АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2049/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Хомченко С. І. Доповідач -
Прозорова М.Л.Категорія 44
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 22 жовтня
2012 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 (третя особа -
Марганецький МВ УМВС України в
Дніпропетровській області) про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилався на те, що відповідно до
ордеру, ЖКГ Марганецького
гірничо-збагачувального комбінату від
22.02.1975 року за №187 надав ОСОБА_5 (бабусі
позивача) квартиру, що розташована за
адресою в АДРЕСА_1

Відповідно до списку вселених по
ордеру з правом на площу були ОСОБА_6
(мати позивача), ОСОБА_4 (рідний брат
позивача) та ОСОБА_3 (позивач).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла.
Головним квартиро наймачем стала
ОСОБА_6.

В 1978 році ОСОБА_6 дала згоду на
реєстрацію у вищевказаній квартирі
племінниці - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 померла.

З того часу як померла ОСОБА_6, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 перестали фактично проживати у
вказаній квартирі, комунальні послуги
не сплачували та зовсім не піклувалися
квартирою.

Тому ОСОБА_3 просив суд визнати ОСОБА_4
та ОСОБА_2 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 22 жовтня
2012 року позовні вимоги задоволені.

Суд визнав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

З таким рішенням не погодилася ОСОБА_2
та звернулася з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, та
поновлення реєстрації місця
проживання, посилаючись на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального законодавства (а.с.27-29).

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, а оскаржене
рішення суду першої інстанції
скасувати і постановити нове, яким у
позові відмовити, оскільки суд
постановив його без додержання норм
матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі мали право на користування
спірною квартирою, проте втратила його
у зв'язку з відсутністю в ній без
поважних причин понад 6 місяців, а тому
їх слід визнати такими, на підставі
ст.ст. 71, 72 ЖК України.

З таким висновком колегія суддів не
може погодитися з наступних підстав.

Так, ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК
України гарантовано право громадянина
на житло.

Дійсно, такого права він може бути
позбавлений, але лише при наявності
законних підстав.

Одна з таких підстав передбачена ст.ст.
71, 72 ЖК України, а саме, особа може бути
позбавлена права користування житлом у
разі її відсутності в житлі без
поважних причин понад 6 місяців.

При цьому, за ст.ст. 59, 61 ЦПК України,
кожна із сторін зобов'язана довести
допустимими доказами ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Суд вимоги закону не врахував і не
звернув уваги на те, що відповідачі по
справі, які є братом та сестрою,
вимушені були проживати в іншому
житловому приміщені у зв'язку зі
сварками та скандалами із-за спорів про
порядок користування спірним житловим
приміщенням, в якому прописані: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 (брат), ОСОБА_2 (сестра), ОСОБА_7
(племяник). В суді апеляційній
інстанції представник ОСОБА_2 пояснив,
що в квартирі також проживала сім'я
позивача з якою склалися неприязні
стосунки.

За таких підстав вважати, що
відповідачі без поважних причин були
відсутніми у квартирі АДРЕСА_1, понад
строк встановлений законом, немає, а
відповідно, і визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_2
такими, що втратили право користування
нею - не можна.

Враховуючи допущені судом першої
інстанції порушення норм
процесуального та матеріального права,
що призвели до неправильного вирішення
спору, на підставі п.4 ч.1 ст. 309
ЦПК України колегія суддів вважає за
можливе рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, задовольнивши апеляційну
скаргу.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 22 жовтня
2012 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 (третя особа -
Марганецький МВ УМВС України в
Дніпропетровській області) про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: