Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/993/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого - судді Леньо В.В., при
секретарі - Дорда Д.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у місті Виноградів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Вербовецької сільської ради
Виноградівського району про визнання
права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Вербовецької сільської ради
Виноградівського району про визнання
права власності.

Позов мотивовано тим, що батько
позивачки - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача -
ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку в АДРЕСА_1. Померла за життя
заповідального розпорядження щодо
майна не складала. Інших спадкоємців,
крім позивача немає, а тому позивач, як
єдина дитина у батьків є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом.
Після смерті спадкодавця житловий
будинок в АДРЕСА_1 перейшов в володіння
та користування позивача, він фактично
прийняв спадщину, доглядає за будинком.
Згідно довідки КП «Виноградівське
районне БТІ» №31/14 від 11.07.2013 року
житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується
за померлою ОСОБА_3, інвентаризаційна
вартість будинку становить 60131 грн.,
правовстановлюючих документів на
даний житловий будинок не оформлено, а
тому позивач не має можливості надати
державному нотаріусу
правовстановлюючий документ на даний
будинок для отримання свідоцтва про
право на спадщину. У зв'язку з цим
позивач просить визнати за ним право
власності в цілому на житловий будинок
з належними до нього надвірними
спорудами в АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, проте подала до суду
письмову заяву про розгляд справи
провести за її відсутності, проти
розгляду справи у відсутності
відповідача не заперечує, позовні
вимоги підтримує (а.с.16).

Представник відповідача - голова
Вербовецької сільської ради
Виноградівського району Локовцій ВА. у
судове засідання не з'явився, проте
подав до суду письмову заяву, в якій
просить розгляд справи провести за
відсутності представника сільської
ради, проти задоволення вимог позову не
заперечує (а.с.17).

Обстеживши матеріали справи та
клопотання сторін, визнаючи в порядку
ст.169 ЦПК України необов'язковим
відібрання особистих пояснень від
учасників процесу, і, враховуючи, що у
справі наявні достатні матеріали про
права і взаємовідносини сторін, суд
вважає за можливе провести розгляд
справи на підставі наявних у ній
матеріалів та доказів і приходить до
висновку, що позовні вимоги є
підставними та підлягають задоволенню,
оскільки в судовому засіданні
встановлені ті обставини на які
посилається позивач в своїй позовній
заяві, відповідачкою позов

визнано повністю, що не суперечить
закону або порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, тому в порядку
ст.174 ЦПК України визнання відповідачем
позову прийнято судом.

В судовому засіданні належними
доказами достовірно встановлено, що
батько позивачки - ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати
позивача - ОСОБА_3 (а.с.3), після смерті
якої відкрилась спадщина, яка
складається з житлового будинку в
АДРЕСА_1. Померла за життя
заповідального розпорядження щодо
майна не складала.

Інших спадкоємців, крім позивача немає,
а тому позивач, як єдина дитина у
батьків (а.с.4) є єдиним спадкоємцем
першої черги за законом.

Після смерті спадкодавця житловий
будинок в АДРЕСА_1 перейшов в володіння
та користування позивача, він фактично
прийняв спадщину, доглядає за будинком
(а.с.7).

Згідно довідки КП «Виноградівське
районне БТІ» №31/14 від 11.07.2013 року та
технічного паспорту на житловий
будинок житловий будинок в АДРЕСА_1
рахується за померлою ОСОБА_3,
інвентаризаційна вартість будинку
становить 60131 грн., правовстановлюючих
документів на даний житловий будинок
не оформлено (а.с.9, 10-12).

Розглядаючи вказану справу в межах
заявлених вимоги та наданих сторонами
доказів, суд приходить до переконання,
що дані конкретні правовідносини
врегульовані Цивільним кодексом
України.

Суд констатує, що правовідносини
врегульовані ЦК України.

Відповідно до ч.2 п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування" у разі відсутності
спадкоємців за заповітом та законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя що його
пережив та батьки.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України
передбачено, що право на спадкування
виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання
права с одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвеціїї про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів,
будинок 1963 року забудови, знаходиться в
сільському населеному пункті, має в
ньому окремий порядковий номер, інші
особи на володіння та користування
даним будинком на підставах,
передбачених законом, своїх прав не
заявляють, придатність будинку для
проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, а також якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, вважає, що позивачем на
законних підставах набуто право
власності на спадкове майно, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення в повному обсязі і за ним
необхідно визнати право власності на
будинок з надвірними спорудами.

Керуючись ст.ст.10, 31, 60, 169, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в цілому
на житловий будинок з належними
надвірними спорудами АДРЕСА_1
загальною площею 58,8 кв.м., в тому числі
житлова 20,8 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо