Справа № 463/624/13
Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/2275/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого:
Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу представника представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 05
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6. Третьої особи
ОСОБА_7 про застосування наслідків
недійсності до нікчемного правочину, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третьої
особи ОСОБА_7 про застосування
наслідків недійсності до нікчемного
правочину - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить оскаржувану
ухвалу скасувати, а справу скерувати
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не повідомив
позивачку та її представника про дату,
час та місце слухання справи, чим
позбавив їх права на судовий захист та
справедливий суд.

Крім того, зазначає, що в матеріалах
справи відсутні будь-які документи, які
б засвідчували про те, що позивач та її
представник були належним чином
повідомленні про слухання справи.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на підтримання апеляційної скарги,
заперечення представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Згідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
позивача, повідомленого належним
чином, якщо від нього не надійшла заява
про розгляд справи за його відсутності,
суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Як вбачається з оскаржуваної
ухвали, ОСОБА_2 звернулася в суд із
зустрічним позовом до первісного
позивача ОСОБА_4 та відповідача за
первісним позовом ОСОБА_6 про
застосування наслідків недійсності до
нікчемного правочину - договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за №
918 від 19.04.2010 року, укладеного ОСОБА_6 і
ОСОБА_4, посвідченого ОСОБА_8, приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу, зобов'язання
відповідачів за зустрічним позовом
повернути в натурі все отримане і
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_4 на згадану квартиру.

Залишаючи позовну заяву без
розгляду, суд виходив з тих підстав, що
належним чином повідомлений позивач
повторно не з'явився у судове засідання
без поважних причин.

Так суд вказав, що в судові
засідання - 30.09.2013 року та 05.11.2013 року
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2,
її представник ОСОБА_3, що діє згідно
довіреності від 18.06.2012 року, повторно не
з»явилися, хоча належним чином
повідомлялись, заяв про розгляд справи
за їх відсутності до суду не надійшло,
про причини неявки суд не повідомили.

Однак такі висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Хоча повідомлення про судові засідання
позивача підтверджується матеріалами
справи: рекомендованим поштовим
повідомленням про виклик до суду, однак
такі поверталися до суду з відміткою
«за закінченням терміну зберігання»
(а.с.73 та а.с.82).

Як пояснив в засіданні судової колегії
представник ОСОБА_2-ОСОБА_3 у нього з нею
була домовленість про те, що він буде
приймати участь в справі, а вона не
прийматиме участь в судових засіданнях
та про це було відомо суду. Однак жодних
повідомлень про судові засідання він
не отримував, а тому йому не було відомо
про те, що 9.09.2013 року відновлено
провадження по справі.

Встановлено, що про судові
засідання 30.09.2013 та 05.11.2013 року
представник позивача не повідомлявся.

В той же час при вирішенні питання про
залишення даного позову без розгляду у
зв'язку з тим, що позивач повторно не
з'явився в судове засідання, суд не
досліджував причини неявки в судове
засідання представника позивача, а
виходив лише з того, що незалежно від
причин неявки представника позивача є
підстави залишення даного позову без
розгляду.

Цим самим суд не досліджував причини
неявки в судове засідання позивача та
його представника чи порушив їх права.

Згідно ст. 76 ЦПК України судові
повістки, адресовані фізичним особам,
вручаються їм під розписку. Якщо особу,
якій адресовано судову повістку, не
виявлено в місці проживання, повістку
під розписку вручають будь-кому з
повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з нею, а за їх
відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод від 04 листопада 1950 року (далі -
Конвенція), яка набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та
відповідно до ст. 9 Конституції України
є частиною національного
законодавства України, передбачено, що
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку належним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у пункті 24 Рішення ЄСПЛ у
справі "Надточій проти України та
пункті 23 Рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка
проти України № 2" наголошується на
принципі рівності сторін - одному із
складників ширшої концепції
справедливого судового розгляду - який
передбачає, що кожна сторона повинна
мати розумну можливість відстоювати
свою позицію у справі в умовах, які не
ставлять її в суттєво менш сприятливе
становище в порівнянні з опонентом.

Право на публічний розгляд справи
позбавлене сенсу, якщо сторона, яка
бере участь у справі, не повідомляється
про судовий розгляд з таким
розрахунком, що особа, яка
викликається, мала достатньо часу для
явки в суд у тому випадку, якщо особа
вирішить скористатися своїм правом,
передбаченим національним
законодавством (пункт 21 у рішенні ЄСПЛ
у справі "Яковлєв проти Російської
Федерації").

Зважаючи на викладене, судом першої
інстанції не було дотримано порядку
повідомлення позивача та його
представника про розгляд справи,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази вручення останнім судових
повісток.

З огляду на мотиви, зазначені вище, у
районного суду не було підстав
відповідно до ч. 3 ст. 169, ч. 3 ст. 207 ЦПК
України залишати позовну заяву без
розгляду.

За наведених обставин, апеляційний суд
доходить висновку, що суд першої
інстанції при постановленні
оскаржуваної ухвали порушив норми
процесуального права, а тому
оскаржувану ухвалу, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі в силу
п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК України необхідно
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1.
ст.314 , ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного
суду м. Львова від 05 листопада 2013 року -
скасувати та справу направити в той же
суд для продовження розгляду справи.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.