18.02.2014 року Лисичанський міський суд
в складі: головуючої судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_3 до Лисичанської міської ради
про визнання права власності на
Позивач звернулась до суду з позовом
про визнання права власності на
земельну ділянку, посилаючись на те, що
вона є власником житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 11 травня 2007 року. При оформлені
договору дарування не було вирішено
питання с земельною ділянкою. В
договорі дарування було зазначено, що
відчужуваний житловий будинок
розташований на земельній ділянці
площею 1000 кв.м. Власником земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що в
книзі реєстрації смерті 18 червня 2007
року зроблено відповідний запис № 0972. В
зв'язку з вищенаведенним просила суд,
припинити право власності на земельну
ділянку площею 1000 кв.м. для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель за адресою
АДРЕСА_1. Також просила визнати за нею
право власності на земельну ділянку,
необхідної для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель за адресою АДРЕСА_1, що
належить їй на підставі договору
дарування від 11 травня 2007 року,
посвідченого державним нотаріусом
Лисичанської державної нотаріальної
контори, реєстр № 3-922.
В судове засідання позивач не
з'явилась, про час, день та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, про причину неявки суд
Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та просила позов
задовольнити, та пояснила, що власником
земельної ділянки, є ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. При даруванні
будинку, питання про передачу
земельної ділянки не виникло. На
підставі ст. 377 ЦК України, до особи яка
придбала житловий будинок, переходить
право власності на земельну ділянку, на
якому він розміщений, без зміни його
цільового призначення. Після отримання
права власності на житловий будинок,
земельна ділянка не змінила свого
цільового призначення .
Представник відповідача Торбенко Є.В. в
судовому засіданні, не заперечував
проти задоволення позовних вимог, та
пояснив, що на підставі ст. 120 ЗК України
та ст.377 ЦК України, ОСОБА_3 має право на
визнання за нею права власності на
Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, давши оцінку наявним
доказам, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст.120 ЗК України, у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що перебувають у
власності, користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Статтею 377 ЦК України, встановлено, що
до особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
Судом встановлено, що на підставі
договору дарування від 11 травня 2007
року, посвідченого державним
нотаріусом Лисичанської державної
нотаріальної контори Аббасовим Е.І.,
ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 ? частини
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_4 на підставі державного
акту на право власності на земельну
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки на підставі
договору дарування від 11 травня 2007 року
позивачу належить право власності на ?
частину житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою
АДРЕСА_1 , відчужувана частина
житлового будинку розташована на
земельній ділянці площа якої 1000кв.м.
то до позивача, відповідно до ст.120 ЗК
України, ст.377 ЦК України, перейшло
право власності на земельну ділянку,
на якій розташований вказаний будинок.
Таким чином, встановлено, що факти,
викладені позивачем у позовній заяві в
обґрунтування своїх позовних вимог є
достовірними, підтверджені письмовими
доказами, сумніву у суду не викликають,
у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212-215 ЦПК
України, ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК
України суд, -
Позовну заяву ОСОБА_3 до Лисичанської
міської ради про визнання права
власності на земельну ділянку
Припинити право власності ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 1000 кв.м. для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель за адресою
Визнати за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку необхідну, для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель за адресою
АДРЕСА_1, що належить їй на підставі
договору дарування від 11 травня 2007
року, посвідченого державним
нотаріусом Лисичанської державної
нотаріальної контори, реєстр № 3-922.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Лисичанський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні - протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Л.Б. Чернобривко