Справа № 304/385/14-ц
Провадження № 2/304/163/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 рокум. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Амаровича В. П.,

при секретарі - Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Ворочівської
сільської ради Перечинського району
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, у
якому просить визнати за ним право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом за
спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
його бабуся - ОСОБА_2, після смерті якої
відкрилася спадщина, що складається з
житлового будинку АДРЕСА_1. Згідно
заповіту остання заповіла позивачу усе
своє майно, у тому числі жилий будинок з
господарськими будовами та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1. З метою
оформлення права на спадщину він
звернувся до нотаріальної контори,
однак йому було відмовлено в
оформленні такої за відсутністю
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна заповідачу.
Оскільки позивач позбавлений
можливості будь-яким іншим способом
оформити право власності на спадковий
будинок, тому просить позов
задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак подав до суду заяву, у якій
просить справу розглянути у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
повністю.

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явився, подав
заяву, у якій просить справу розглянути
без його участі, не заперечує проти
задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим виконкомом
Ворочівської сільської ради
Перечинського району Закарпатської
області 06 січня 1998 року, актовий запис
№01 (а.с. 8).

Також встановлено, що ОСОБА_2 заповіла
усе своє майно, що належало їй на день
смерті, у тому числі житловий будинок з
господарськими будовами та спорудами,
що знаходиться в с. Ворочево, № 171
Перечинського району ОСОБА_1, про що
свідчить заповіт від 28 серпня 1992 року,
посвідчений секретарем виконкому
Ворочівської сільської ради Гутич О.Й.,
зареєстрований в реєстрі за №11 (а.с. 10).

Крім цього встановлено, що головою
домогосподарства будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (рік
закінчення будівництва - 1968), являлась
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що
стверджується довідкою Ворочівської
сільської ради Перечинського району
№40 від 08 лютого 2014 року (а.с. 9).

Згідно довідки Ворочівської сільської
ради Перечинського району
Закарпатської області № 79 від 20
березня 2014 року ОСОБА_1 з 03 вересня 1992
року по теперішній час зареєстрований
та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 в порядку п. 1 ч. 1 ст.
549 ЦК Української РСР (яка діяла на
момент виникнення правовідносин)
вважається таким, що прийняв спадщину,
а саме житловий будинок АДРЕСА_1, за
спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки протягом шести
місяців з дня її відкриття фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном, а інші спадкоємці
відсутні, що вбачається з
Інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру від 21 березня 2014 року №36951126
(а.с. 28-29).

Разом з цим, як вбачається з
повідомлення Перечинської державної
нотаріальної контори № 53/01-16 від 11
березня 2014 року, позивачу ОСОБА_1 було
відмовлено у оформленні спадщини,
оскільки свідоцтво про право власності
не було виготовлено та зареєстровано у
встановленому законодавством порядку
та відповідно право власності на
житловий будинок у ОСОБА_2 не виникло
(а.с. 11).

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 «Про судову
практику в справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року, у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину, особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ч. 2 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок
було збудовано до 01 липня 2004 року, що
стверджується технічним паспортом на
житловий будинок АДРЕСА_1, згідно якого
такий побудований у 1968 році, тому
державна реєстрації прав на нього не
була обов'язковою, а відтак виникнення
права власності на нього не залежить
від державної реєстрації (а.с. 15-19).

Відповідно до законодавства, яке діяло
до 01 липня 2004 року, до компетенції
виконкомів місцевих рад відносилось
також питання узаконення цих будівель
та внесення записів про право
власності на будинки за громадянами у
погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Таким чином, оскільки житловий будинок
АДРЕСА_1 збудовано у 1968 року і в записах
погосподарської книги він рахується за
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, то суд
вважає, що остання була власником
даного будинку і після її смерті такий
входить до складу спадкового майна.

Враховуючи зазначені обставини, а
також те, що у позивача існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, суд,
використовуючи винятковий спосіб їх
захисту - визнання права власності на
спадкове майно, приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.
3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», ст. 549 ЦК УРСР, ст.
ст. 328, 331, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174
ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом,
складеним 28 серпня 1992 року ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: Амарович В. П.