Справа № 192/688/14
Провадження № 6/192/21/14
У Х В А Л А

04 квітня 2014 року Солонянський районний
суд Дніпропетровської області в
складі:

головуючої -
судді Омелюх В.М.,

при секретарі -
Короті Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Солоне
подання начальника відділу державної
виконавчої служби Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області Таран І.О.
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання аліментних зобов'язань,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №
7709354 звернувся до суду з поданням, яке
погоджене з начальником відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
Таран І.О., про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_2 до виконання зобов'язань по
сплаті суми боргу по аліментам згідно
виданого Солонянським районним судом
Дніпропетровської області виконавчого
листа №2-362 від 19 травня 2008 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 339 гривень
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

В процесі виконання судового рішення
боржник ОСОБА_2 в добровільному
порядку рішення суду не виконує, кошти
на утримання дітей не сплачує,
відомості по його працевлаштування
відсутні, допомогу у центрі зайнятості,
а також доход у вигляді пенсії, інші
види доходів, з яких можливо провести
утримання, не отримує, майно, на яке
може бути звернення стягнення у нього
відсутнє. Оскільки боржник
неодноразово викликався до відділу ДВС
для сплати заборгованості,
попереджався про кримінальну
відповідальність за ст. 164 КК України,
але заходи щодо відшкодування
заборгованості не вживає, то це
свідчить про ухилення боржника від
сплати аліментів.

Вважають з посиланням на ст.377-1 ЦПК
України та п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», що для
забезпечення виконання рішення суду
необхідно вирішити питання про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України, а
встановлення такого обмеження можливе
лише на підставі судового рішення за
поданням державного виконавця.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області,
який належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, згідно заяви
прохав проводити розгляд заяви у його
відсутність.

В зв'язку з неявкою в судове
засідання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області, суд
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
ухвалив здійснювати судовий розгляд
подання без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за місцем
знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, при цьому суд
негайно розглядає подання без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали за поданням
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України боржника ОСОБА_2
до виконання зобов'язань по сплаті суми
боргу по аліментам згідно виданого
Солонянським районним судом
Дніпропетровської області виконавчого
листа №2-362/08 від 19 травня 2008 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 339 гривень
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, приходить до висновку, що
подання задоволенню не підлягає з
посиланням на наступне.

При мотивуванні необхідності
тимчасового обмеження боржника у праві
виїзду за межі України в поданні не
зазначено і не додано будь-яких доказів
умисного ухилення боржника від
виконання судового рішення та
прийняття державним виконавцем всіх
необхідних та передбачених законом дій
щодо примусового виконання судового
рішення. Також зі змісту подання не
вбачається, що боржник має намір
покинути територію України, відсутні
дані про наявність у останнього
закордонного паспорту.

Так, суду не надано доказів направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 28 червня 2008 року на
адресу боржника рекомендованим листом
з повідомленням про вручення, як
передбачає ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» та доказів його
отримання. Також суду надано копії
викликів боржника від 17 грудня 2008 року
та від 10 лютого 2009 року, в яких
зазначено адресу боржника - АДРЕСА_2, в
той час як згідно довідки
довідково-адресного бюро від 21 червня
2013 року, яка додана до подання, боржник
ОСОБА_2 з 11 грудня 2008 року
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а
тому посилання державного виконавця на
неодноразові виклики боржника до
відділу ДВС спростовуються доданими до
подання матеріалами. Також державний
виконавцем надано копію виклику від 16
липня 2010 року на ім'я боржника ОСОБА_2, а
не ОСОБА_2, що також не може свідчити про
неодноразовість виклику боржника, на
що посилається державний виконавець.

Суд вважає, що невиконання боржником
самостійно зобов'язань протягом
строку, зазначеного в постанові про
відкриття виконавчого провадження, не
може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження. У
зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб. Не надання боржником
відомостей про його доходи, рахунки на
його ім'я в банківських та фінансових
установах, наявності майна та інше не
свідчить про умисне ухилення боржника
від виконання зобов'язань за
виконавчим листом по сплаті аліментів
на утримання неповнолітніх дітей.

Крім того, до подання надана копія
відповіді відділення ДАЇ
Солонянського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 04 липня
2013 року № 437-А, відповідно до якої
боржник ОСОБА_2 є власником двох
автомобілів ВАЗ 21011, реєстраційний
номер НОМЕР_2 та ВАЗ 2109, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі наявності заборгованості із
сплати аліментів понад

три місяці стягнення може бути
звернено на майно боржника, а
звернення стягнення на заробітну
плату не перешкоджає зверненню

стягнення на майно боржника, проте
доказів такого звернення стягнення на
виявлене майно боржника ОСОБА_2 суду не
надано.

Акт державного виконавця про
відсутність майна боржника,
підлягаючого опису та арешту, в межах
суми стягнення від 03 березня 2014 року,
складений ним одноособово, без участі
понятих, участь яких є обов'язковою
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
виконавче провадження». В акті
зазначено, що ОСОБА_2 був присутній при
його складанні, але від підпису акту
відмовився, замість підпису боржника у
відповідній графі зазначено лише його
прізвище, що не може свідчити про
присутність боржника при проведення
вказаної виконавчої дії, що не може
бути прийнято судом в якості належного
доказу вжиття державним виконавцем
заходів щодо примусового виконання
рішення суду.

Суд приходить до висновку про те, що
державним виконавцем не надано
доказів, які свідчили б про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього судом,
а також відсутні відомості про
обізнаність боржника з наявністю
відкритого виконавчого провадження та
строками його добровільного виконання.

З урахуванням викладеного, на день
розгляду судом подання державного
виконавця про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, відсутні визначені законом
підстави для його задоволення, в
зв'язку з чим в задоволенні подання
необхідно відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.377-1 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області ОСОБА_3,
погодженого начальником відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
Таран І.О., про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до зобов'язань по сплаті суми
боргу по аліментам відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 5
днів з дня її проголошення, а у разі
постановлення ухвали без участі особи,
яка її оскаржує, протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуюча: суддя