Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/4691/13-ц
інст. Коваленко В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

з участю представників
сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Коростенського
міськрайонного суду від 29 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про стягнення
безпідставно сплачених коштів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом. Просила стягнути з
відповідача на її користь безпідставно
сплачені кошти в сумі 46 566 грн. та
понесені судові витрати. В
обґрунтування позову зазначала, що
07.10.2011 року вона підписала кредитний
договір, який вважає неукладеним,
оскільки сторонами не було досягнуто
істотних умов, необхідних для даного
договору, передбачених Законом України
«Про захист прав споживачів» (не
зазначено дату видачі кредиту та умови
дострокового розірвання договору).
Крім того, в порушення вимог Закону
України «Про захист прав споживачів» в
договорі не зазначено мету, для якої
споживчий кредит може бути витрачений;
форми забезпечення кредиту; наявні
форми кредитування; необхідність
здійснення оцінки майна та, якщо така
оцінка є необхідною, ким вона
здійснюється; варіанти повернення
кредиту; переваги та недоліки про
поновах схем кредитування, а також у
договорі відсутній строк його дії. А
тому просила суд на підставі вимог
ст.1212 ЦК України стягнути з відповідача
кошти, сплачені нею в рахунок погашення
кредиту, оскільки вони набуті
відповідачем без достатньої правової
підстави.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 29 січня 2014 року
в позові ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про стягнення безпідставно сплачених
коштів відмовлено за безпідставністю.

У поданій через свого
представника ОСОБА_4 апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить зазначене
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити. На
думку апелянта, рішення суду першої
інстанції незаконне та необґрунтоване
у розумінні положень ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК
України, ухвалено з порушенням норм
процесуального і матеріального права.
Вважає, що судом помилково встановлено
факт укладання кредитного договору.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі кредитного договору від 7
жовтня 2011 року, укладеного позивачкою
ОСОБА_3 з ПАТ «Дельта Банк» (надалі
Банк), позивачка отримала в Банку
кредит в сумі 100000 грн. на строк до 6
жовтня 2016 року зі сплатою 14,5% річних за
користування кредитом (а.с.4-6).

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками (ч.1 ст.1046
ЦК).

Позивачкою не заперечується факт
добровільного підписання кредитного
договору та отримання коштів,
зазначених в ньому. Про перерахування
кредиту на зазначений позичальником
рахунок свідчать її заява та копія
меморіального ордера (а.с.32,33).

Крім того, на виконання умов
кредитного договору позивачкою
сплачено 46 566 грн., про що вона зазначає
в позові. Тобто, остання визнала
укладеним зазначений договір.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про те, що сторонами при
укладенні кредитного договору було
досягнуто усіх істотних умов та
підстав для стягнення з Банку
сплачених на виконання цього договору
коштів немає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Оскаржуване рішення ухвалене судом з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду від 29 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: