Справа № 357/2269/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська
О. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Білоцерківської районної
державної адміністрації, приватного
орендного підприємства « Агрофірма
Узинська», Тарасівської сільської ради
Білоцерківського району про визнання
права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся
ОСОБА_2, після якої залишилася спадщина
у вигляді земельної частки паю площею
2,85 га, призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва із земель приватного
орендного підприємства « Агрофірма
Узинська», що розташована на території
Тарасівської сільської ради
Білоцерківського району. Позивач є
спадкоємцем померлої ОСОБА_2 за правом
представлення, оскільки його мати
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у
визначений законом строк він прийняли
спадщину, одержав свідоцтво про право
на спадщину за законом на майновий пай
у загальному пайовому фонді ПОП «
Агрофірма Узинська» та на житловий
будинок в АДРЕСА_1, але державний
нотаріус відмовив йому у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
вищевказану земельну ділянку з тих
підстав, що спадкоємець не подав
документи про належність
спадкодавцеві цього майна на праві
приватної власності. Позивач просив
суд визнати за ними право на
спадкування за законом після померлої
12.05.2006 р. бабусі ОСОБА_2 земельної
частки паю розміром 2,85 га із земель
приватного орендного підприємства «
Агрофірма « Узинська», розташованих на
території Тарасівської сільської ради
Білоцерківського району.

Представник позивача подав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності. позовні вимоги підтримав.

Від відповідачів до суду
надійшли заяви про визнання позову та
розгляд справи за відсутності їхніх
представників.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов
обгрунтований і підлягає до
задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні було
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_2, яка до дня смерті постійно
проживала в АДРЕСА_1. Померла ОСОБА_2
заповіту не залишила, її єдиним
спадкоємцем за законом за правам
представлення є онук ОСОБА_1, оскільки
його мати ОСОБА_3 померла раніше бабусі
ІНФОРМАЦІЯ_2

Встановлено, що в передбаченому
законом порядку позивач вступив у
спадщину після смерті бабусі ОСОБА_2,
06.09.2007 р. державним нотаріусом
Узинської міської державної
нотаріальної контори Пашкевич Л.П. йому
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок АДРЕСА_1, а 06.11.2007 р. - на
майновий пай у загальному пайовому
фонді ПОП « Агрофірма Узинська»
вартістю 4 024 пайових грн. а.с.13-15

Судом встановлено, що 09.10.2013 р.
державним нотаріусом Узинської
міської державної нотаріальної
контори Малькевич Л.В. було винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, якою вона відмовила
позивачеві у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
земельну частку пай, розташовану в
межах Тарасівської сільської ради
Білоцерківського району, з тих підстав,
що спадкоємець не подав документи про
належність спадкодавцеві цього майна
на праві приватної власності.

При вирішенні спору суд виходив з
наступного.

Згідно ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків спадщини від фізичної
особи, яка померла спадкодавця, до
інших осіб спадкоємців.

Згідно ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК україни до складу
спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Згідно ст.ст.ст.1261, 1262, 1263 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, подружжя, батьки ; у
другу чергу спадкують рідні брати та
сестри спадкодавця, його баба та дід; у
третю чергу - рідні дядько та тітка
спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері , батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини спадкування за
правом представлення.

Відповідно до ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно зі ст..126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності
на земельну ділянку, набуту у власність
із земель приватної власності без
зміни її меж, цільового призначення,
посвідчується: цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки; свідоцтвом про право на
спадщину.

Як роз'яснено в п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування /зі збереженням її
цільового призначення/ при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.
, у разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 з 20.02.1971 р.
по 25.12.1987 р. була членом КСП « Агрофірма
« Узинська», реорганізованого у
приватне орендне підприємство «
Агрофірма Узинська» а.с.29, 42

На підставі рішення Тарасівської
сільської ради 4 сесії 22 скликання від
15.05.1995 р. КСП « Агрофірма Узинська»
було видано державний акт на право
колективної власності на землю площею
2 2221,3 га в межах згідно з планом для
сільськогосподарського виробництва.
а.с.44-46

Рішенням загальних зборів членів ПОП «
Агрофірма Узинська» № 4 від 27.12.2001 р.
ОСОБА_2 було внесено до списку осіб,
яким виділено земельний пай. а.с.23-25

Судом встановлено, що 01.01.2000 р. між
ОСОБА_2 та ПОП « Агрофірма Узинська»
було укладено договір про передачу
землі в оренду, за яким ПОП « Агрофірма
Узинська» на 10 років було передано в
оренду земельну ділянку площею 2,85 га
а.с.18 Даний договір було зареєстровано
в книзі записів договорів на право
тимчасового користування землею
Тарасівської сільської ради за № 5652, що
підтверджено відповідною довідкою
Тарасівської сільської ради а.с.20

Судом встановлено, що згідно схеми
поділу земель колективної власності
бувшого КСП « Агрофірма Узинська»
ОСОБА_2 належить земельна ділянка
НОМЕР_1. а.с.28

За інформацією , отриманою від ПОП «
Агрофірма Узинська» а.с.16, вони дійсно
укладали із ОСОБА_2 договір про
передачу землі в оренду за відсутності
у неї сертифікату на право на земельну
частку пай, оскільки на той час не було
чіткого законодавства з цього приводу.
ПОП « Агрофірма Узинська» підтверджує
той факт, що ОСОБА_2 за життя отримувала
від нього орендну плату за земельну
частку пай, а після її смерті цю оренду
плату отримував спадкоємець ОСОБА_1
а.с.42

Згідно довідки Тарасівської сільської
ради а.с.43 земельна частка пай ОСОБА_2
відумерлою спадщиною не визнавалася.

По справі встановлено, що у спадкоємця
ОСОБА_1 і у ПОП « Агрофірма Узинська»
відсутній сертифікат на право на
земельну частку пай на ім»я ОСОБА_2 , що
стало підставою для відмови нотаріусом
у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на
спадщину на дане спадкове майно.

Виходячи з норм Закону України «Про
порядок виділення в натурі /на
місцевості/ земельних ділянок
власникам земельних часток /паїв/» ,
Закону України «Про оренду землі»,
громадяни - власники сертифікатів на
право на земельну частку (пай) до
виділення їм у натурі (на місцевості)
земельних ділянок мають право укладати
договори оренди земель
сільськогосподарського призначення,
місце розташування яких визначається з
урахуванням вимог раціональної
організації території і компактності
землекористування, відповідно до цих
сертифікатів з дотриманням вимог цього
Закону.

Після виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)
договір оренди землі переукладається
відповідно до державного акта на право
власності на земельну ділянку на тих
самих умовах, що і раніше укладений, і
може бути змінений лише за згодою
сторін.

Оформлення державних актів на право
власності на земельну ділянку
власникам земельних часток (паїв)
здійснюється землевпорядною
організацією, яка виконала
землевпорядні роботи щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості).

Власнику однієї чи більше
земельної частки (паю) в межах земель,
що перебувають у користуванні одного
сільськогосподарського підприємства,
видається один державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Власникам земельних часток
(паїв), яким земельні ділянки виділені в
натурі (на місцевості) єдиним масивом,
видається державний акт на право
власності на земельну ділянку, який
посвідчує їх право спільної часткової
власності чи спільної сумісної
власності.

Як роз»яснено в п.п.23,24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
16.04.2004р. « Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» судам
потрібно мати на увазі, що згідно зі
статтею 25 ЗК при приватизації земель
державних та комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ, організацій земельні ділянки
передаються їх працівникам, а також
пенсіонерам з числа працівників з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю) за рішенням органу
виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування і кожна з
цих осіб має гарантоване право
одержати безоплатно свою земельну
частку (пай), виділену в натурі (на
місцевості). Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення земельної ділянки в натурі
(на місцевості) та видачі державного
акта про право власності на землю.
Член колективного
сільськогосподарського підприємства ,
включений до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю, набуває права на
земельну частку (пай) з дня видачі
цього акта, і в разі його смерті
успадкування права на земельний пай
здійснюється за нормами ЦК , у тому
числі й у випадку, коли з різних причин
ця особа не отримала сертифікат на
право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище
списку особи, яка була членом КСП на
час передачі у колективну власність
землі, не може позбавити її права на
земельну частку.

При неможливості надати такій особі
земельну частку (пай) з колективної
власності через відсутність
необхідної для цього землі остання
відповідно до пункту 7 Указу
Президента України від 8 серпня 1995 р. N
720/95 "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам
і організаціям" має бути надана із
земель запасу, створеного місцевою
радою під час передачі землі у
колективну власність. Позови громадян,
пов'язані з паюванням земель (зокрема,
про визнання права на земельну частку
(пай), її розмір, незаконність відмови
у видачі сертифіката, виділення паю в
натурі), можуть бути предметом розгляду
судів. Відповідачами в таких справах
є КСП, сільськогосподарські
кооперативи, районна державна
адміністрація, яка затверджувала
розмір паю, вирішувала питання про
видачу

сертифіката, а також виконавчий
орган чи орган місцевого
самоврядування, що має вирішувати
питання про виділення земельної частки
(паю) в натурі, тощо.

Отже, аналіз вищенаведених правових
норм дає підстави стверджувати, що
спадкодавець ОСОБА_2 у законний спосіб
згідно законодавства України, що діяло
на час виникнення спірних
правовідносин, набула у приватну
власність земельну частку пай
розміром 2,85 га із земель приватного
орендного підприємства « Агрофірма «
Узинська», розташованих на території
Тарасівської сільської ради
Білоцерківського району, а тому дане
нерухоме майно є спадковим майном.

А оскільки нотаріусом було відмовлено
позивачеві у видачі свідоцтва про
право на спадщину , то суд вважає за
можливе визнати за ними право на
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_2 земельної
частки паю розміром 2,85 га із земель
приватного орендного підприємства «
Агрофірма « Узинська», розташованих на
території Тарасівської сільської ради
Білоцерківського району, оскільки
інший порядок для набуття позивачем
права на вказану земельну ділянку
законодавством не визначений.

Керуючись ст.ст. 1225, 1216,1217,1218, 1261, 1266, 1268,
1269,1270, 1274,1299 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК
України, Законом України «Про порядок
виділення в натурі /на місцевості/
земельних ділянок власникам земельних
часток /паїв/», Законом України «Про
оренду землі», ст.ст.10,60,79,88, 130,174, 212-215
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_2 земельної
частки паю розміром 2,85 га із земель
приватного орендного підприємства «
Агрофірма « Узинська», розташованих на
території Тарасівської сільської ради
Білоцерківського району.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя Л. М. Кошель