РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі судді
Полянчука Б.І., при секретарі Панченко
Л.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа сектор
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Бердянського МВ УМВС
України у Запорізькій області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом
до ОСОБА_2, третя особа сектор
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Бердянського МВ УМВС
України у Запорізькій області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
вказуючи, що він є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 20.05.1999 року, згідно
якого відповідач продав позивачеві
квартиру за зазначеною вище адресою, і,
обіцяючи добровільно знятися з місця
реєстрації після укладення договору,
залишається бути зареєстрованим у
спірному житловому приміщенні.

Позивач у судове засідання
не з'явився. Про слухання справи
повідомлений належним чином. Подав до
суду заяву, у якій позовні вимоги
підтримав і просив розглянути справу
за його відсутності.

Представник позивача у
судовому засіданні вимоги підтримав і
просив їх задовольнити.

Відповідач у судове
засідання не з'явився. Про слухання
справи повідомлений належним чином
згідно ст. 74 ЦПК України.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився без
поважних причин. Про слухання справи
повідомлений належним чином. Про
причини неявки суд не повідомив.

З'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Із копії договору
купівлі-продажу від 20.05.1999 року видно,
що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1
(а.с. 6).

Із копії довідки ТОВ
«Керуюча компанія «Коменерго -
Бердянськ» від 02.10.2013 року (а.с.9),
повідомлення Бердянського МВ УДМС
України в Запорізькій області від
18.12.2013 року (а.с.11) видно, що відповідач
зареєстрований у спірному жилому
приміщенні.

Поясненнями свідків ОСОБА_3
і ОСОБА_4, встановлено, що відповідач не
проживає у спірному жилому приміщенні
з 1999 року, його особистих речей в
квартирі не має.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321
ЦК України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Тому право члена сім'ї власника
квартири користування цим житлом існує
лише за наявності у власника права
приватної власності на це житло.
Оскільки житлові права членів сім'ї
власника житла є похідними від прав
власника цієї квартири, то припинення
права власності особи на квартиру
припиняє право членів сім'ї на
користування цією квартирою. Таким
чином, лише члени сім'ї власника житла,
які проживають разом з ним, мають право
на користування цим житлом у
відповідності до вимог закону. При
цьому приміщення, яке вони мають право
займати, визначається самим власником.

Судом встановлено, що
відповідач не був і не є членом сім'ї
нового власника - позивача по справі,
тому їх правовідносини не регулюються
ст. 156 ЖК України. Відповідачі з новим
власником не вирішували питання про
користування жилою площею, а відтак між
ними не виникли житлові
правовідносини.

Відповідно до положень ст. 391
ЦК України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги
викладене, суд вважає, що відповідач
чинить перешкоди позивачу у здійсненні
ним права користування та
розпорядження належною йому на праві
власності квартирою № 38 по вул.
Степанянця, будинок 2, тому ці перешкоди
слід усунути шляхом визнання
відповідача таким, що втратив право
користування спірним жилим
приміщенням.

Керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя