Справа № 456/6507/13-ц
Провадження № 2/456/434/2014
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Янко Б. Я.

секретаря Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Стрию цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Стрийської
міської ради Львівської області про
визнання права на житлове приміщення
та зобов'язання укласти договір найму,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, уточнивши позовні
вимоги, звернулась в суд з позовною
заявою в якій просить визнати за нею
право на проживання у квартирі АДРЕСА_2
та зобов'язати відповідача Стрийську
міську раду Львівської області укласти
з нею договір житлового найму квартири
АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона
працювала на Стрийському склозаводі і
в 1992 році підприємство надало їй для
проживання житлове приміщення у
АДРЕСА_2, загальною площею 16,5 м. кв., де
вона проживаю по даний час. Даний
житловий будинок, згідно рішення
Стрийського міськвиконкому № 261 від
16.06.1988 року був переданий Стрийському
склозаводу для проживання його
працівників. У 1995 році Стрийський
склозавод був перетворений у ВАТ
«Стрийський склозавод» державна
реєстрація якого була припинена 27.09.2007
року у зв'язку з визнанням його
банкрутом, таким чином житловий
будинок по АДРЕСА_2 перейшов у відання
Стрийської міської ради. Експлуатацію
будинку здійснює комунальне
підприємство «Світанок», якому вона
оплачує квартплату і який являється
балансоутримувачем будівель та споруд
по вул. Кривій у м. Стрию. Крім того,
жильці вищевказаного будинку
звернулись до відповідача визнати їхнє
право на займані приміщення і укласти
з ними договору житла, однак отримали
відповідь, що будинок за вищевказаною
адресою знаходиться на балансі
Стрийського склозаводу, а тому вона
змушена звернутись до суду
індивідуально для вирішення даного
питання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила суд їх задоволити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав викладених у позовній заяві та
просила суд їх задоволити.

Представник відповідача, Стрийської
міської ради Львівської області,
Темник Н.С., в судовому засіданні
уточнені позовні вимоги визнала, не
заперечувала проти їх задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, позивача,
представника позивача, представника
відповідача, давши належну оцінку
зібраним доказам по справі, суд вважає,
що позов є підставним та підлягає до
задоволення.

Закон України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» регулює питання щодо
забезпечення реалізації
конституційного права на житло
громадян, які тривалий час на законних
підставах проживають у гуртожитках,
призначених для проживання одиноких
громадян або для проживання сімей.

Реалізація житлових прав мешканців
гуртожитків, передбачених Законом
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
залежить від правомірності їх
користування гуртожитком та
проживання в гуртожитку.

Частиною першою ст. 1 Закону України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків» прямо
передбачено, що цей Закон не
поширюється на громадян, які мешкають у
гуртожитку на законних підстав (без
офіційної реєстрації місця
проживання), та встановлено, що однією
із обов'язкових складових статусу
мешканця гуртожитку, яка дає підстави
для забезпечення реалізації його прав
на підставі вказаного Закону - є
реєстрація за місцем проживання у
гуртожитку більше 5 (п'яти) років на
законних підставах.

3 15 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ і
реєстрація фізичних осіб в Україні
здійснюється відповідно до цього
Закону, який на даний час діє в редакції
Закону № 5088-УІ від 05.07.2012 року (набрав
чинності 05.08.2012 року).

Закон передбачає обов'язок громадянина
України, який постійно або тимчасово
проживає в Україні, зареєструвати
місце проживання протягом 10 (десяти)
днів після прибуття до нового місця
проживання.

Оскільки відповідно до статті 3
вищевказаного Закону реєстрацією
місця проживання є внесення відомостей
про місце проживання або місця
перебування із зазначенням адреси
житла особи до визначених цим Законом
документів та до реєстраційного обліку
місця проживання, реєстрація є
обов'язковою, коли особа проживає в
певному місці понад 6 (шість місяців),
зокрема в гуртожитку.

З матеріалів справи судом встановлено,
що відповідно до рішення виконавчого
комітету Стрийської міської ради
народних депутатів № 261 від 16.06.1988 року
за Стрийським склозаводом оформлено
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_2. У 1992 році позивачці ОСОБА_1
було надано для проживання житлове
приміщення у АДРЕСА_2 загальною площею
16,5 м.кв., де вона проживає по даний час,
оскільки з 25.01.1973 року працювала на
Стрийському склозаводі, що
підтверджується копією трудової
книжки, яка міститься в матеріалах
справи.

04.06.2013 року Державна реєстрація ВАТ
«Стрийський склозавод» була припинена
27.09.2007 року у зв'язку з визнанням його
банкрутом, про що свідчить довідка з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Відповідно до протоколу від 04.12.1997 року
про результати проведення
інвентаризації державного майна, яке
не увійшло до Статутного фонду ВАТ
«Стрийський склозавод», затвердженого
головою Української державної
корпорації промисловості будівельних
матеріалів «Укрбудматеріали»,
гуртожиток та малосімейний гуртожиток,
які в процесі корпоратизації не
увійшли до статутного капіталу ВАТ
«Стрийський склозавод», згідно з
діючим законодавством підлягали
передачі до комунальної власності.

Позивачка зареєстрована і постійно
проживає у квартирі АДРЕСА_2, що
підтверджується копією будинкової
книги, копією паспорта серії НОМЕР_1,
які наявні в матеріалах справи , а також
довідкою № 2247 від 05.08.2013 року, виданої
комунальним підприємством «Світанок»
згідно якої встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 зареєстрована у вищевказаному
житловому приміщенні, що свідчить про
правомірність користування нею
спірним приміщенням гуртожитку.

Обставини, які б вказували, що
позивачка проживає в спірному
житловому приміщенні неправомірно або
на вказане майно, окрім неї,
претендують інші особи, в суді не
встановлено.

Відповідно до пунктів 1,4 частини 1
статті 3 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» всі гуртожитки,
на які поширюються дія цього Закону,
підлягають передачі у власність
територіальних громад. Гуртожитки, що
були включені до статутних капіталів
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації),
передаються у власність
територіальних громад відповідно до
державної програми передачі
гуртожитків у власність
територіальних громад.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_2 не передано у власність
територіальної громади м. Стрия, а
перебуває на балансі Стрийського
склозаводу, що стверджується листом
виконавчого комітету Стрийської
міської ради № КО-43/3.22ж 3.14/545 від 17.06.2013
року.

Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі
будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях, що знаходяться в
будівлях, що знаходиться на території
України, утворюють житловий фонд.
Державний житловий фонд утворюють жилі
будинки і жилі приміщення в інших
будівлях, що належать державі. Згідно
зі ст. 5 ЖК України державний житловий
фонд перебуває у віданні місцевих Рад.
Відповідно до ст. 7 ЖК України
періодично проводиться обстеження
стану жилих будинків державного і
громадського житлового фонду.
Непридатні для проживання жилі будинки
і жилі приміщення переобладнуються для
використання в інших цілях або такі
будинки зносяться за рішенням
виконавчого комітету обласної, міської
Ради народних депутатів. Управління
житловим фондом згідно зі ст. 18 ЖК
України здійснюється власником або
уповноваженим ним органом у межах,
визначених власником.

Згідно п. 5, п. 6 ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить ведення
обліку відповідно до закону житлового
фонду, здійснення контролю за його
використанням. Крім того, користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму житлового приміщення,
що передбачено ст. 61 ЖК України.
Предметом договору найму житлового
приміщення у будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок, що передбачено ст.63 ЖК
України.

Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни
мають право на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду, або на одержання за їх бажанням
грошової компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених законом
або в будинках житлово-будівельних
кооперативів.

Згідно зі статтею 61 глави 2 ЖК України
користування жилими приміщеннями у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення, який укладається в
письмовій формі.

Спеціальні правовідносини (глава 4 ЖК
України, яка регулює правовідносини по
наданню та користуванню жилою площею в
гуртожитку) не передбачають укладення
договору житлового найму в гуртожитку,
не містять положень про те, що на ці
правовідносини поширюється дія глави 2,
зокрема в частині укладення договору
житлового найму в письмовій формі.

Примірне положення про гуртожитки, яке
встановлює порядок надання та
користування жилою площею в
гуртожитках для проживання робітників
та службовців, також не передбачає
укладення договору житлового найму з
мешканцем гуртожитку, якому житло в
гуртожитку було надано до набрання
чинності Законом України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків».

При цьому, слід зазначити, що відносини
між мешканцем гуртожитку та його
власником є договірними та
відносяться до різновиду договору
житлового найму з врахуванням
особливостей щодо предмету договору
житлового найму з врахуванням
особливостей щодо предмету договору
найму житла у гуртожитку, прав та
обов'язків сторін та відсутності у
вищенаведеному Законі вказівки про
обов'язкове письмове оформлення
правовідносин найму житла в
гуртожитку.

Виходячи з вимог ст. 61 ЖК України, яка
передбачає обов'язок письмового
оформлення договору найму, суд дійшов
висновку про те, що фактично договір
найму спірного житла між сторонами
укладений з моменту заселення у спірну
кімнату і це породило у позивачки та
наймодавця права та обов'язки щодо
спірного житла. Позивачка фактично
вступила в договірні відносини з
балансоутримувачем спірного житла,
який надає, а позивачка отримує та
оплачує послуги найму квартири та
комунальні послуги. Хоча, письмово
договір найму житлового приміщення між
сторонами оформлено не було.

Згідно зі ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Згідно ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 16 ЦП України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Враховуючи вищенаведене, оскільки в
правовідносинах між позивачкою ОСОБА_1
та відповідачем Стрийською міською
радою Львівської області вбачаються
ознаки договору найму житлового
приміщення, цей договір виконується
сторонами, так як відповідач надає
послуги, а позивачка отримує ці послуги
і належним чином їх оплачує, проте цей
договір не укладений у письмовій формі,
що порушує вимоги ст. 61 ЖК України, суд
приходить до переконливого висновку,
що позов підлягає до задоволення, а
саме, про доцільність визнання за
позивачкою права на проживання у
квартирі АДРЕСА_2 та зобов'язати
відповідача укласти з нею договір
житлового найму вищевказаної квартири.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. ст. 9, 61, 63, 64 ЖК України,
Законом України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на проживання у
квартирі АДРЕСА_2 укласти з ОСОБА_1
договір житлового найму квартири
АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення або десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко