Справа №442/1849/14-ц
Провадження №2/442/925/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської
області

в складі головуючого судді Гайдука
А.М.

при секретарі: Чолавін
Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вищезгаданим позовом до відповідача та
просить постановити рішення, яким
визнати за нею право власності на 1/2
частку нежитлового приміщення
позначеного на поверховому плані
літерою «А-1» площею 15,1 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1.

В підтвердження позовних вимог
покликається на те, що 24 вересня 1983 року
між сторонами був укладений шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
НОМЕР_1 від 24 вересня 1983 року, видане
відділом записів громадянського стану
Дрогобицького міськвиконкому.

У 2012 році подружжя спільними зусиллями
та за спільні кошти побудували
нежитлове приміщення позначене на
поверховому плані літерою «А-1» пл. 15,1
кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1. Проте з
невідомих позивачці причин відповідач,
не проінформувавши її, оформив право
власності на вказане нерухоме майно на
себе одноособово, що підтверджується
рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду від 2 жовтня 2013 року у справі
№442/642313-ц за позовом ОСОБА_2 до
Дрогобицької міської ради про визнання
права власності на самочинне
будівництво.

Як вбачається з довідки № 1427 від 12
вересня 2013 року виданої Комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» вартість
вказаного вище приміщення становить 43
167 грн.

Отже враховуючи наведене позивачка
вважає, що спірне нежитлове приміщення
позначене на поверховому плані літерою
«А-1» площею 15,1 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1 повинно належати їй та її
чоловікові у рівних частках, тобто по 1/2
частці кожному, так як сторони не
можуть досягти згоди про розмір часток
у спільному сумісному майні подружжя,
тому позивачка вирішила звернутись до
суду із захистом свого порушеного
права.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи у її відсутності та вказала, що
позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи у його відсутності та вказав, що
позов визнає.

Дослідивши письмові докази, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи із наступних
підстав.

24 вересня 1983 року між сторонами був
укладений шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 24
вересня 1983 року, видане відділом
записів громадянського стану
Дрогобицького міськвиконкому.

У відповідності до статті 60
Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно до частини 1 статті 69 Сімейного
кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу
України обумовлено, що у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Виходячи з положення частин 1 та 2
статті 372 Цивільного кодексу України,
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними і у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

В статті 71 Сімейного кодексу України
передбачено, що майно, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони за
час спільного подружнього життя в
шлюбі, спільними зусиллями та за
спільні кошти побудували нежитлове
приміщення позначене на поверховому
плані літерою «А-1» пл. 15,1 кв.м., яке
знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки № 1427 від 12
вересня 2013 року виданої Комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» вартість
вказаного вище приміщення становить 43
167 грн .

Право власності на вказане нерухоме
майно належить відповідачу на основі
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду від 2 жовтня 2013 року у справі
№442/642313-ц за позовом ОСОБА_2 до
Дрогобицької міської ради про визнання
права власності на самочинне
будівництво.

На основі вищевикладеного суд
вважає, що позов позивачки підлягає
до задоволення оскільки сторони
побудували нежитлове приміщення в
АДРЕСА_1 за час перебування в шлюбі і
їх частки в майні є рівними, а також
враховуючи, що відповідач визнав позов,
суд ухвалює рішення про його
задоволення.

Керуючись ст.ст. 174, 209, 212 , 215 , 218 ЦПК
України , ст. ст. 60, 68, 69, 70 ч.1, 71 СК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку нежитлового приміщення
позначеного на поверховому плані
літерою «А-1» площею 15,1 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Львівської області
на протязі 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Дрогобицький
міськрайонний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ