РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/5837/13-ц

провадження у справі № 2/0285/173/14

12 березня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого - судді
Коцюби О.М.,

за участю секретаря
Махновецької Х.О.,

позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача
Климчука А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Новоград-Волинський справу за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Маркол»
про поновлення на роботі та стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

05.12.2013 року до суду звернулися ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з позовом до ТОВ «Маркол» про
поновлення на роботі та відшкодування
моральної шкоди.

13.01.2014 року позивачі подали заяву про
уточнення позовних вимог. Свій позов
обґрунтовують тим, що вони, відповідно
до наказів підприємства № 10 від 27.01.2011
року та № 15 від 31.03.2011 року, працювали на
посаді охоронців. Наказом ТОВ «Маркол»
№ 19 від 05.10.2013 року їх було звільнено із
займаних посад на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України (прогул). Дії відповідача
вважають незаконними. Посилаються на
те, що їхнє звільнення було помстою.
Тому звернулися до суду із вказаним
позовом та просять поновити їх на
роботі та стягнути моральну шкоду.

Суд, заслухавши сторін, свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
дослідивши матеріали справи, матеріали
судових доручень про допит свідків,
давши їм належну оцінку, дійшов
наступного висновку.

Встановлено, що відповідно до наказу
ТОВ «Маркол» № 10 від 27.01.2011 року ОСОБА_1
призначено на посаду охоронця, що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с. 17-19).

Також, відповідно до наказу ТОВ
«Маркол» № 15 від 31.03.2011 року ОСОБА_2
призначено на посаду охоронця, що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с. 6).

31.10.2013 року відповідачем складено акт
№1 з якого випливає, що комісія 30.10.2013
року та 31.10.2013 року, прибувши на об'єкт
охорони, виявили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
період часу з 05 год. 00 хв. до 08 год. 30 хв.
були відсутні на робочому місці (а.с. 32).

За результатами службового
розслідування інспектором по кадрах
було складено відповідне заключення
(а.с. 36). Із вказаного заключення
випливає, що на підставі розпорядження
Директора Товариства від 29.10.2013 року
комісія перевірила виконання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, охорони матеріальних цінностей
Карпилівського родовища піску. Метою
перевірки було установлення
відпрацювання робочого часу з
відповідним записом у табелі та
ведення журналу прийому-здавання
чергування. Комісією установлено, що
журнал чергування не ведеться, 30 та
31.10.2013 року з 05 год. 00 хв. до 08. год. 30 хв.
охоронників на об'єкті охорони не було.
Причину відсутності охоронників
встановити не вдалося, так як прибувши
до їхнього помешкання комісію до хати
не пустили. За результатами перевірки є
підстава звільнити охоронників за
прогул.

05.11.2013 року наказом ТОВ «Маркол» ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звільнено з роботи за п. 4 ст. 40
КЗпП України (прогул) з 29.10.2013 року (а.с.
42).

Позивачі пояснили, що їхня робота
полягає у тому, щоб обходити територію
кар'єру. Територія кар'єру велика.
Період, за який їх відповідач звільнив,
є періодом коли на території
знаходяться багато грибників. Тому
вони постійно зобов'язані перебувати
на території.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 пояснила, що
їхнє звільнення є помстою відповідача
за те, що вони селом раніше перекрили
дорогу з кар'єру.

Також, позивачі вказали, що на роботі
охоронці перебувають до часу появи у
кар'єрі працівників. Журнал
здачі-приймання чергування не
ведеться. До працівників вони не
підходили та не повідомляли про те, що
вони закінчили охорону кар'єру та йдуть
додому.

Представник відповідача пояснив, що
позивачів звільнили законно. Крім
цього, вказав, що через неналежне
виконання свої обов'язків 5-6 жовтня 2013
року було викрадено 4 метри силового
кабелю. Вказане викрадення викликало
простій земснаряду та було
недопоставлено піску замовнику у
розмірі 235 тон.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив, що бачив
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на роботі, вони були у
лісі біля кар'єру. ОСОБА_1 допомагав
виштовхати автомобіль, який загруз.
Автомобіль був одного із грибників.

Покази свідка узгоджуються з
поясненнями позивачів та
підтверджують факт перебування
позивачів на роботі і перебування
грибників на території кар'єру.

Свідок ОСОБА_9 засвідчив, що 31.11.2013 року,
зранку, до нього прийшли представники
ТОВ «Маркол» та вимагали щоб його
дружина та син надали пояснення про
свою відсутність на роботі. Однак,
дружини та сина дома не було, про що він
повідомив представників. Оскільки
мобільного зв'язку на кар'єрі немає, то
він поїхав туди щоб знайти дружину та
сина і з'ясувати що трапилось.
Приїхавши на місце, він не побачив їх та
вирішивши, що вони ходять територією,
поїхав додому. Після 8 години ранку
дружина та син повернулися з роботи.
Свідок пояснив, що територія кар'єру
велика.

На підтвердження розміру території
позивачами надано фотокартку
місцевості (а.с. 22).

Свідок ОСОБА_6 надав покази, з яких
випливає, що його 25.11.2013 року інженер по
безпеці ОСОБА_8 повідомив про те, що
ОСОБА_1 будуть звільняти з робити по
статті. Він запропонував йому посаду
охоронника після звільнення ОСОБА_1, на
що той погодився. Крім цього, свідок
пояснив, що обліковець ОСОБА_7, також
повідомляла його про те, що ОСОБА_1
звільнять.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пояснили, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали намір звільнити і
шукали завчасно заміну, оскільки
ОСОБА_2 не належним чином виконували
свої посадові обов'язки.

Судом встановлено, що відсутність
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на робочому місці
відповідачем не доведена. Суд враховує
те, що територія кар'єру має значний
розмір, у період за який звільнено
позивачів перебувало багато грибників,
позивачі були змушені постійно
перебувати на території. Крім цього,
суд приймає до уваги покази свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_9

Також, суд приймає до уваги покази
свідка ОСОБА_6 про те, що його було
завчасно повідомлено про звільнення
ОСОБА_1 з роботи.

Окрім цього свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7
підтвердили, що на посаду охоронців
завчасно шукали заміну.

Вказані пояснення свідків
підтверджують доводи позивачів про
помсту підприємства за те, що вони
напередодні перекрили дорогу для
проїзду автомобілів через село.

Відповідачем не надано суду жодного
доказу не те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
неналежно виконували свої посадові
обв'язки раніше. Крім цього, було
підтверджено, що позивачі жодного разу
не притягувалися до дисциплінарної
відповідальності.

Крім цього, суд відкидає як доказ щодо
неналежного виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2
своїх посадових обов'язків пояснення
представника відповідача про те, що
було викрадено 4 метри силового кабелю.
Із матеріалів перевірки за цим фактом
не вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнано винними у цьому викрадені та на
них не накладено дисциплінарного
стягнення за це, притому, що завдано
значну матеріальну шкоду внаслідок
простою.

Також, суд звертає увагу на те, що на
підприємстві відсутній журнал
прийму-задачі чергування. Отже
підприємством неналежно організовано
роботу, що унеможливлює встановити
факт нездачі чергування позивачами.

Ст. 43 Конституції України проголошує,
що кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

Ч. 6 цієї статті вказує, що громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана або звільнення.

Ст. 149 КЗпП України передбачає, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Відповідачем не доведено суду, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30.10.2013 року та 31.10.2013
року були відсутні на робочому місці
більше 3-х годин. Суд враховує
особливість виконання роботи охоронця,
територію кар'єру, місцевість,
наявність лісів та осіб, які у той час
займалися збиранням грибів.

Отже, на підставі вищевикладеного суд
дійшов висновку, що ТОВ «Маркол»
наклало дисциплінарне стягнення у виді
звільнення за скоєний проступок на
позивачів незаконно, не з'ясувавши усіх
обставин справи та не врахувавши
відсутність у них дисциплінарних
стягнень.

Також, відповідачем при звільненні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не врахованого того,
що вони являються членами однієї сім'ї,
тому звільнення їх з роботи позбавило
родину джерел доходу.

Отже, наказ ТОВ «Маркол» № 19 від 05.11.2013
року про звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із
займаних посад є незаконним та
несправедливим.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП
України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Згідно п. 32 постанови ПВС України № 9
від 06.11.92 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів» у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з незаконним
звільненням він визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
заробітку за останні два календарні
місяці роботи. При цьому враховуються
положення Порядку обчислення
середньої заробітної плати (далі -
Порядку), затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р.
№ 100.

П. 5 розділу 4 Прядку зазначає, що
нарахування виплат у всіх випадках
збереження середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної (годинної) заробітної
плати.

Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Відповідачем надано довідку про
середньомісячну заробітну плату
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 яка становить 1147 грн. 00
коп. (а.с. 87, 88).

Оскільки позивачі були звільнені у
жовтні 2013 року, то середньоденна
заробітна плата повинна рахуватися за
серпень-вересень 2013 року.

Так, 1147 грн. + 1147 грн. = 2294 грн. 00 коп.
(сумарний дохід за два попередні
місяці).

У серпні 2013 року кількість робочих днів
становить 21, у свою чергу у вересень теж
21. 21+21=42. 2294 грн. /42 днів=54,61 грн.
(середньоденна заробітна плата)

Кількість робочих днів вимушеного
прогулу становить 93 дні.

Отже, 54,61*93=5078 грн. 73 коп.

Тому, сума стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу становить по
5078 грн. 73 коп. кожному позивачу.

В частині стягнення з відповідача на
користь позивачів моральної шкоду у
розмірі 5000 грн. слід відмовити,
оскільки жодного доказу на понесені
моральні страждання ОСОБА_1 та ОСОБА_2
не надано. Крім цього, жодних пояснень
ним у судовому засіданні щодо
моральної шкоди не надавалися.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника.

Крім цього, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК
України з позивача на користь держави
слід стягнути судовий збір у розмірі 243
грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 81, 88, 208, 209, 211-215,
367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» про
поновлення на роботі та стягнення
моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Директора Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» № 19 від
05.11.2013 року щодо звільнення ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з 29.10.2013 року.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на посаді
охоронників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол».

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
30.10.2013 року по 12.03.2014 року в сумі 5078 грн. 73
коп. (п'ять тисяч сімдесят вісім грн. 73
коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
30.10.2013 року по 12.03.2014 року в сумі 5078 грн. 73
коп. (п'ять тисяч сімдесят вісім грн. 73
коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

У задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» моральної
шкоди у розмірі по 5000 грн. на кожного
позивача - відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на посаді охоронників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» допустити
до негайного виконання.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну і резолютивну
частини у судовому засіданні 12.03.2014
року.

Повний текст рішення складено 17.03.2014
року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Новоград-Волинський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня виготовлення
повного тексту рішення.

Головуючий:
О.М. Коцюба