Справа №560/2225/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача 1: ОСОБА_2,

представника відповідача 2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Дубровиця
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє також
в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
скасування свідоцтва про право
власності та визнання права власності
на частину житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, яка діє також в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_7 та
просить визнати неправомірним та
скасувати рішення Виконавчого
комітету Берестівської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області від 29.03.2012 року №22, визнати
недісним та скасувати свідоцтво про
право власності на нерухоме майно від
19.06.2012 року, видане Виконавчим
комітетом Берестівської сільської
ради Дубровицького району Рівненської
області ОСОБА_7 на житловий будинок
АДРЕСА_1, визнати за нею ОСОБА_1, 1977 року
наодження, дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в рівних
частках, по 1/5 частці кожному, на
житловий будинок по АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1997 року
вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, від
якого у них народилося троє дітей:
донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; донька - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3. Всі вони проживали у
будинку АДРЕСА_1, який належав батьку її
чоловіка - ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_12 чоловік позивача - ОСОБА_8
помер. На початку 2013 року позивач
дізналась, що вищевказаний житловий
будинок належить відповідачу на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданим 19.06.2012 року
виконавчим комітетом Берестівської
сільської ради Дубровицького району
згідно з рішенням виконкому
Берестівської сільської ради від 29.03.2012
року №22.

Вказане свідоцтво про право власності
на нерухоме майно та рішення виконкому
Берестівської сільської ради вважає
неправомірним, оскільки спірний
будинок належав батькові її чоловіка -
ОСОБА_9, а тому після смерті ОСОБА_9
спадкоємцем першої черги був виключно
його син, чоловік позивача - ОСОБА_8,
який проживав зі спадкодавцем на день
його смерті, і фактично вступив в
управління та володіння спадковим
майном. Після його смерті будинок
перейшов спадкоємцям першої черги, до
яких, на думку позивача відноситься
вона з дітьми та матір спадкодавця.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала та просила його задоволити
у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_10 позов
не визнала. Заперечувала проти його
задоволення, оскільки будинок по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7, це
підтверджується відповідними
документми і не викликає жодних
сумнівів, тому вважає позов
безпідставним.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов
не визнав, вважаючи рішення сільської
ради №22 від 29 березня 2012 року та
свідоцтво про право власності
правомірними та такими, що не
підлягають скасуванню, а позов таким,
що не підлягає задоволенню.

Суд заслухавши пояснення позивачки,
представників відповідачів, всебічно
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступних висновків.

Відповідно до ст.41 Конституції України
право власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
05 травня 2001 року стверджується, що
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.46).

Згідно довідки виконкому
Берестівської сільської ради № 02-18/126
від 05.03.2014 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_13
в житловому будинку по АДРЕСА_1
Дубровицького району Рівненської
області на момент смерті ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_13 були зареєстровані:
ОСОБА_7, 1938 р.н.- дружина; ОСОБА_8, 1974 р.н.-
син; ОСОБА_1, 1977 р.н.- невістка; ОСОБА_4, 1998
р.н,- онука; ОСОБА_5, 1999 р.н.- онук; ОСОБА_6,
2001 р.н. - онука; - згідно погосподарської
книги №1 за 1996-2000 роки, особ. рах.
НОМЕР_2(а.с.37).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_3 від 07 лютого 1997 року між
позивачем та ОСОБА_8 було укладено шлюб,
про що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу зроблено запис №5
(а.с.6).

У даному шлюбі у них народилось троє
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_4 від 28.01.1998
року (а.с.7)); ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_5
від 16.04.1999 року(а.с.8)); ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_6 від 16.10.2001 року (а.с.7)).

Як вбачається з копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_7 від 25.12.2013 року
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.30).

Згідно довідки виконкому
Берестівської сільської ради № 02-18/127
від 05.03.2014 року станом на 31.08.2008 року в
житловому будинку по АДРЕСА_1
Дубровицького району Рівненської
області на момент смерті ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_12 були зареєстровані:
ОСОБА_7, 1938 р.н. - мати; ОСОБА_1, 1977 р.н. -
дружина; ОСОБА_4, 1998 р.н. - дочка; ОСОБА_5,
1999 р.н. - син; ОСОБА_6, 2001 р.н. - дочка; -
згідно погосподарської книги №1 за
2006-2010 роки , особ. рах. НОМЕР_8 (а.с.38).

29 березня 2012 року виконавчим комітетом
Берестівської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області прийнято рішення за №22 про
оформлення права приватної власності
за ОСОБА_7 на житловий будинок з
надвірними будівлями, який
знаходиться по АДРЕСА_1 ( а.с.41).

19 червня 2012 року на підставі вказаного
рішення виконавчого комітету
Берестівської сільської ради від 29.03.2012
року №22 ОСОБА_7 отримала свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
(а.с.12).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 19.06.2012 р., виданого виконкомом
Берестівської сільської ради на
підставі рішення від 29.03.2012 р р. ОСОБА_7
є власником житлового будинку з
надвірними будівлями по вулиці АДРЕСА_1
(а.с.12).

Позивач вказувала, що вищевказаний
будинок згідно записів
погосподарських книг Берестівської
сільської ради належав батькові її
чоловіка - ОСОБА_9, однак відомостей про
існування документально оформленого
права власності на ім'я ОСОБА_9 або ж
записів погосподарських книг в
судовому засіданні не здобуто. Крім
того з інформації, наданої виконавчим
комітетом Берестівської сільської
ради Дубровицького району Рівненської
області №02-18/125 від 05.03.2014 року
вбачається, що згідно погосподарських
книг з 1980 по 2012 роки за ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_11 було зареєстровано
житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.39).

З інформації наданої виконавчим
комітетом Берестівської сільської
ради Дубровицького району Рівненської
області №02-18/124 від 05.03.2014 року
вбачається, що згідно погосподарських
книг з 1974 по 2012 роки за ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_11 було зареєстровано
житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.40).

Частинами першою та четвертою статті
1268 Цивільного кодексу України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Твердження позивачки про належність
батькові її покійного чоловіка - ОСОБА_9
вищевказаного будинку не
підтверджується жодними належними та
допустимими доказами.

Свої вимоги про визнання незаконним
рішення виконкому та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
позивач обгрунтовує тим, що після
смерті батька її чоловік прийняв
спадщину на вищевказаний будинок,
оскільки фактично вступив в управління
та володіння спадковим майном і не
заявив про відмову від спадщини.
Позивач важає, що після смерті чоловіка
ОСОБА_8 будинок перейшов у спадщину до
спадкоємців першої черги за законом, до
яких відповідно до ст.1261 ЦК належать
мати її чоловіка - відповідач по справі
ОСОБА_7, позивачка та її неповнолітні
діти, а тому виконавчий комітет
незаконно прийняв рішення про
оформлення права власності на весь
будинок та видачу свідоцтва про право
власності на ім'я ОСОБА_7

Суд вважає такі вимоги безпідставними
та необгрунтованими, оскільки за свого
життя її чоловік ОСОБА_8 у
встановленому законом порядку не набув
права власності на спірний житловий
будинок, тому на час його смерті
спірний будинок до складу спадщини
відповідно до ст. 1218 ЦК України не
входив. Крім того в судовому засіданні
встановлено, що спірний будинок було
зареєстровано за відповідачкою по
справі ОСОБА_7 ще з 1974 року по даний час,
тобто ні покійний свекор позивачки, ні
чоловік не були власниками цього
будинку, а це унеможливлює відповідно і
визнання за позивачкою права власності
як за спадкоємцем, оскільки факт
прийняття спадщини покійним чоловіком
позивачки не підтверджується жодним
належним та допустимим доказом.

Крім того, рішенням Дубровицького
районного суду від 30 грудня 2013 року, яке
набрало законної сили, за позовом
ОСОБА_7 було встановлено, що ОСОБА_7
проживає одна у власному будинку по
АДРЕСА_1 (а.с.28). А відповідно до ч.3 ст.61
ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення ст.ст. 59, 60 ЦПК України
позивач не надала суду доказів того, що
її чоловіком у встановленому законом
порядку було прийнято спадщину після
смерті батька, а доводи позивачки про
належність спірного будинку батьку її
чоловіка спростовуються
інформаційними довідками виданими
виконкомом Берестівської сільської
ради (а.с.39-40).

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 3 ЦПК України, суд вважає, що
права позивача не є порушеними
оскаржуваним рішенням виконавчого
комітету Берестівської сільської ради
від 29.03.2012 року та свідоцтвом про право
власності на нарухоме майно від 19.06.2012
року виданим на ім'я ОСОБА_7, а тому
відсутні підстави для задоволення
позову про визнання неправомірним
рішення та його скасування, визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на нарухоме майно та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на частину
спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 88, 214, 215, 223, 292, 294
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1, яка діє також в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Виконавчого
комітету Берестівської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області про скасування свідоцтва про
право власності та визнання права
власності на частину житлового будинку
- відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду:
Оборонова І.В.