Справа № 495/8106/13-ц
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

27 березня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово -
судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Савенко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Білгород-Дністровському
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду
до відповідачів про стягнення
солідарно на її користь суму боргу у
розмірі 456480 грн, судові витрати у
розмірі 3918, 7 грн., вказуючи, що 07 вересня
2007 року відповідачі перебуваючи у
шлюбі для ведення сумісного бізнесу
взяли в неї в борг 150 000 грн. під 2 %
щомісячних.

04 квітня 2008 року вони взяли в борг ще 50
000 грн., також під 2% щомісячних.

11 листопада 2008 року знову за
домовленістю між ними вона дала їм в
борг ще 50 000 грн., також під 2 %
щомісячних.

Вказані зобов'язання підтверджуються
розпискою.

Позивачка неодноразово зверталася з
проханням до відповідачів повернути
суму боргу, однак відповідачі від
сплати боргу ухиляються, в зв'язку з чим
позивачка і звернулася з позовом до
суду.

В ході судового розгляду справи
позивачка позов підтримала, просить
суд його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні з позовними вимогами не
погодилися, вказуючи, що дійсно брала
кошти, однак вперше не у 2007 року, а в 2005
році. Розписку, зворотну сторону
розписки, в блокноті записи писала
вона, своєю рукою, писала її недавно під
натиском позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 з позовними вимогами
не погодився, просить суд в їх
задоволені відмовити, вказуючи, що
позивачка всі справи вела з
відповідачкою, він ніякого відношення
до цього боргу не має, свою згоду
письмову він на це не давав.

В 2002 році вони розвелися, чому
відповідачка розірвання шлюбу
оформила у 2010 році йому не відомо. На
час укладання розписок він у шлюбі з
відповідачкою не був та разом вони не
проживали, та йому нічого не відомо
щодо договірних відносин позивачки та
відповідачки.

Представник відповідачів з позовним
вимогами позивачки погодився частково,
не згодний з тим, що відповідач ОСОБА_3
брав в борг суму перебуваючи у шлюбі,
оскільки вказане спростовується
розпискою, яка не містить відомостей,
про те, що грошові кошти окрім ОСОБА_2 у
борг бере інша особа, зокрема ОСОБА_3

Позивачем також не надано доказів, які
підтверджують отримання відповідачем
коштів на суму 317 000 грн.

Позивачем надано єдиний документ, що
підтверджує передачу коштів - розписку
від 11.11.2008 року, яка підтверджує
отримання від позивача коштів на суму
250 000 грн. ОСОБА_2 особисто, частину
коштів від якої на даний момент вона не
повернула, а саме 74 580 грн. оскільки
стався форс мажорний випадок - світова
економічна криза, однак підтверджує, що
в цієї частині її зобов'язання по
поверненню грошових коштів будуть
виконані в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
позивачку, відповідачів, представника
відповідачів, допитавши в якості
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
дійсно 07 вересня 2007 року відповідачка
ОСОБА_2 взяла у позивачки в борг 150 000
грн. під 2 % щомісячних.

04 квітня 2008 року взяла в борг ще 50 000
грн., також під 2% щомісячних.

11 листопада 2008 року знову за
домовленістю між ними позивачка дала
відповідачці в борг ще 50 000 грн., також
під 2 % щомісячних.

Вказані зобов'язання підтверджуються
розпискою. /л.с. 6-7/

Вказану суму відповідачка
зобов'язалася повернути до грудня 2012
року, однак до теперішнього часу гроші
не повернула, від сплати ухиляється.

Суд не може погодитися з ствердженнями
позивачки стосовно того, що грошові
кошти в борг нею надавалися обом
відповідачам, оскільки вказані
ствердження позивачки не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи і доказів вказаного нею не
надано, чим не виконані вимоги 10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що
кошти в борг надавала позивачка саме
відповідачці та всі питання щодо
повернення боргу вирішувала саме з нею.

Суд критично відноситься до пояснень
вказаних свідків стосовно того, що
кошти в борг відповідачці надавалися
на нужди сім'ї, оскільки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 знаходилися у шлюбі, оскільки це
є припущеннями свідків, які не
підтверджені письмовими доказами.

Таким чином, в ході судового
розгляду справи встановлено, що кошти в
борг надавала позивачка саме
відповідачці та всі питання щодо
повернення боргу вирішувала саме з нею,
що також видно і із самої розписки, яка
не містить відомостей, про те, що
грошові кошти окрім ОСОБА_2 у борг бере
інша особа, зокрема ОСОБА_3 /л.с. 6-7/

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а в випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми, або
визначеної кількості речей.

Відповідно до записів у записній книзі
підрахунків щодо сплати боргу,
виконаних власноручно відповідачкою,
станом на 01 січня 2012 року
заборгованість перед позивачкою
складає 317000 грн. та 2 % від вказаної суми
- 6340 грн. х 22 місяці = 139480 грн. /л.с. 7/.

Таким чином, відповідачка заборгувала
позивачці суму у розмірі 456480 грн. /317000
грн. - сума боргу + 139480 грн.- сума
несплачених за зобов'язанням
відсотків/, які повинні бути стягнуті з
неї у повному обсязі.

Суд не може погодитися з ствердженнями
відповідачки, представника
відповідачів, що сума боргу вказана не
вірно, що запис у записній книжці
зроблений відповідачкою під тиском зі
сторони позивачки, оскільки вказані
ствердження не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи і доказів вказаного ними не
надано.

Як пояснила сама відповідачка в ході
судового розгляду справи розписку,
зворотну сторону розписки /л.с. 6/, запис
у записній книзі підрахунків щодо
сплати боргу /л.с. 7/ складала саме вона,
писала їх власноруч, до правоохоронних
органів з заявами що на неї
здійснюється тиск не зверталася.

В зв'язку з частковою обґрунтованістю
позовних вимог позивачки, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідачки на
її користь частково витраті по сплаті
судового збору у розмірі 3441 грн.,
оскільки максимальний розмір судового
збору на 2013 рік складав суму у розмірі
3441 грн.

В іншій частині в задоволені позовних
вимог позивачці - відмовити.

Керуючись ст. ст. 1046, 1047, 1048 ЦК України,
ст. ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України , суд,

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
загальну суму боргу у розмірі 456 480 грн.,
яка складається з: суми боргу у розмірі
317 000 грн.; сума несплачених процентів у
розмірі 139 480 грн., витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 3441
грн.

В іншій частині в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засідання під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С У Д Д Я :