Єдиний унікальний номер 2-65/11
Номер провадження 22-ц/775/3/2014
Головуючий у 1 інстанції : Моцний В.В.
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
Люліній Я.О., Ганжела М.П.
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення
Старобешівського районного суду
Донецької області від 16 липня 2012 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
захист прав споживачів,
Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду у листопаді 2009 року з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 11.01.2007 року між
сторонами було укладено кредитний
договір, за яким ОСОБА_1 отримав кредит
у розмірі 2 977,82 грн. під 24% річних
строком до 11.07.2008 року. Але, в порушення
умов договору не виконав своїх
зобов»язань, внаслідок чого станом на
18.06.2009 року виникла заборгованість у
розмірі 12 773,20 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у розмірі 2
682,62 грн., заборгованості за відсотками
у розмірі 5 963,30 грн., заборгованості з
комісії у розмірі 640,52 грн., пені за
несвоєчасне виконання зобов»язання у
розмірі 2 402,32 грн., а також штрафів у
розмірі 500 грн. (фіксована частина) та у
розмірі 584,44 грн. (процентна складова).
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитом у розмірі 12
773,20 грн. та судові витрати у розмірі 127,73
грн.( судовий збір) та 120 грн. за ІТЗ.
02.03.2010 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся з заявою про
уточнення позовних вимог, та просив
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 16 752,76 грн., яка виникла станом
на 18.02.2010 року і складається із
заборгованості за кредитом у розмірі 2
682,62 грн., заборгованості за відсотками
у розмірі 8 379,79 грн., заборгованості з
комісії у розмірі 640,52 грн., пені за
несвоєчасне виконання зобов»язання у
розмірі 5 049,86 грн., а також штрафів у
розмірі 500 грн. (фіксована частина) та у
розмірі 837,63 грн. (процентна складова)
ОСОБА_1 звернувся до суду
31.05.2010 року із зустрічним позовом до ПАТ
КБ «ПриватБанк» про захист прав
позивачів, посилаючись на те, що за
вказаним кредитним договором він
провів два платежі у встановлені
строки по 300 грн. кожний, потім
обставини суттєво змінилися і він не
мав можливості виконувати умови
договору, про що повідомив банк. ОСОБА_1
просив визнати умови кредитного
договору несправедливими, визнати
кредитний договір недійсним, оскільки
він не відповідає вимогам ст.1054 ЦК
України, врахувати строк позовної
давності при стягненні неустойки
згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, визнати
наявність суттєвих обставин згідно
ст.652 ЦК України.(а.с.55-56).
Рішенням Старобешівського
районного суду від 16 липня 2012 року
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічний позов ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» про захист прав
споживачів.

Розірвано кредитний договір,
укладений між сторонами 11.01.2007 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість в розмірі
16 752,76 грн., штраф (фіксована ставка) в
розмірі 500 грн., штраф (процентна
складова) в розмірі 837,63 грн., судовий
збір в розмірі 127,73 грн. та витрати на
ІТЗ в розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_1, в інтересах якого
діє ОСОБА_2, просить рішення суду
змінити в частині розміру
заборгованості, визначивши її у
розмірі 4 704,03 грн., оскільки судом
першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що позовна заява не
відповідає вимогам закону, тому не
повинна була прийматися до розгляду, не
враховані платежі в рахунок погашення
кредитної заборгованості, які він
вносив у 2009 році.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник ОСОБА_1
підтримав доводи апеляційної скарги ( в
першому варіанті) і просив її
задовольнити.

Представник позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» заперечував проти
доводів апеляційної скарги і просив
рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з»явився, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1 слід
задовольнити частково, а рішення суду
змінити в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з наступних підстав.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат, суд першої інстанції
виходив з того, що 11.01.2007 року між
сторонами було укладено кредитний
договір, за яким ОСОБА_1 отримав 2 977,82
грн. під 24 % річних строком до 11.07.2008
року. Внаслідок порушення
позичальником умов договору станом на
18.02.2010 року виникла заборгованість у
розмірі 16 752,76 грн., яку стягнуто на
підставі ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
розірвання кредитного договору
задоволено та розірвано кредитний
договір на підставі ст.ст.527, 530 ЦК
України. В іншій частині підстав для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_1
не має.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» має право
на стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором,
яка виникла станом на 18.02.2010 року на
підставі 526, ч.1 ст.1049, ч.1,2 ст.1050, ч.1 ст.1054,
258 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

З матеріалів справи
вбачається, що на підставі заяви
позичальника ОСОБА_1 №DOZ0RX01400124 від
11.01.2007 року ПАТ КБ "Приват Банк» було
видано йому кредит у розмірі 2 977,82 грн.
строком до 11.07.2008 року, з умовами сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 2% на місяць на суму залишку
кредиту, щомісячної винагороди у
розмірі 58,07 грн. та одноразової
винагороди у розмірі 270,71 грн. ОСОБА_1
зобов»язався повернути кредит,
сплатити відсотки, винагороду, комісії.
Погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період з 5 по 10 число кожного
місяця по 257,18 грн. ОСОБА_1 ознайомився
та погодився з умовами надання
споживчого кредиту «Розстрочка»,
«Стандарт», які було надано йому у
письмовій формі, що підтверджено його
підписом. ОСОБА_1 надано повну
інформацію про умови кредитування
(а.с.6)

Відповідно до п.5.1 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка», «Стандарт» у
випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту, Позичальник
сплачує банку пеню у розмірі 1,25% від
суми простроченої заборгованості за
кожен день прострочки.

Відповідно до п.5.3 зазначених
Умов про порушенні позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов»язань, передбачених
договором, більш ніж на 30 днів,
Позичальник зобов»язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову

Відповідно до п.5.4 Умов
нарахування неустойки за кожен випадок
порушення зобов»язань, передбаченої
п.п.5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3
років з дня коли відповідне
зобов»язання повинно бути виконано
Позичальником.

Згідно п.5.5 терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років (а.с.6-8).

З розрахунку заборгованості
вбачається, що станом на 18.02.2010 року
виникла заборгованість у розмірі 16 752,76
грн. (а.с.26). (такий розмір боргу з 13.03.2007
року).

Проте, на погашення кредиту
ОСОБА_1 згідно наданих квитанцій було
сплачено 05.02.2007 року - 300 грн., 12.03.2007 року
- 300 грн., та 04.09.2007 року - 300 грн. (а.с.45).
Вказані оплати підтвердженні витягом з
кредитного рахунку НОМЕР_1 (а.с.73).
Зазначені кошти були зараховані на
погашення заборгованості відповідно
до умов договору (а.с.116-120).

В судовому засіданні
апеляційного суду позивачем ПАТ КБ
«ПриватБанк» було надано розрахунок
заборгованості за кредитним договором
та представником позивача
підтверджено, що ОСОБА_1 в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором 15.01.2009 року сплатив 500 грн. та
23.03.2009 року - 400 грн., які було направлено
на погашення пені згідно умов договору.

За таких обставин, суд першої
інстанції, помилково не прийняв до
уваги доводи представника ОСОБА_1 про
оплату ним вказаних сум на погашення
заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України встановлена позовна давність в
один рік до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені), апеляційний
суд вважає, що у суду першої інстанції
не було підстав для стягнення пені за
період з березня 2007 року у розмірі 5 049,86
грн.

За таких обставин, розмір
пені за останній рік перед зверненням
позивача до суду з вказаним позовом
становить 359,03 грн. згідно наданого
позивачем розрахунку заборгованості
по формулі (а.с.5, 26).

Враховуючи, що згідно п.5.3
Умов надання споживчого кредиту за
порушення зобов»язання позичальник
сплачує штраф у розмірі 5% від суми
позову, то твердий розмір такого штрафу
складає 628,09 грн. ( виходячи із
заборгованості за кредитом у розмірі 2
682,62 грн., заборгованості за процентами
у розмірі 8 379,79 грн., заборгованості по
комісії у розмірі 640,52 грн., штрафу 500
грн. та пені у розмірі 359,03 грн., а всього
12 561,96 грн.).

За таких обставин, рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором підлягає зміні з ухваленням
нового рішення про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 13 190,05 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у розмірі 2
682,62 грн., заборгованості за процентами
за користування кредитом у розмірі 8
379,79 грн., заборгованості по комісії у
розмірі 640,52 грн., по пені у розмірі 359,03
грн., штрафів у розмірі 500 грн.
(фіксована частина) та у розмірі 628,09
грн. (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача слід стягнути судові
витрати, які складаються із судового
збору у розмірі 127, 75 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.

В іншій частині (розірвання
кредитного договору ) рішення суду
сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

За таких обставин, рішення
суду першої інстанції в частині
розгляду зустрічних позовних вимог не
переглядається.

Проте, доводи апеляційної
скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що
судом першої інстанції порушені норми
процесуального права щодо прийняття
позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»
безпідставні, оскільки суперечать
вимогам процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1 щодо
незастосування вимог ч.4 ст.11, п.2 ч.1
ст.19, п.п.4, 7 ч.1 ст.21 Закону України «Про
захист прав споживачів» не ґрунтуються
на законі.

Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, апеляційний суд

В И Р
І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Рішення Старобешівського
районного суду Донецької області від 16
липня 2012 року змінити в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором,
укладеним 11.01 2007 року, у розмірі 13 190
(тринадцять тисяч сто дев»яносто) грн..05
коп., яка складається із заборгованості
за кредитом у розмірі 2 682,62 грн.,
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі 8 379,79
грн., заборгованості по комісії у
розмірі 640,52 грн., по пені у розмірі 359,03
грн., штрафів у розмірі 500 грн.
(фіксована частина) та у розмірі 628,09
грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 127, 75 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :