмовити. Свої дії
по відмові у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом
Рівненського міського суду вважає
правомірними, такими, що відповідають
вимогам ст.18, ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що Рівненським
міським судом 09 січня 2014 року був
виданий виконавчий лист на підставі
рішення Рівненського міського суду,
яке набрало законної сили про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 1000 гривень франшизи. Виконавчий
лист був виданий стягувачу 09 січня 2014
року, поданий ним на виконання до
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції.

Державним виконавцем ВДВС РМУЮ
Мельником В.В. 13.02.2014 року була винесена
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження по вказаному
виконавчому листу з тих підстав, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме, не
вказано індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника та
дата його народження. Посилаючись на п.6
ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
ВДВС РМУЮ відмовив у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання рішення суду.

Суд визнає, що такі дії державного
виконавця не ґрунтуються на вимогах
закону.

Діючими нормами
цивільно-процесуального
законодавства, а саме статті ст. 119 ЦПК
України, не передбачено обов'язок
позивача вказувати у позові
індивідуальний ідентифікаційний номер
відповідача або номер і серію його
паспорта, а у суду відсутні правові
підстави вимагати у позивача такі
відомості. Відсутність у позові
відомостей щодо індивідуального
ідентифікаційного номера відповідача
або номера і серії його паспорта не є
підставою для залишення позову без
руху, для відмови у його прийнятті чи
його повернення.

Не передбачено і обов'язок суду
відповідно до статті 215 ЦПК України
вказувати такі відомості у судовому
рішенні.

Згідно положень пункту 6 частини
першої статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документу
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

Відповідно до вимог пункту 3 частини
першої статті 18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі, крім іншого, зазначаються:
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

За змістом цієї норми, виконавчий
документ має містити відому суду
інформацію, яка може ідентифікувати
боржника чи сприяти примусовому
виконанню, і відомості про
ідентифікаційний номер боржника та
дату його народження не є при цьому
категорично обов'язковими.

Слід також зазначити, що положення
статті 18 Закону України «Про виконавче
провадження» стосуються вимог до всіх
виконавчих документів і є загальною
нормою, в той час як ст.. 215 ЦПК України
встановлює вимоги виключно до судового
рішення і є спеціальною нормою, яка, на
думку суду, і підлягає застосуванню до
спірних відносин.

На час винесення судового рішення
індивідуальний ідентифікаційний номер
відповідачата дата його народження
суду могли бути невідомі.

Враховуючи вимоги статей 1,5,6,17,18,19
Закону України «Про виконавче
провадження», суд приходить до
висновку, що зазначення у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номера боржника та
дати його народження можливе не лише
при їх наявності, а й за умови, що вони
стали відомі судові при розгляді
справи.

Відсутність таких відомостей не є
перешкодою у проведенні виконавчих
дій, а також не позбавляє державного
виконавця можливості в межах своїх
владних повноважень витребувати дану
інформацію.

Так, згідно частини першої статті 5
Закону України «Про виконавче
провадження», вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Частиною другою статті 5 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що державному виконавцю
повинні бути безоплатно надані у
встановлений ним строк інформація,
документи або їх копії, необхідні для
здійснення його повноважень.

Відомості про індивідуальний
ідентифікаційний номер особи за
визначенням термінів, наведеним у
статті 2 Закону України «Про захист
персональних даних», є персональними
даними.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 копію постанови отримав 05
березня 2014 року, скаргу до суду подав 11
березня 2014 року в межах строків
звернення до суду зі скаргою.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Мельника
В.В. задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Мельника
В.В. по відмові у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом №
1715/2258/12.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Мельника
В.В. від 13.02.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження за
судовим наказом Рівненського міського
суду №1715/16152/12.

Зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції Мельника В.В. відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом № 1715/22581/12 Рівненського міського
суду про стягнення з ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 1000
гривень франшизи.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області
Л.Д. Рудика