Дата документу 17.03.2014
Справа № 32058714-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м.
Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області в складі:

Головуючого - судді Колодіної Л.В.,

при секретарі - Арифовій Л.А.,

за участю державного виконавця
Захарчук Н.В.,

боржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу представника
Публічного Акціонерного Товариства
«Банк Кіпру» - Травянко Д.А. про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування постанови
про повернення виконавчого документа,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою
про визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування постанови
про повернення виконавчого документа.

У скарзі заявник зазначає, що
постановою державного виконавця
Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ
Захарчук Н.В. від 31.08.2012 року відкрито
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа № 2, виданого
28.05.2012 року Мелітопольським
міськрайонним судом, яким звернуто
стягнення на предмет іпотеки згідно
Іпотечного договору № 5 від 30 січня 2008
року, укладеного між Акціонерним
банком «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, а саме:
на житловий будинок, який складається з
будинку «А-2», загальною площею 126,90
кв.м., гаража-сараю «Б-1»,
убиральні-душової «У», злівної ями « 1»
та огорожі « 2», розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в
рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором № 6-К08 від 30 січня
2008 року, укладеного між Акціонерним
банком «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в
загальній сумі 41 086 грн. 90 коп., шляхом
проведення прилюдних торгів з
початковою ціною за експертною
оцінкою.

Заявник вказує, що 26 грудня 2012 року
державний виконавець винесла
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві, в якій
зазначила, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» стягувач перешкоджає
проведенню виконавчих дій, а саме: не
надає витягу з державного земельного
кадастру щодо реєстрації права
власності, права користування або
договору оренди на земельну ділянку,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа. Вказані дії
державного виконавця Банком були
оскаржені і ухвалою Апеляційного суду
Запорізької області від 13.03.2013 року дії
державного виконавця Захарчук Н.В. були
визнані незаконними, а постанову про
повернення виконавчого документа від
26.12.2012 року скасовано.

Надалі державний виконавець поновила
виконавче провадження, про що винесла
відповідну постанову 26 березня 2013 року.

Але 26 грудня 2013 року державним
виконавцем винесено Постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу, яку Банк отримав
рекомендованим листом 17 січня 2014 року.

У вказаній Постанові підставою для
повернення виконавчого документа
стало те, що земельна ділянка, на якій
розташований об'єкт нерухомості -
житловий будинок АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1, не оформлена згідно вимог
чинного законодавства, що є перешкодою
для подальшої реалізації предмета
іпотеки, а отже, на зазначене майно не
можливо звернути стягнення, а
здійснені державним виконавцем
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» заходи щодо
виявлення такого майна виявилися
безрезультатними, і виконавчий
документ підлягає поверненню
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження».

Заявник вважає, що примусова
реалізація житлового будинку з
прилюдних торгів не передбачає
укладення договору купівлі-продажу, а
також твердження про необхідність
кадастрового номеру земельної ділянки
для звернення стягнення на житловий
будинок є невірним. Повернення
державним виконавцем виконавчого
документу робить неможливим виконання
рішення суду, яке набуло законної сили
та підлягає обов'язковому та
безумовному виконанню в спосіб та
порядок, передбачені в ньому.

Тому заявник просить суд визнати дії
головного державного виконавця
Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ
Захарчук Н.В. незаконними та скасувати
постанову про повернення виконавчого
документу від 26 грудня 2013 року по
виконавчому провадженню № 34056030,
винесену головним державним
виконавцем Відділу ДВС
Мелітопольського МУЮ Захарчук Н.В.

В судове засідання заявник не з'явився.
Від заявника до суду надійшла заява з
проханням слухати справу у його
відсутність, скаргу підтримує в
повному обсязі, просить задовольнити.

В судовому засіданні Головний
державний виконавець Відділу ДВС
Мелітопольського МУЮ Захарчук Н.В.
скаргу не визнала та вважає що вона
необґрунтована. В письмовому
запереченні остання вказує на те, що
відповідно до вимог чинного
законодавства при передачі майна на
реалізацію в пакеті документів щодо
арештованого нерухомого майна (крім
квартир) мають міститись відомості
щодо розміру та кадастрового номеру
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з переходом права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що повинні зазначатись в
процесуальних документах, на підставі
яких оформлюється право власності
покупцем. Вимоги державних виконавців
щодо надання банками як
іпотекодержателями і стягувачами за
виконавчими провадженнями, необхідних
для передачі на реалізацію копій
документів, є обгрунтованими, а
винесення постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу -
очікуваним результатом неотримання
державним виконавцем відповідного
витягу з державного земельного
кадастру щодо реєстрації права
власності на землю, права користування
землею та договорів про оренду землі.
Тому державний виконавець вважає
скаргу безпідставною, такою, що не
підлягає задоволенню, оскільки вона
діяла в спосіб і порядок, встановлений
Законом України «Про виконавче
провадження». Тому в задоволенні
скарги просить суд відмовити в повному
обсязі.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1
скаргу не визнав та пояснив суду, що
строк іпотеки ще не пройшов. Грошей на
оформлення землі у нього не має, т.я.
для вирішення цього питання потрібна
велика сума.

Суд, заслухав думку учасників процесу,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, вважає, що в задоволенні скарги
слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2012 року
Мелітопольським міськрайонним судом
Запорізької області по цивільній
справі № 2 за позовом ПАТ «Банк
Кіпру» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки винесено
рішення, яким звернуто стягнення на
предмет іпотеки згідно Іпотечного
договору № 5 від 30 січня 2008 року,
укладеного між Акціонерним банком
«АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, а саме:
на житловий будинок, який складається з
будинку «А-2», загальною площею 126,90
кв.м., гаража-сараю «Б-1»,
убиральні-душової «У», злівної ями « 1»
та огорожі « 2», розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в
рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором № 6-К08 від 30 січня
2008 року, укладеного між Акціонерним
банком «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в
загальній сумі 41 086 грн. 90 коп., шляхом
проведення прилюдних торгів з
початковою ціною за експертною
оцінкою. а.с. 45-47

28 травня 2012 року на підставі вказаного
рішення виданий виконавчий лист. а.с. 52,
60

31 серпня 2012 року головним державним
виконавцем Відділу ДВС
Мелітопольського МУЮ Запорізької
області Захарчук Н.В. була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 34056030 на підставі
вказаного виконавчого листа. а.с. 61

26 грудня 2012 року головним державним
виконавцем Захарчук Н.В. винесена
постанова про повернення виконавчого
документу стягувачеві, в якій
зазначила, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій.

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 січня 2013 року в
задоволенні скарги ПАТ «Банк Кіпру»
про визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування Постанови
про повернення виконавчого документу
стягувачеві від 26.12.2012 року -
відмовлено.

13 березня 2013 року Апеляційним судом
Запорізької області винесена ухвала,
якою скасовано ухвалу
Мелітопольського міськрайонного суду
від 15 січня 2013 року, скаргу ПАТ «Банк
Кіпру» задоволено: визнані дії
головного державного виконавця
Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ
Захарчук Н.В. незаконними та скасована
Постанова про повернення виконавчого
документу стягувачеві від 26.12.2012 року
по виконавчому провадженню № 34056030,
винесену головним державним
виконавцем Відділу ДВС
Мелітопольського МУЮ Захарчук Н.В. а.с.
62-63

26 березня 2013 року головним державним
виконавцем Відділу ДВС
Мелітопольського МУЮ Запорізької
області Захарчук Н.В. була винесена
постанова про відновлення виконавчого
провадження ВП № 34056030 на підставі
вказаного виконавчого листа. а.с. 54

26 грудня 2013 року головним державним
виконавцем Захарчук Н.В. винесена
постанова про повернення виконавчого
документу стягувачеві, в якій
зазначила, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки земельна
ділянка, на якій розташований об'єкт
нерухомості житловий будинок № 135 по
вул.. Молодіжній в м. Мелітополі, що
належить ОСОБА_1, не оформлена згідно
вимог чинного законодавства, це є
перешкодою для подальшої реалізації
предмета іпотеки, а отже, на зазначене
майно не може бути звернено стягнення,
а здійснені держаним виконавцем
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» заходи щодо
виявлення такого майна виявилися
безрезультатними; виконавчий документ
підлягає поверненню стягувачу. а.с. 58-59

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншою
посадовою особою державною виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що про порушення
прав і законних інтересів
територіальної громади м. Мелітополя
заявнику стало відомо 17 січня 2014 року з
надісланої на його адресу копії
Постанови, а звернувся він до суду 24
січня 2014 року. Тобто строк для
звернення до суду із скаргою не
пропустив.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. При
цьому, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК
України на теперішній час визначено, що
розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом на житловий
будинок, будівлю або споруду, є
істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти.

Абзацом 6 п. 5.12.5 Інструкції про
проведення виконавчих дій
встановлений обов'язковий перелік
документів, що повинні додаватися
державним виконавцем до пакету
документів, які передаються до
регіонального відділу ДВС для
здійснення заходів щодо передачі майна
на реалізацію та організацію конкурсу.
До вказаного переліку, крім інших,
входить копія витягу з державного
земельного кадастру щодо реєстрації
права власності на землю, права
користування землею та договорів про
оренду землі.

Статтею 120 ЗК України передбачений
перехід права на земельну ділянку у
разі набуття права на жилий будинок,
будівлю або споруду. Зокрема визначено,
що у разі набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Частина 2 даної статті передбачає, якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. При
цьому, згідно частини 6 вказаної статті
встановлено, що істотною умовою
договору, який передбачає набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, є кадастровий
номер земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності на ці об'єкти.

Пунктом «є» статті 141 ЗК України
встановлено, що підставою припинення
права користування земельною ділянкою
є набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Частиною 2 ст. 377 ЦК України встановлено,
що розмір та кадастровий номер
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з переходом права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, є істотними умовами
договору, який передбачає набуття
права власності на ці об'єкти (крім
багатоквартирних будинків).

Згідно ст. 658 ЦК України право продажу
товару, крім випадків примусового
продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару.

Статтею 61 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
реалізація арештованого майна, за
винятком майна, вилученого за законом з
обігу та зазначеного в частині 8 ст. 55
цього Закону, здійснюється
спеціалізованими організаціями, які
залучаються на тендерній (конкурсній)
основі, на підставі договорів між
Державною виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах.

Частиною 4 ст. 656 ЦК України передбачено,
що до договору купівлі - продажу на
біржах, конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі - продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі - продажу або не
випливає з їхньої суті.

Згідно пункту 3.1 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№68/5 від 27.10.1999, орган державної
виконавчої служби укладає із
спеціалізованою організацією договір,
яким доручає реалізацію майна
спеціалізованій організації за
визначену винагороду за надані послуги
з реалізації арештованого майна.

Отже, прилюдні торги за своєю юридичною
природою являють собою продаж майна, на
яке звертається стягнення і яке
підлягає реалізації. Власником цього
майна стає покупець, який запропонував
за нього найвищу ціну.

Таким чином, під час торгів укладається
угода про передачу майна у власність,
сторонами якої є учасник торгів, тобто
покупець, і продавець - відділ
державної виконавчої служби в особі
спеціалізованої організації, яка
організує та проводить прилюдні торги
по дорученню за відповідним договором
з органом державної виконавчої служби.

Пунктом 3.4.1 Рекомендацій Президії
Вищого господарського суду № 04" 06/15 від
02.02.2010 «Про практику застосування
господарськими судами земельного
законодавства» чітко визначено, що
правочини, що тягнуть перехід права
власності на об'єкт нерухомості,
одночасно є підставою для переходу
права на землю, у зв'язку з чим у
вирішенні відповідної категорії
спорів судам необхідно досліджувати
умови договору купівлі - продажу
об'єкта нерухомості та наявність у
особи - продавця визначених законом
правовстановлюючих документів на
землю.

Отже, при передачі майна на реалізацію
в пакеті документів щодо арештованого
нерухомого майна (крім квартир) мають
міститись відомості щодо розміру та
кадастрового номеру земельної ділянки,
право, на яку переходить у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
повинні зазначатись в процесуальних
документах, на підставі яких
оформлюється право власності покупцем.

Частини 4, 5 ст. 6 Закону України «Про
іпотеку» встановлюють умови передачі
нерухомого майна в іпотеку, а саме: якщо
будівля (споруда), що передається в
іпотеку, розташована на земельній
ділянці, яка належить іпотекодавцю на
праві власності, така будівля (споруда)
підлягає і передачі в іпотеку разом із
земельною ділянкою, на якій вона
розташована. Якщо ця земельна ділянка
належить іншій особі та була передана
іпотекодавцю в оренду (користування),
після звернення стягнення на будівлі
(споруди) їх новий власник набуває
права і обов'язки, які мав
іпотекодавець за правочином, яким
встановлено умови оренди цієї
земельної ділянки (користування нею).
Якщо в іпотеку передається земельна
ділянка, на якій розташовані будівлі
(споруди), які належать іпотекодавцю на
праві власності, така земельна ділянка
підлягає передачі в іпотеку разом з
будівлями (спорудами), на якій вони
розташовані. Після звернення стягнення
на передану в іпотеку земельну ділянку,
на якій розташовані будівлі (споруди),
що належать іншій, ніж іпотекодавець,
особі, новий власник земельної ділянки
зобов'язаний надати власнику будівлі
(споруди) такі ж умови користування
земельною ділянкою, які мав
іпотекодавець.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Судом встановлено, що при проведенні
виконавчих дій державним виконавцем
встановлено, що об'єкт нерухомості, на
який звернено стягнення, - житловий
будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, не
оформлений згідно вимог чинного
законодавства - належним чином не
оформлено право власності на земельну
ділянку. А тому вказане майно не може
бути звернено стягнення. З цих підстав
виконавчий лист був повернений
стягувачеві. Державний виконавець при
проведенні виконавчих дій діяв згідно
наданих законом йому повноважень.

Тому суд вважає необхідним відмовити
заявнику в задоволенні скарги в
повному обсязі.

Крім того, згідно п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року № 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
такі скарги мають відповідати
загальним вимогам щодо оформлення та
змісту позовної заяви, тобто статтям
119-120 ЦПК України. Оскільки при подачі
скарги заявником не сплачений судовий
збір, тому суд вважає необхідним
стягнути з ПАТ «Банк Кіпру» на користь
держави судовий збір в сумі 121 грн. 80
коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 9, 11, 47, 61 Закону України "Про
виконавче провадження", ст.ст. 141, 120 ЗК
України, ст.ст. 377, 656, 658 ЦК України, ст.
ст. 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги представника
Публічного Акціонерного Товариства
«Банк Кіпру» - Травянко Д.А. про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування постанови
про повернення виконавчого документа -
відмовити.

Стягнути з Публічного Акціонерного
Товариства «Банк Кіпру», код ЄДРПОУ -
19358784, на користь держави судовий збір в
сумі 121 грн. 80 коп. (отримувач - державний
бюджет м. Мелітополя, Код отримувача
37968956, рр 0013, Код ЄДРПОУ суду 36969096,
МФО 813015, код виду платежу: 22030001, п. 1.1 ч. 2
ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається в апеляційний суд
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Л.В.
Колодіна