Справа № 581/124/14-ц
Провадження № 2/581/72/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2014 року
Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Горкуші Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Лучанської сільської ради
Липоводолинського району Сумської
області, Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма «Руслан»,
ОСОБА_2

про визнання права власності на
нежитлове приміщення,

в с т а н
о в и в :

26 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом.

Вимоги мотивував тим, що 23 листопада 2010
року загальні збори уповноважених
співвласників майнових паїв КСП «Нове
життя» прийняли рішення про вибори
комітету співвласників майнових паїв
та комісії по визначенню непридатного
майна. Разом з затвердженням складу
комітету співвласників майнових паїв
та комісії було визначено порядок
реалізації майна та розподілу коштів
кожному співвласнику відповідно до
розміру кожного. Даними зборами було
надано дозвіл комітету співвласників
разом з комісією реалізовувати
непридатне майно, а отримані кошти
розділяти між співвласниками
пропорційно розміру паю кожного.

Рішенням комітету співвласників
майнових паїв від 17 серпня 2012 року було
надано дозвіл на продаж ОСОБА_1 сараю
«нульового» по АДРЕСА_1, балансовою
вартістю 54000 грн.

17 серпня 2012 року позивачем на виконання
договору купівлі-продажу сплачено 54000
грн. готівкою. 18 серпня 2012 року між ним
та заступником голови комітету
співвласників майнових паїв був
укладений договір купівлі-продажу
даного нежитлового приміщення та
передано йому цю нерухомість на
підставі акту прийому передачі.

За відсутності правовстановлюючих
документів на дане приміщення він
позбавлений можливості зареєструвати
його, тому просив визнати за ним право
власності на сарай, площею 975,90 кв.м за
вказаною адресою.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позов підтримали та просили
задовольнити його у повному обсязі.

Представник сільської ради у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, подав заяву про визнання позову.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення
позову не заперечував.

Представник ТОВ агрофірма «Руслан»
прибув у судове засідання без
відповідних на те повноважень.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 квітня 2001 року
252 співвласники майнових паїв,
визначених в результаті паювання майна
КСП «Нове життя» уклали договір про
спільне володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться у
спільній частковій власності. До
переліку майна, яке вони погодились
отримати у спільну часткову власність
як єдиний майновий комплекс, входив і
корівник чотирьох рядний, вартістю 54000
грн.

Строк дії договору становив 10 років з
моменту набрання ним чинності - часу
підписання (п.6.1, 6.2).

Рішенням загальних зборів
співвласників майнових та земельних
паїв ТОВ «Лучка» від 18 лютого 2006 року
створено Спілку
громадян-співвласників майна, прийнято
статут спілки, обрано комітет
громадян-співвласників майна у складі
10 чоловік, обрано головою спілки та
комітету ОСОБА_3, обрано ревізійну
комісію у складі 5 чоловік.

Вказана спілка у встановлений законом
спосіб, як об'єднання громадян, не
відбулася.

23 листопада 2010 року загальними зборами
уповноважених співвласників майнових
паїв КСП «Нове життя» прийнято рішення
про обрання комітету співвласників
майнових паїв, головою якого обрано
ОСОБА_3, заступника голови комітету -
ОСОБА_2, та комісії по визначенню
непридатного майна. Також вирішено
дозволити комітету співвласників
майнових паїв разом з комісією
продавати непридатне майно, знімати з
обліку техніку, продавати її; отримані
з продажу кошти розподіляти
пропорційно на всіх пайщиків.

Рішенням комітету співвласників
майнових паїв від 17 серпня 2012 року
«виключено з розпаювання сарай «0»
(«нульовий») та надано згоду на продаж
ОСОБА_1 вказаного сараю по АДРЕСА_1,
балансова вартість якого становила 54000
грн.

Відповідно до фотокопії накладної від
17 серпня 2012 року №7 ОСОБА_1 готівкою
сплатив 54000 грн. за розпайоване майно -
корівник (нульовий).

18 серпня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як
заступник голови комітету
співвласників майнових паїв у простій
письмовій формі уклали договір
купівлі-продажу даного нежитлового
приміщення.

18 серпня 2012 року вказані договірні
сторони підписали акт прийому-передачі
зазначеного нерухомо майна.

05 квітня 2013 року КП «Сумське МБТІ»
виготовлено технічний паспорт на
нежитлову будівлю АДРЕСА_1.

Відповідно до даних техпаспорту та
журналу підрахунку площі вказане
приміщення станом на дату виготовлення
техпаспорту має площу 975,90 кв.м.

Відповідно до архівної довідки від 10
лютого 2014 року та довідки про
реорганізацію від 07 лютого 2014 року, із 27
березня 1993 року на базі колгоспу
ім.Димитрова у с.Лучка
Липоводолинського району Сумської
області шляхом реорганізації створено
КСП «Нове Життя».

27 січня 2000 року КСП «Нове життя»
реорганізовано у ТОВ агрофірму
«Лучка», яке є правонаступником
попередніх господарств.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 18 січня 2007 року ТОВ
агрофірма «Лучка» визнано банкрутом
(правонаступник відсутній).

Так, згідно зі ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Частиною 1 статті 182 ЦК України (у
редакції станом на час укладення
договору) зазначено, що право власності
та інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

На виконання Указу Президента України
від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо
збереження майнових прав селян у
процесі реформування аграрного
сектору економіки» наказом
Міністерства аграрної політики
України № 62 від 14 березня 2001 року було
затверджено Порядок розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств (втратив чинність на
підставі наказу Міністерства аграрної
політики та продовольства №253 від 11
квітня 2013 року).

Відповідно до вимог п.п.8, 9, 16 вказаного
Порядку кожен із співвласників має
право скористатися своїм майновим
паєм, і одним із таких способів є
відчуження паю будь-яким способом в
установленому законом порядку.

Виділення із складу пайового фонду
майна у натурі окремим власникам чи
групам власників за їх бажанням у
процесі вирішення майнових питань
здійснюється
підприємством-правонаступником
(користувачем) на підставі рішення
зборів співвласників.

Визначення конкретного майна для
виділення окремому власнику чи групі
власників майнових паїв може бути
здійснене одним із нижченаведених
способів за рішенням зборів
співвласників:

за структурою пайового фонду;

конкретним майном за взаємною згодою
співвласників;

на конкурентних засадах шляхом
проведення аукціону.

Як передбачено п.15 вказаного Порядку,
виділення майнових паїв у натурі
окремим особам, які виявили бажання
отримати свої майнові паї в
індивідуальну власність, проводиться
підприємством - користувачем майна із
переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі
конкретному власнику
підприємство-правонаступник
(користувач) одночасно з підписанням
акта приймання-передавання майна
робить відмітку про виділення майна в
натурі у Свідоцтві про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(далі - Свідоцтво), що засвідчується
підписом керівника підприємства та
печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення
майна в натурі індивідуально, акт
приймання-передавання майна можуть
бути підставою для оформлення прав
власності на зазначене майно в
установленому порядку.

При виділенні майна у натурі групі
співвласників, які уклали договір про
спільне володіння, користування і
розпорядження майном, співвласники
передають
підприємству-правонаступнику
(користувачу) один примірник цього
договору і копію рішення зборів
співвласників про виділення майна в
натурі.

Підприємство-правонаступник
(користувач) одночасно з підписанням
акта приймання-передавання майна
робить відмітки про виділення майна в
натурі у спільну часткову власність у
Свідоцтвах цієї групи співвласників,
що засвідчені підписом керівника
підприємства та печаткою.

Свідоцтва з відмітками про виділення
майна в натурі у спільну часткову
власність, акт приймання-передавання
майна та договір про спільне володіння,
користування і розпорядження майном,
що знаходиться у спільній частковій
власності, можуть бути підставою для
оформлення співвласниками прав
власності на зазначене майно в
установленому порядку.

Так, через дотримання зазначених умов,
співвласники майнових паїв мали право
об'єднати свій майновий пай з паями
інших співвласників, отримати майно у
натурі у спільну часткову власність та
відчужити його шляхом продажу позивачу
(п. 8 Порядку №62).

Однак, юридичного факту виникнення у
співвласників майнових паїв права
спільної часткової власності, яке
пов'язується з наявністю вказаних
правових підстав до відчуження
сараю-корівника, позивачем не доведено,
а судом не здобуто.

Крім того, зазначений договір
купівлі-продажу нежилого приміщення
від 18 серпня 2012 року є неукладеним,
оскільки відповідно до ст.640 ЦК України
(у редакції станом на час укладення
договору) він підлягав нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно, зазначений договір не став
підставою виникнення і у позивача
права власності на майно, що було його
предметом.

До такого висновку суд приходить і
тому, що свідоцтво про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) посвідчує лише
право на майнові права, і не може
посвідчувати право власності на
конкретне майно в натурі, що віднесене
до пайового фонду. Оскільки
відчужувалось не майнове право, а
конкретне майно в натурі, вимоги ч.2
ст.656 ЦК України до вказаних
правовідносин застосовані бути не
можуть.

Доводи позивача про витрату ним
значних коштів на повернення придбаної
будівлі до придатного до використання
стану не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки він не міг не
враховувати зазначені ризики,
придбаваючи нерухоме майно, на яке
відсутні правовстановлюючі документи.

Позивач не позбавлений можливості у
встановлений законом спосіб вчинити
договір купівлі-продажу спірного майна
після реєстрації права власності
зазначеного майна за його на даний
момент безтитульними власниками
(співвласниками майнових паїв).

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України,
суд,

в и
р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, мають
право подати апеляційну скаргу
протягом 10 десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д. В. Сізов