Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/2216/13-ц

03 квітня 2014 року Богородчанський
районний суд Івано-Франківської
області

в складі
головуючого-судді: Битківського Л.М.

з участю
секретаря Матлюк Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Богородчанського районного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
третя особа на стороні позивача -
служба у справах дітей виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав стосовно
неповнолітнього ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про позбавлення його
батьківських прав стосовно
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що
вони з відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі. За час
перебування у шлюбі в них народився син
ОСОБА_3. Оскільки сімейне життя не
склалося, то 11 березня 2008 року шлюб між
ними розірвано. З того часу
неповнолітній син залишився проживати
з нею. Відповідач після розлучення
перстав бачитись з сином, не цікавиться
його інтересами, не бере участі у його
вихованні та не забезпечує
матеріально. Оскільки відповідач
матеріально не утримував сина, то вона
змушена була звернутися до суду із
позовом про стягнення з нього
аліментів на утримання дитини. Однак
відповідач аліменти сплачує не
регулярно, на сьогодні є значна сума
заборгованості по сплаті аліментів.
Важає, що за таких обставин відповідача
слід позбавити батьківських прав.

Позивачка в судовому засіданні
заявлений позов підтримала з
викладених підстав. Вказала, що на
даний час вона створила сім'ю з іншим
чоловіком і у сина з вітчимом склалися
хороші дружні стосунки. Теперішній
чоловік утримує сина, піклується про
нього, цікавиться його розвитком.
Відповідач інтересами сина не живе,
бачиться з ним рідко, тому позбавлення
його батьківських прав буде доцільним.

Представник позивача ОСОБА_6 заявлені
вимоги підтримав, вказав, що
відповідача слід в судовому порядку
позбавити батьківських прав щодо сина
з підстав, визначених у п.2 ч.1 ст.164
Сімейного Кодексу України. ОСОБА_2
усунувся від виконання батьківських
обов'язків по вихованню і утриманню
сина. Відповідач на протязі довгого
часу не бачиться з дитиною, не проявляє
жодної уваги щодо дитини, а тому позов
слід задовольнити.

Представник служби у справах дітей
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради в
судове засідання не з'явився. Подав
суду заяву про здійснення розгляду
справи у відсутності представника
служби. Підтримав висновок органу
опіки та піклування про недоцільність
позбавлення батьківських прав
відповідача щодо неповнолітнього сина
ОСОБА_3.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив проти позбавлення його
батьківських прав. Суду пояснив, що за
час перебування у шлюбі із ОСОБА_1 в них
народився син ОСОБА_3. У березні 2008 року
шлюб між ними розірвано і син залишився
проживати з колишньою дружиною. В
зв'язку із скрутним матеріальним
становищем не має змоги вчасно
сплачувати присуджені судом аліменти.
Однак періодично, коли має змогу, дає
синові кошти на його потреби. Відмітив,
що вони з сином періодично
зустрічаються, син відвідує його
батьків у селі, вони спілкуються по
телефону. За місцем проживання сина не
відвудує, оскільки має образу на
колишню дружину і уникає створення
конфліктних ситуацій. Між ним і сином
нормальні стосунки. Зазначив, що
відсутність неналежного спілкування
між ним та сином протягом останнього
часу була обумовлена не відсутністю
такого бажання з його сторони, а
об'єктивними причинами, що
перешкоджали цьому. Усвідомлює, що син
не отримує належної уваги та підтримки
з його боку, однак готовий змінити
характер сосунків і у міру можливостей
забезпечуватиме його всім необхідним.
Не вважає себе поганим батьком, хоч і
усвідомлює, що недостатньо уваги
приділяє синові. Просив не позбавляти
його батьківських прав.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
неповнолітнього, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона або
він ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Проживання батьків окремо від дитини
не впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідач є
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розлучення дитина залишилася
проживати з позивачкою. Відповідач хоч
і зрідка, але бачиться з сином,
підтримує зв"язок по телефону,
цікавиться його життєвими інтересами.
Крім того, ОСОБА_3 підтримує стосунки з
родиною батька, зокрема з дідусем і
бабусею, іншими родичами, відвідує їх в
канікулярний період. Вказані обставин
підтвердив у судовому засіданні
неповнолітній ОСОБА_3, який заявив, що
добре відноситься до батька і потребує
спілкування з ним.

З пояснень відповідача, свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, судом встановлено, що
відповідач має батьківські почуття до
сина, однак не проявляє ініціативи та
наполегливості у вирішенні питань
щодо своєї участі в житті дитини.

Свідок ОСОБА_9 в судовом узасіданні
пояснив, що до ініціювання процесу про
позбавлення батьківських прав
відповідач рідко бачився з сином, не
спачував аліменти, однак після початку
судового розгляду помітив, що
відповідач став частіше спілкуватись з
ОСОБА_3, відправив кілька поштових
переказів. Він, як вітчим, не
перешкоджає можливості ОСОБА_3
бачитись з батьком і вважає, що
стосунки між відповідачем і сином
повинні продовжуватись.

Відповідно до інформації про
результати психологічного обстеження
неповнолітнього, в ОСОБА_3 склались
довірливі стосунки з вітчимом, в сім"ї
панує сприятлива атмосфера, вітчим
вільний час намагається проводити
разом з дитиною. Однак ОСОБА_3 потербує
спілкування і з рідним батьком і
виявляє позитивне ставлення до нього.

Висновок органу опіки та піклування
про недоцільність позбавлення
батьківських прав відповідача суд
вважає об"єктивним і таким, що враховує
в першу чергу інтереси дитини.

Той факт, що відповідач через
нестабільне матеріальне становище не
має можливості належно забезпечити
сина не є достатньою підставою для
позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до роз'яснень п.п.15, 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав"
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема, ставлення
батьків до дітей, за умови винної їх
поведінки, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками тощо.

Отже, про ухилення від обов'язків щодо
виховання дитини, передбачених п.2 ч.1
ст. 164 Сімейного Кодексу України, мова
може йти тільки за умови винної
поведінки особи, свідомого ігнорування
нею своїми батьківськими обов'язками.

Тому з урахуванням поведінки
відповідача, обставин справи, при
відсутності переконливих доказів про
умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання
обов'язків по вихованню дитини, суд
вважає, що підстав для позбавлення його
батьківських прав на даний час немає.
При цьому суд вважає за необхідне
вказати ОСОБА_2 на необхідність
налагодити стосунки із сином та
змінити ставлення до своїх
батьківських обов"язків і
безпосередньої участі у вихованні
дитини.

На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165
Сімейного кодексу України, керуючись
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,

в и р
і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав
стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Копію рішення направити органу опіки
та піклування Івано-Франківської
міської ради.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Головуючий
Битківський Л.М.