АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/845/2014р.
Головуючий в І інстанції Стамбула Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року березня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого
Кутурланової О.В.

Суддів Орловської
Н.В.

Майданік
В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 28 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, приватний нотаріус
Херсонського нотаріального округу
ОСОБА_4, про визнання договору
дарування недійсним та визнання права
власності на 1/2 частину квартири в
порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, приватний нотаріус
Херсонського нотаріального округу
ОСОБА_4 про визнання договору дарування
недійсним та визнання права власності
на 1/2 частину квартири в порядку
спадкування.

В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що після смерті її матері
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1. Звернувшись до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, дізналася, що спірну квартиру
її мати за договором дарування від
06.05.2010 року подарувала її сестрі -
відповідачці по справі - ОСОБА_2

Посилаючись на те, що на час укладення
вказаного правочину її мати внаслідок
хвороби Альцгеймера не розуміла та не
усвідомлювала значення своїх дій,
позивачка просила суд визнати спірний
договір недійсним та визнати за нею в
порядку спадкування за заповітом право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 28 січня 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, приватний нотаріус Херсонського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання договору дарування недійсним
та визнання права власності на 1/2
частину квартири в порядку спадкування
задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
кв.АДРЕСА_1, укладений 06.05.2010 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №854, визнано за ОСОБА_3 в
порядку спадкування за заповітом право
власності на ? частину зазначеної
квартири та стягнено з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі
9599,77 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
час укладення спірного правочину у
ОСОБА_5 були стійкі розлади здоров'я,
які виключали її здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він ґрунтується на
досліджених судом доказах та нормах
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
є рідними дочками ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що
12.07.2006 року ОСОБА_5 на випадок своєї
смерті зробила розпорядження, згідно
якого все належне їй майно заповіла в
рівних частках сторонам по справі
(а.с.11).

06.05.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було
укладено та нотаріально посвідчено
договір дарування, за яким ОСОБА_5
передала в дар, а відповідач прийняла у
дар квартири АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про смерть,
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до висновку посмертної
судово-психіатричної експертизи №325,
проведеної 27 серпня 15 листопада 2013
року, який грунтувався на матеріалах
справи, медичних картках амбулаторного
хворого за місцем проживання та
психоневрологічної поліклініки,
ОСОБА_5 на момент підписання спірного
правочину страждала органічним
ураженням головного мозку судинного
генеза (церебральний атеросклероз,
дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ) з
вираженим зниженням
інтелектуально-мнестичних функцій і,
як наслідок, не здатна була
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Зважаючи на те, що в період укладення
договору дарування ОСОБА_5
перебувала в такому стані, в якому не
могла усвідомлювала значення своїх дій
та керувати ними, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
наявність підстав, визначених ст.225 ЦК
України, для визнання спірного
правочину недійсним, оскільки він не
відповідав внутрішній волі та
волевиявленню померлої.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, висновки суду ґрунтуються на
досліджених сторонами доказах та
встановлених судом обставинах і
підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги як не
обґрунтовані законом, доказами та
висновків суду не спростовують, у
зв'язку із чим підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді