Ухвала

24 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дем'яносова М.В.,

Кафідової
О.В., Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
від 7 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
товариства з обмеженою
відповідальності «Українська медична
група» про усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом
зобов'язання демонтувати незаконно
встановлений повітровід,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулися до суду з вищезазначеним
позовом, в якому просили зобов'язати
товариство з обмеженою
відповідальності «Українська медична
група» (далі - ТОВ «Українська медична
група») демонтувати незаконно
встановлений повітровід. На
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначали, що відповідачем незаконно
та самовільно змонтовано на фасаді
будинку перед вікнами їх квартир
повітровід у вигляді металевого
коробу, тоді як такою інженерною
спорудою будинок ніколи обладнаний не
був і його облаштування здійснено без
належної документації та погодження.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 травня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
25 вересня 2013 року, у задоволені позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у
вищезазначеній справі, за касаційною
скаргою ОСОБА_3, поданою в інтересах
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 25
вересня 2014 року.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, подана в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 7 листопада 2013 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, яка здана до
поштового відділення 06 лютого 2014 року.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, а саме: ст. 152
ЖК України, п. 4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків, п. 1.4
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, п. 2 ст. 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», ч. ч. 1, 7 ст.
376 ЦК України, ч. ч. 1, 4 і 5 ст. 24 Закону
України «Про планування і забудову
території», заявник наводить ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 квітня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від 14
листопада 2012 року про зобов'язання
вчинити дії; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 січня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду
Одеської області від 4 жовтня 2012 року
про усунення порушень права власності;
ухвалу Верховного Суду України від 9
червня 2010 року, постановлену за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 26
серпня 2008 року про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, може бути
подана за сукупності таких умов: судом
(судами) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, подану в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
колегія суддів не знаходить підстав
для допуску вказаної цивільної справи
до провадження Верховного Суду України
в порядку, встановленому главою 3
розділу 5 ЦПК України, оскільки з
наданих копій судових рішень,
вбачається, що наведені заявником
підстави стосуються інших фактичних
обставин справи, позовні вимоги у
зазначених справах не є тотожними.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальності
«Українська медична група» про
усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом зобов'язання
демонтувати незаконно встановлений
повітровід, за заявою ОСОБА_3, поданою в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
від 7 листопада 2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді: В.І. Амелін

М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

І.К. Парінова