________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/7568/13-ц
Провадження № 2-п/520/66/14
УХВАЛА

01.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого судді - Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
скасування заочного рішення
Київського районного суду м. Одеси від
19.07.2013 року по цивільній справі за
позовом Одеської міської ради до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2014 року представник заявника
звернулась до суду з заявою, в якій
просить суд заочне рішення Київського
районного суду м. Одеси від 19.07.2013 року
по цивільній справі за позовом
Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_3 про витребування майна з
чужого незаконного володіння та
визнання спадщини відумерлою -
скасувати і призначити справу до
розгляду в загальному порядку.

Свої вимоги мотивує тим, що в
провадженні Київського районного суду
м. Одеси перебувала цивільна справа за
позовом Одеської міської ради до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
спадщини відумерлою.

19.07.2013 року Київським районним судом м.
Одеси було ухвалено заочне рішення,
яким позовні вимоги ОМР було
задоволено.

Однак, заявниця посилається на те, що
заочне рішення ухвалене за відсутності
відповідача по справі, яка не була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, а також судом не було повно
з'ясовано усіх фактичних обставин
справи, внаслідок чого суд ухвалив
рішення, яке є необгрунтованим та
незаконним.

Вказані обставини і стали підставою
для звернення до суду з даною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового засідання
сповіщені належним чином у порядку
ст.74,76,77 ЦПК України.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяву підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в заяві.

Інші сторони по справі у судове
засідання не з'явились, про час дату та
місце розгляду справи сповіщались
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України
заява про перегляд заочного рішення
розглядається в судовому засіданні.
Неявка осіб належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, ознайомившись із заявою про
перегляд заочного рішення, заслухавши
доводи представника заявника, дійшов
висновку про неможливість задоволення
заяви про перегляд заочного рішення,
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що в провадженні
Київського районного суду м. Одеси
перебувала цивільна справа № 520/7568/13-ц
за позовом Одеської міської ради до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
спадщини відумерлою.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 19.07.2013 року позовні
вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_3 про витребування
майна з чужого незаконного володіння
та визнання спадщини відумерлою -
задоволено. Витребувано квартиру
АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння
ОСОБА_1 на користь територіальної
громади м. Одеси в особі Одеської
міської ради.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 відумерлою
спадщиною та визнано за територіальною
громадою м. Одеси в особі Одеської
міської ради право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається в
цілому з двох житлових кімнат та
підсобних приміщень загальною площею
48,6 кв.м., в тому числі житловою - 29,2 кв.м.

Матеріали справи містять докази
належного повідомлення відповідача
ОСОБА_1 про розгляд справи за адресою її
реєстрації, а саме АДРЕСА_2, та за
адресою спірної квартири АДРЕСА_1
однак як вбачається з актів від 09.07.2013,
18.07.2013р., складеними генеральним
директором ТОВ «Даймекс» «по приїзду
кур'єра за вказаними адресами нікого не
було вдома».

Твердження представника заявника про
те , що в матеріалах справи відсутні
відомості того, що суд звертався до
відповідного органу реєстрації місця
перебування та місця проживання
відповідача також є безпідставними та
спростовуються а.с. 16, з якого
вбачається що 14.06.2013 року Київський
районний суд м. Одеси звернувся до
відділу адресної довідкової роботи
головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області з запитом про повідомлення
місця реєстрації відповідача, який
18.06.2013 року судом було отримано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки в
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
у судове засідання вважається, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі не з`явилися в судове
засідання без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач,
нехтуючи своїми правами та обов'язками,
передбаченими ст. 27 ЦПК України, не
з`явилась до суду, що дало суду
можливість ухвалити заочне рішення у
справі, зі згодою представника
позивача, що відповідає положенням ст.
224 ЦПК України, так як надані матеріали
є повними і достатніми для розгляду
справи у відсутності відповідачів.

Крім того, в своїй заяві заявник
стверджує, що ОСОБА_1 придбала квартиру
за договором дарування та на момент
ухвалення рішення суду була власником
квартири, так як договір дарування від
07.12.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та нею
недійсним визнаний не був, в той час як
ОСОБА_4 власником спірної квартири не
був.

Однак, суд не може погодитися з
вищевказаними твердженнями, у зв'язку з
тим, що квартира АДРЕСА_1 належала
ОСОБА_4 на підставі рішення Київського
районного суду м. Одеси від 10.12.2009 року.
Дана квартира є спадковим майном
позивача після смерті його матері,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом, 18 червня 2010 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 був укладений договір дарування
квартири АДРЕСА_1, яка в свою чергу
07.12.2010 року відчужила спірну квартиру
за договором дарування ОСОБА_1 Вказана
обставина встановлена рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
21 жовтня 2011 року, а від так відповідно
до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не
потребує.

В квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Київського районного суду м. Одеси з
позовом та просив визнати договір
дарування квартири АДРЕСА_1 від 18.06.2010
року, укладений між ним та ОСОБА_3 -
недійсним, визнати недійсним договір
дарування вказаної квартири, укладений
07.12.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та
визнати за ним право власності на
вказану квартиру.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2011 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив
його в апеляційному порядку, в
результаті чого рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області від 08 грудня 2011 року рішення
Київського районного суду м.Одеси від 21
жовтня 2011 року в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання договору дарування
недійсним скасовано і ухвалено в цій
частині нове рішення, яким визнано
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений 18 червня 2010 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і посвідчений
державним нотаріусом Третьої одеської
державної нотаріальної контори та
зареєстрований в реєстрі за №4-1249. В
решті рішення залишено без змін.

Після чого, виконуючи рекомендації
апеляційного суду, 10.01.2012 року ОСОБА_4
звернувся до Київського районного суду
м. Одеси з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
третя особа нотаріус Третьої Одеської
державної нотаріальної контори ОСОБА_6,
в якому просив суд витребувати майно
із чужого незаконного володіння та
визнати за ним права власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер,
спадкоємців померлого не виявлено.

В результаті чого ухвалою Київського
районного суду м.Одеси від 02.04.2013 року
провадження по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа
нотаріус Третьої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння та визнання
права власності на квартиру було
закрито.

З вищевказаного можливо зробити
висновок, що посилання представника
заявника про те, що договір дарування
від 07.12.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 є дійсним, -
безпідставні та хибні, так як рішенням
суду визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
18 червня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а
від так ОСОБА_3 не мала права
відчужувати вищевказану квартиру
ОСОБА_1, так як відповідно до вимог ч.1
ст. 236 ЦК України правочин, визнаний
судом недійсним, є недійсним з моменту
його вчинення.

У зв'язку з чим суд дійшов до висновку,
що власником квартири АДРЕСА_1 був
померлий ОСОБА_4 проте вказана квартира
знаходилась у чужому незаконному
володінні гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Також представник відповідача ОСОБА_1
в своїй заяві вказує на те, що Одеська
міська рада подала позовну заяву про
визнання спадщини відумерлою до спливу
одного року з часу відкриття спадщини,
що є порушенням вимог п.2 ст. 1277 ЦК
України.

Згідно ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про
визнання спадщини відумерлою
подається після спливу одного року з
часу відкриття спадщини.

Право звернення до суду з вимогами про
визнання спадщини відумерлою належить
органу місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини. Цей орган
звертається до суду із заявою про
визнання спадщини відумерлою
відповідно до ст.ст. 274 -275 ЦПК.

Глава 9 розділу ІV ЦПК України
передбачає розгляд судом справ про
визнання спадщини відумерлою в порядку
окремого провадження.

Дійсно, статтею 276 ЦПК України
передбачений обов`язок суду відмовити
у прийнятті заяви про визнання
спадщини відумерлою, якщо орган
місцевого самоврядування подасть
заяву до закінчення одного року з часу
відкриття спадщини.

Однак, Одеська міська рада звернулась
до суду з даним позовом не в порядку
окремого провадження, а в загальному
порядку у зв'язку з тим, що у померлого
ОСОБА_4 були відсутні правовстановчі
документи на спірну квартиру.

Згідно ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звернутися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, визначений
законами України.

Таким чином, зважаючи на те, що Одеська
міська рада звернулась до суду з
позовом в загальному порядку, суд був
позбавлений права відмовити у
прийнятті позовної заяви чи повернути
її, так як підстави для повернення
позову, передбачені статтею 121 ЦПК
України були відсутні.

Отже, посилання представника заявника
на те, що суд не в повній мірі з'ясував
всі обставини справи, є безпідставними
так як належних та допустимих доказів
цього, крім голослівних тверджень суду
надано не було.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З вказаного можливо зробити висновок,
що поважність причин неявки ОСОБА_1 в
судові засідання заявником не
доведена, так як і не були надані
докази, які мали б істотне значення для
вирішення справи.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК
України у результаті розгляду заяви
про перегляд заочного рішення суд може
своєю ухвалою залишити заяву без
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з`явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Суд звертає увагу, що всі матеріали по
справі були ретельно досліджені і в
судовому засіданні та стосовно них в
рішенні суду чітко відображена правова
позиція з урахуванням норм
матеріального права та наявних у
справі документів.

Згідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, у разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення, заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк
на апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 208, 209, 210,ч.3 231 ЦПК
України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1
- ОСОБА_2 про скасування заочного
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19.07.2013 року по цивільній
справі за позовом Одеської міської
ради до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
спадщини відумерлою- залишити без
задоволення.

Роз`яснити заявникові її право
оскаржити заочне рішення до
апеляційного суду Одеської області в
загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Куриленко О. М.