Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/241/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у складі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С.С.Онисько, за участю
позивача, представників сторін ОСОБА_1
та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Виноградів цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком та земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком та земельною ділянкою.

Вимоги позову мотивовано тим, що
позивач ОСОБА_3, є власником ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1 згідно
договору дарування від 25.12.1990 року, де
позивач проживає з дружиною.
Відповідач - ОСОБА_4 також проживає в
даному житловому будинку і є власником
іншої ? частини даного житлового
будинку згідно свідоцтва про право
особистої власності на жилий будинок
від 12.05.1998 року.

За позовом ОСОБА_4 Рішенням
Виноградівського районного суду від
26.10.2009 року, додатковим рішенням
Виноградівського районного суду від
26.03.2010 року житловий будинок в АДРЕСА_1
було реально поділено між власниками,
перший поверх будинку було виділено
ОСОБА_4, другий поверх - позивачу ОСОБА_3,
а рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 13.07.2010 року
додаткове рішення було частково
змінено - залишено коридор та сходи на
другий поверх в спільному
користуванні.

За позовом ОСОБА_4 рішенням
Виноградівського районного суду від
14.11.2012 року було встановлено порядок
користування земельною ділянкою, на
якій розташований спільний будинок
сторін в АДРЕСА_1. Ухвалою Апеляційного
суду Закарпатської області від 07.02.2013
року вище вказане рішення залишено без
змін.

Далі позивач зазначає, що близько двох
років тому відповідачка ОСОБА_4
незаконно встановила з першого повершу
будинку, а саме - з балкону будинку,
дерев'яні сходи на клумбу попереду
житлового будинку і з того часу вона
через балкон заходить в свій перший
поверх будинку, не зважаючи на
наявність головного входу до будинку
згідно технічної документації.

Дані сходи встановлені незаконно, без
погодження в відділі архітектури і
вони позивачу заважають користуватися
свою частиною земельної ділянки
спереду житлового будинку, як
встановлено порядок користування
судовим рішенням, а також спотворюють
вигляд будинку, відповідачка вже
тривалий час бажає продати свою
частину будинку.

Крім того, відповідачка незаконно
відпиляла частину огорожі з фасадної
частини житлового будинку і в огорожі
незаконно влаштувала хвіртку, через
яку входить на територію
будинковолодіння і це при наявності в
огорожі давно встановленої хвіртки та
воріт для в'їзду транспорту. Ніяких
перешкод для входу в будинок та для
заходу на подвір'я відповідачці не
робиться.

Згідно відповіді № 01-08/184 від 11.09.2013 року
відділу містобудування та архітектури
Виноградівської РДА відповідачка
ОСОБА_4. не зверталася до відділу
містобудування та архітектури для
виготовлення для виготовлення та
погодження проектної документації
щодо реконструкції житлового будинку.

Таким чином, реконструкція житлового
будинку, проведена відповідачкою
ОСОБА_4, а саме - демонтування огорожі та
встановлення сходів до балкону першого
поверху будинку з порушенням ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності», «Про архітектурну
діяльність».

В зв'язку з вище викладеним позивач
звернувся до суду і просить суд
зобов'язати відповідачку ОСОБА_4 знести
самочинно встановлені дерев'яні сходи.

Позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримали повністю та
просили суд такий задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_2, в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позову та просив суд в
такому відмовити у зв»язку із тим, що .
рішенням Виноградівського районного
суду від 26.10.2009 року, додатковим
рішенням Виноградівського районного
суду від 26.03.2010 року житловий будинок в
АДРЕСА_1 було реально поділено між
власниками, перший поверх будинку було
виділено ОСОБА_4, другий поверх -
позивачу ОСОБА_3, а рішенням
Апеляційного суду Закарпатської
області від 13.07.2010 року додаткове
рішення було частково змінено -
залишено коридор та сходи на другий
поверх в спільному користуванні, крім
того було розділено також реальний
поділ і земельної ділянки, необхідної
для обслуговування частки кожного у
житловому будинку, зазначив площу
кожного по 0,0836 га та зазначено де саме
знаходяться ці земельні ділянки.

Відповідачка ОСОБА_4, встановила
дерев»яні сходи до балкону на першому
поверсі, який є її власністю, а не
власністю позивача ОСОБА_3

Вищезазначені дерев»яні сходи
знаходяться на земельній ділянці
відповідачки ОСОБА_4, крім того як
зазначає представник відповідачки
ОСОБА_2, згідно до Листа Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області від
11.03.2014 року за №08-04/438-ЯТ при влаштуванні
дерев»яних сходів відповідачкою
ОСОБА_4 ознак самочинного будівництва
не встановлено.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3,
його представника ОСОБА_1,,
представника відповідачки ОСОБА_2,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Так, оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України. У відповідності до вимог
ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Суд розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу
України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
забороною вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Обстеживши матеріали справи та
пояснення сторін, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними та такими що не
підлягають задоволенню, у зв»язку із
наступним.

В судовому засіданні встановлено, що
Рішенням Виноградівського районного
суду від 26.10.2009 року, додатковим
рішенням Виноградівського районного
суду від 26.03.2010 року житловий будинок в
АДРЕСА_1 було реально поділено між
власниками, перший поверх будинку було
виділено ОСОБА_4, другий поверх -
позивачу ОСОБА_3, а рішенням
Апеляційного суду Закарпатської
області від 13.07.2010 року додаткове
рішення було частково змінено -
залишено коридор та сходи на другий
поверх в спільному користуванні, крім
того було розділено також реальний
поділ і земельної ділянки, необхідної
для обслуговування

частки кожного у житловому будинку,
зазначив площу кожного по 0,0836 га та
зазначено де саме знаходяться ці
земельні ділянки.

Відповідачка ОСОБА_4, встановила
дерев»яні сходи до балкону на першому
поверсі, який є її власністю, а не
власністю позивача ОСОБА_3

В якості способу захисту свого права,
порушеного, на думку позивача, діями
відповідача, позивач обрав
зобов"язання відповідачку ОСОБА_4
знести самочинно встановлені дерев'яні
сходи. З пояснень сторін в судовому
засіданні та досліджених судом
письмових доказів вбачається, що
встановлення відповідачкою ОСОБА_4
дерев»яних сходів до балкону частини
її частини житлового будинку, а саме
першого поверху будинку, то вимоги
позивача є безпідставними, поскільки
відповідачка ОСОБА_4, як власник має
право володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю на
власний розсуд, крім того її дії не
створюють якихось перешкод у
користуванні своєю власністю позивачу
ОСОБА_3, а саме частиною його будинку, а
саме другого поверху, в який позивач
має окремий вхід.

Так, відповідно до ч.2 ст.16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Абзацом 2 ч.2 ст.16 ЦК України
передбачено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом, проте позивачем не
наведено, що даний спосіб захисту
передбачений укладеним договором чи
законом.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст.58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Дослідивши вказані вище докази в
судовому засіданні та оцінивши їх
належність, суд вважає, що дані докази
не містять інформації щодо обставин,
які мають значення для вирішення даної
справи і підлягають встановленню при
ухваленні рішення, оскільки не
підтверджують і не спростовують факт
порушення права позивача відповідачем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3, та
його представник ОСОБА_1, обгрунтовуючи
свої вимоги, не довели належними та
достовірними доказами факт
спричинення перешкод відповідачкою
ОСОБА_4

З огляду на те, що в судовому засіданні
не встановлено факт порушення прав
позивача діями відповідача, оскільки
позивач не навів жодних достовірних та
належних доказів на обгрунтування
обставин, які б підтверджували
протиправність поведінки відповідачки
щодо нього, суд приходить до висновку,
що позивач не довів суду свого позову,
що є його обов»язком відповідно до
засад змагальності процесу відповідно
до вимог ст.10 ЦПК України, при цьому суд
створив всі умови для змагального
процесу, роз»яснив позивачу його права
та обов»язки. На підставі наведеного
суд вважає, що у діях відповідачки
ОСОБА_4 відсутні протиправність дій.

Оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК
України належність, допустимість і
достовірність кожного, наданого
позивачем доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв"язок доказів
у їх сукупності, суд обгрунтовано
дійшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення

перешкод у користуванні житловим
будинком та земельною ділянкою-
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта