Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року
Старокостянтинівський
районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Цимбалюка О.В.

при секретарі Поважнюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право на
проживання,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2 і просить
визнати його таким, що втратив право на
проживання в АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог вказує, що їй на праві приватної
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1. Крім доньки позивачки, в цьому
будинку зареєстрований ОСОБА_2, який з
2003 року не проживає у вказаному
будинку, однак залишається
зареєстрованим у ній.

Оскільки ОСОБА_2 без поважних причин не
проживає у належному позивачці будинку
і не бажає в добровільному порядку
знятись з реєстрації у цьому будинку,
тому його слід визнати таким, що
втратив право на проживання житлом та
зняти з реєстрації.

Позивачка, в судове засідання не
з'явилась, подала заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримує.

Відповідач, який належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явився, причини
неявки суду не повідомив. За згодою
позивача суд розглядає справу на
підставі наявних у ній доказів - в
порядку ст.224 ЦПК України.

Дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом об'єктивно встановлено, що
позивачка є власником АДРЕСА_1. Крім
доньки позивачки, в цьому будинку
зареєстрований ОСОБА_2, який з 2003 року
не проживає у вказаному будинку, однак
залишається зареєстрованим у ній.

Зазначені обставини підтверджуються:
домовою книгою, свідоцтвом про
прийняття спадщини, довідкою про склад
сім'ї № 4015 від 04.11.2013 року, технічним
паспортом на будинок АДРЕСА_1, показами
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які в судовому
засіданні підтвердили, що ОСОБА_2 з 2003
року в АДРЕСА_1 не проживає.

Оцінивши усі надані докази, в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_2 відсутній у АДРЕСА_1 понад
десять років без поважних причин, а
тому втратив право користування цим
житлом.

Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням є підставою для
зняття особи з реєстрації місця
проживання.

При розподілі судових витрат, суд
виходить із положень ст. 88 ЦПК України,
а тому з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
понесені нею судові витрати в сумі 229
грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 224-226 ЦПК
України, ст.ст.319 ч.1, 346 ч.1 п.1 ЦК України,
ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11 грудня 2003
року, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229
грн. 40 коп. судового збору.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, позивачем може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Лише у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя