Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Приймак Л. А.,

Слюсаренко С.А., Кузьмінська В.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово експлуатаційна контора № 1, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила права на користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, встановлення порядку користування житлом та зміну договору найму, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 23.07.2014 року звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що у 1977 році йому була надана ізольована двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка на даний час не приватизована. ІНФОРМАЦІЯ_3 у його доньки, відповідача по справі, народився син ОСОБА_3 , тому вона для того щоб отримати державну допомогу попросила тимчасово зареєструватись у квартирі разом із сином. З моменту реєстрації і до цього часу відповідач і з сином у квартирі не проживають, особистих речей в ній не мають. В даний час онуку виповнилось 4 роки, а донька всупереч домовленості не змінює реєстрацію місця свого проживання, а постійно проживає із сином в АДРЕСА_2 . Оскільки відповідач із сином зареєстровані у його квартирі, йому доводиться щомісяця сплачувати за них комунальні послуги, а відповідач у свою чергу за комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться, а в ЖЕК повідомили, що підстав для не нарахування за них оплати за комунальні послуги немає. Відповідачі не проживають у квартирі більше шести місяців без поважних причин, а їх реєстрація у квартирі спричиняє йому зайві матеріальні витрати, що порушує його права.

23.09.2014 року ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, встановлення порядку користування житлом та зміну договору найму, мотивуючи тим, що з 28.11.1990 року вона та позивач, її батько, є квартиронаймачами в квартирі АДРЕСА_1 , її син зареєстрований у квартирі з 23.03.2010 року по місцю реєстрації матері, особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 . У 2000 році позивач одружився, і вона будучи неповнолітньою перейшла проживати до матері. Після смерті дружини батька вона на його прохання повернулась у спірну квартиру для спільного з ним проживання. Батько зловживав спиртними напоями, між ними виникали сварки і наприкінці січня 2009 року батько забрав у неї ключі і вона змушена була жити у знайомих. З цього приводу батько у 2009 році звернувся до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а вона із зустрічним позовом про вселення. Після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2009 року про її вселення, з березня 2010 року вона намагалась виконати рішення суду і фактично вселитись у квартиру, але батько постійно перешкоджав цьому. Факт її вселення у квартиру вперше підтверджується актом державного виконавця від 09.03.2010 року, однак проживати у квартирі вона з сином не змогла оскільки позивач змінив замок та влаштовував скандали. Коли позивач був у гарному настрої вона внесла до квартири свої деякі речі і вона приїжджає до квартири, піклується про її стан, проводить прибирання. Однак, зміни настрою та сварки батька, зміна замка на вхідних дверях, через що вона не має можливості потрапити до квартири, примусили її шукати тимчасове помешкання. Крім того, протягом тривалого часу вона доглядає за своїм дідусем ОСОБА_4 , який є лежачим і потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, тому вона змушена проживати в АДРЕСА_2 . Крім того, вона фактично користується спірною квартирою шляхом здійснення оплати комунальних послуг, що підтвердять у суді свідки, в квартирі знаходяться її особисті речі, але проживати в квартирі вона не може по причині того, що позивачем умисно здійснюються перешкоди. Ключа від квартири вона не має, але сплачує за комунальні послуги за себе та сина за виключенням послуг, які споживає позивач відповідно до приладів обліку. Весь час вона просила ЖЕК розділити особовий рахунок, однак це виявилось неможливим. Позивач робить неможливим проживання з ним в одній квартирі без визначення окремих кімнат кожному, тому вона просить в судовому порядку надати їй із сином у користування ізольовану житлову кімнату № 2, а позивачу прохідну кімнату № 1, підсобні приміщення залишити у спільному користуванні, при цьому права позивача не будуть порушені. Крім того, оскільки усі квитанції приходять на його ім`я, у них із батьком виникають непорозуміння щодо оплати послуг, їх вартості, змінити договір найму без його згоди неможливо, зміна договору найму житлового приміщення не призведе до порушення його прав, оскільки квартира має дві жилі кімнати в квартирі є всі зручності, та таким чином не буде виникати заборгованість.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, та пояснив, що ордер на квартиру він отримав в 1976 році разом із сім`єю: дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 . В 1986 -1987 роках одружився вдруге і прописав до квартири дружину та доньку ОСОБА_2 з якими проживали разом до 1990 року, потім розлучився і відповідач разом з матір`ю виїхали на інше місце проживання. На квартиру відсутній технічний паспорт,тому до даного часу вона не приватизована. Відповідач повернулась до квартири за рішенням суду в 2010 році, їй необхідна була реєстрація в м. Біла Церква для отримання дитиною чорнобильського посвідчення. В квартирі особистих речей відповідача не має, за комунальні послуги він сплачує сам, вона кошти не надає. Дійсно в 2013 році загубив ключ і тому замінив замок, однак відповідач не просила надати їй ключі від квартири, оскільки він завжди дома і не перешкоджає їй користуватись квартирою. Відповідач 20 років у квартирі не проживає, онук з народження не проживав. Він, як інвалід 2 групи не може користуватись прохідною кімнатою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, зустрічний позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, та пояснила, що після розлучення батьків, мати сама знялась з реєстрації, а вона пішла разом з нею, жили в АДРЕСА_3 років знімали квартиру, до батька вона з`являлась, але не проживала в квартирі, так як батько зловживав спиртними напоями. З 2004 року по 2008 рік навчалась у технікумі, а в 2009 році батько подав до суду позов про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири. В 2010 році рішенням суду її вселили до спірної квартири в примусовому порядку, позивач передав їй ключі. Коли дитині виповнилось 1,5 2 роки вона пішла працювати, проживає в АДРЕСА_2 . До спірної квартири вона навідувалась, доглядала за батьком, привозила продукти. Комунальні послуги не сплачує так як батько сказав , що сам буде платити, лише один раз в березні 2013 року вона сплатила квартирну плату. В ЖЕК зверталась з питанням про розподіл особових рахунків, але їй відмовили оскільки квартира не приватизована. Вона з поважних причини не проживає у квартирі, а саме: батько зловживає спиртними напоями, до нього приходять особи легковажної поведінки, в смт. Терезино вона проживає разом з дідом за яким вона доглядає. В Службу у справах дітей та правоохоронні органи щодо захисту своїх житлових прав та прав дитини із заявами не зверталась. Після того, як батько змінив замок, ключі не просила надати оскільки приходила до квартири коли він був дома, без нього в квартиру не заходила, ключі не просила.

Представник відповідача Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК №1 за довіреністю у справі ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги щодо встановлення порядку користування житлом та зміну договору найму не визнала, надала до суду письмові пояснення по справі, щодо інших вимог покладається на розсуд суду, та зазначила, що будинок АДРЕСА_4 належить до комунальної власності і вирішення питання щодо зміни договору найму входить до компетенції Білоцерківської міської ради, а не ЖЕК, спірна квартира не приватизована, кімнати суміжні, розподіл особових рахунків і виділення в користування кімнат не можливе, оскільки не відповідає вимогам законодавства.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради за довіреністю у справі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначили, що дитина зареєстрована в спірній квартирі з дозволу позивача і визнання його таким, що втратив право на житлову площу порушить його права, тому в даній частині позов не визнають. Відповідач не зверталась до ССД із заявами про те, що порушуються житлові права дитини.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Згідно ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Квартира АДРЕСА_5 була надана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в даній квартирі були зареєстровані ОСОБА_14 ,1961 р.н. та ОСОБА_2 ,1989 р.н., що не заперечується сторонами та підтверджено довідкою Військової частини від 28.08.1997 року за № 207 ( а.с.2).

Відповідно до довідки КПБМР ЖЕК №1 від 21.03.2014 року за № 812 ( а.с.3), зазначена квартира перебуває на балансі КПБМР ЖЕК №1, не приватизована, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 та в житловому приміщенні зареєстровані: заявник з 28.11.1990 року, його донька відповідач по справі ОСОБА_2 з 26.03.2010 року та онук ОСОБА_3 з 23.03.2010 року, що також підтверджено карткою типової форми № ЖК-8 ( а.с.12) та не заперечується сторонами.

Відповідно до акту про підтвердження факту не проживання особи за адресою реєстрації ( а.с.4), відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 починаючи з березня 2010 року зареєстровані, але не проживають без поважних причин. Дані обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідач також зазначила, що не проживає в спірній квартирі з дати реєстрації - 23.03.2010 року.

Відповідач обґрунтовуючи заперечення проти позову зазначила, що не проживає у спірній квартирі з поважних причин, а саме: що батько зловживає спиртними напоями, до нього приходять особи легковажної поведінки, в смт. Терезино вона проживає разом з дідом за яким вона доглядає, в підтвердження даних обставин надала до суду довідки Терзинської селищної ради ( а.с.33,34) та просила допитати в судовому засіданні свідком ОСОБА_13 .

З довідки Терзинської селищної ради від 25.07.2014 року № 02-18-534 вбачається, що гр. ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 з сім`єю з 1967 року по даний час.

Відповідно до довідки Терезинської медичної амбулаторії від 18.08.2014 року за № 46 ( а.с.34), ОСОБА_4 з 23.04.1969 року перебуває на «Д» обліку в ОСОБА_15 з приводу загальних та хронічних захворювань.

Отже, суд приходить до висновку, що дані довідки мають інформаційний характер щодо особи ОСОБА_4 , і не містять інформації щодо членів сім`ї які з ним проживають за адресою АДРЕСА_2 та що він потребує сторонньої допомоги,а в даному випадку, що саме відповідач здійснює догляд за ним відповідно до висновків лікарів.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що відповідач в спірній квартирі не проживає оскільки позивач вживає спиртні напої і приводить до квартири жінок та товаришів, а проживає вона в смт. Терезино з мамою, бабою, дідом та сином.

Ст.71 ЖК України, передбачено підстави коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї понад шість місяців.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин щодо поважності причин відсутності за зареєстрованим місцем проживання, а зазначені вище докази, що узгоджується з показами сторін та свідків, підтверджують лише що відповідач разом із сином проживають постійно за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 107 ЖК України визначено, що уразі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2009 року ( а.с.27) задоволено позов ОСОБА_2 про вселення в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити їй перешкоди у користування жилим приміщенням.

Відповідно до акту державного виконавця від 03.03.2010 року ( а.с.28), ОСОБА_1 виконав рішення суду , а саме передав ключі від квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та зобов`язався не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою.

Постановою державного виконавця від 09.03.2010 року, ВП № 16897122 було закінчено в зв`язку з виконанням рішення суду.( а.с.30).

В п. 10 Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад

встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Отже, оскільки відповідач не надала до суду переконливих доказів того, що вона відсутня в спірній квартирі з поважних причин (перебування у осіб, які потребують догляду та внаслідок неправомірної поведінки позивача), тому підстави для продовження пропущеного строку відсутні, оскільки відповідач вселилась в жиле приміщення в примусовому порядку відповідно до рішення суду і була відсутня з 09.03.2010 року понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає… ( ч.4 ст.29 ЦК України).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 26.03.2010 року, як член сім`ї наймача, а її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за місцем реєстрації матері за згодою наймача також з 26.03.2010 року. Відповідач з сином за зазначеною адресою не проживає більше шести місяців, кошти щодо утримання будинку та прибудинкової території не сплачує, проживає із сином постійно в іншому населеному пункті.

Відповідач та представник третьої особи не надали до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування заперечень щодо вимог позивача про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення квартири, а обставин щодо можливості реєстрації дитини за місцем проживання діда, а не матері, при розгляді даної справи виходять за межі позовних вимог. Посилання представника третьої особи на те, що зняття з реєстраційного обліку в м. Біла Церква дитини будуть порушено його права не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з мамою за адресою: АДРЕСА_2 .і ОСОБА_2 має можливість зареєструвати його місце проживання в смт. Терезино.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції ( ст.3 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказав в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає до задоволення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд відмовляє з наступних підстав.

Відповідач просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом повторного її вселення з сином до приміщення квартири, однак не надала до суду жодних доказів в підтвердження того, що позивач перешкоджає їй користуватись приміщенням квартири, крім того зазначила в судовому засіданні, і підтвердила свідок ОСОБА_13 , що вона не мала наміру проживати у спірній квартирі разом з позивачем, позивач змінив замок, однак відповідач не потребувала його дублікату, оскільки з`являлась до квартири коли позивач був дома. Також, не обґрунтовано та не зазначено підстав щодо повторного вселення до приміщення квартири.

Відповідно до ст.104 ЖК України член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Отже, при вирішення питання про можливість укладення окремого договору найму на підставі ст. 104 ЖК України враховується лише розмір житлової площі квартири.

Згідно ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення... Не можуть бути самостійним предметом договору найму : жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1 ст.48 ЖК України), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Згідно ст.47 ЖК України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.

Квартира АДРЕСА_1 не приватизована, знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Біла Церква, має житлову площу 28,45 кв.м., складається з двох суміжних прохідних кімнат площею 14,5 кв.м. та 13,7 кв.м., кухні, коридору,ванної кімнати, туалету, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.2,3,66) та не заперечується сторонами.

Відповідно до рішення Білоцерквської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 та від 25.05.2011 року за № 198-09 ( а.с.63,64), Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово експлуатаційна контора № 1 є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква та має на балансі житловий будинок АДРЕСА_4 та не являється розпорядником житлового фонду м. Біла Церва, отже до їх повноважень не входять питання щодо зміни договору найму.

Відповідач в судовому засіданні не скористалась своїм правом на залучення у справі співвідповідачем Білоцерківської міської ради та не надала доказів в підтвердження того, що вона зверталася до наймодавця з вимогою про укладення окремого договору найму та їй було відмовлено в задоволенні таких вимог.

Крім того, у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 роз`яснено, що в силу ст. 104 ЖК, суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

За змістом наведених норм закону при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача, або інших осіб, що є наймачами квартири, і викличе необхідність постановки на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, обраний відповідачем спосіб захисту порушеного права, а саме: визначення порядку користування житловим приміщенням квартири шляхом зміни договору найму та зобов`язання КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1 розділити особові рахунки і укласти з відповідачем окремий договір найму на житлову кімнату № 2, а з позивачем на кімнату № 1 не передбачений ст. 16 ЦК України, та не відповідає вимогам ЖК України, а саме, що при зміні договору найму жилого приміщення сторонам мають виділятись у користування окремі ізольовані кімнати розмір яких не менше встановленого для надання одній особі та не повинен порушувати житлові права інших осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить о висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом безпідставні та необгрунтовані, тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 47, 63, 64, 71, 72, 78,104,107 ЖК України, ст.29 ЦК України, ст.ст. 3, 10,11, 60, 61,88, 207, 212 215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово експлуатаційна контора № 1, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила права на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, встановлення порядку користування житлом та зміну договору найму відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко