АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №688/124/14-ц
Провадження №22-ц/792/670/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянтки ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5розглянула у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 30 січня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась
із вказаним позовом та в обґрунтування
позовних вимог зазначала, що ОСОБА_3
перебувала у шлюбі з її сином, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і за час шлюбу у них
народилось двоє дітей. Відповідачі
зареєстровані в будинку позивачки,
проте після смерті її сина, виїхали на
постійне проживання до іншого
населеного пункту. Позивачка вказує, що
відповідачі добровільно знятися з
реєстрації не бажають, внаслідок чого
вона не має можливості оформити
соціальні пільги, а тому просила
визнати відповідачів такими, що
втратили право користування житловим
будинком АДРЕСА_1.

Рішенням Шепетівського
міськрайонного суду від 30 січня 2014 року
позов задоволено частково. Визнано
ОСОБА_3, ОСОБА_5 такими, що втратили
право користування жилим будинком
АДРЕСА_1. В частині задоволення позову
до ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі. Посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм матеріального
права. Апелянтка вказує, що ОСОБА_4
після звільнення у запас 02.10.2012р. один
раз намагався вселитися у спірне житло,
однак інших спроб не робив. Апелянтка
також вказує, що судом не надано
належної оцінки показам свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
підтвердили факт не проживання
відповідачів біля трьох років у
спірному житловому будинку.

ОСОБА_1 та її представник апеляційну
скаргу підтримали і просять її
задовольнити.

Відповідачі апеляційну скаргу не
визнали і просять її відхилити.

Із змісту апеляційної скарги і
пояснень апелянтки та її представника
ОСОБА_1 оскаржується рішення
Шепетівського міськрайонного суду від
30 січня 2014 року в частині відмови у
задоволенні її позовної вимоги щодо
визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Так, частиною 3 статті 9 ЖК України
передбачено, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є
внуком позивачки, якій на праві
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1. ОСОБА_4 проживав у житловому
будинку на правах члена сім'ї ОСОБА_1 і
за цією адресою зареєстровано місце
проживання ОСОБА_4

Зазначені обставини визнані
сторонами та підтверджуються наявними
у справі письмовими доказами.

В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Права власника житлового
приміщення також визначені ст. 150 ЖК
Української РСР. Зокрема, громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК
Української РСР члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Статтею 405 ЦК України
встановлено, що члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлене домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Суд першої інстанції вірно виходив
з того, що позивачкою не надано доказів
того, що ОСОБА_4 не проживає у будинку
без поважних причини понад один рік,
адже як встановлено в суді першої
інстанції, ОСОБА_4 після звільнення з
лав Збройних Сил України мав намір
вселитися і проживати у спірному
житловому будинку, однак не мав такої
можливості з причин зміни ОСОБА_1
замків, що є підставою відмови у вимозі
позивачки щодо визнання ОСОБА_4 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням. І вказану обставину
визнає апелянтка.

На думку колегії суддів, не
заслуговують на увагу доводи апелянтки
щодо незастосування судом першої
інстанції ст. 71 ЖК УРСР, адже пленум
Верховного Суду України в п. 11
постанови «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12
квітня 1985 року № 2 з послідуючими
змінами роз'яснив, що суд може визнати
особу такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, лише з
однієї вказаної позивачем підстави,
передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового
кодексу. Змінити підставу позову суд
вправі тільки за згодою позивача. Як
вбачається із позовної заяви та
апеляційної скарги позивачка просила
суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив
право на користування житловим
будинком з підстав, передбачених ст. 405
ЦК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
в тій частині, що судом першої
інстанції невірно оцінено докази, що
були надані ОСОБА_1, колегія суддів
вважає їх безпідставними, адже судом у
відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК
України було дано оцінку усім доказам,
що були надані сторонами і результат
оцінки доказів відображено в рішенні з
наведенням мотивів їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Інші підстави в межах доводів
апеляційної скарги щодо скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду А.П.
Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Мазур
Н.В. Справа: №22ц/792/670/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 41, 44