Справа № 504/1346/13-ц
18.03.2014смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
при секретарі - Мельниковій В.М., -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, в заочному порядку,
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, -
Позивачка звернулась до суду із
позовом до відповідача, яким просила
стягнути з нього аліменти на утримання
малолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від
усіх видів заробітку (доходу),
щомісячно, починаючи з дня звернення до
суду та до досягнення дитиною
Позивачка у судове засідання не
з'явилась, але подала заяву, якою
позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити у повному обсязі.
Одночасно, проти винесення заочного
рішення суду не заперечувала.

У раніше проведеному судовому
засіданні позивачка пояснила, що
відповідач не надає будь-якої
матеріальної допомоги, не зважаючи на
те, що має реальну можливість
виконувати свої обов'язки по утриманню
дитини.

Відповідач - повторно не з'явився у
судове засідання, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, про що в
матеріалах справи наявні відповідні
поштові повідомлення, у зв'язку із чим
суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності відповідача.

Суд приймає до уваги той факт, що
відповідачу надавалась можливість
заперечувати, не визнавати позовні
вимоги, доказувати протилежне, тобто
відповідач не скористався своїм правом
з власної ініціативи та за власним
волевиявленням.

На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд
не має відомостей про причину
повторної неявки відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних та доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 18.03.2014 року
ухвалено розгляд справи у заочному
порядку.

Розглянувши доводи та пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази на
предмет їх належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову виходячи з
наступного:

Судом встановлено, що позивачка з 08.10.1994
року по теперішній час перебуває у
шлюбних відносинах з відповідачем.
Однак, подружнє життя з відповідачем не
склалося, позивачка та відповідач
більше не підтримують подружніх
стосунків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася дитина -
донька ОСОБА_3, про що свідчить
свідоцтво про народження серії НОМЕР_1,
виданого 01.10.1997 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Суворовської райадміністрації
виконкому Одеської міськради народних
депутатів, де в графі «батько»
записаний «ОСОБА_2», актовий запис № 1199.

У раніше проведеному судовому
засіданні встановлено, що на
теперішній час малолітня донька
знаходиться повністю на утриманні
позивачки.

Встановивши виниклі між сторонами
правовідносини, суд звертається до
положень діючого законодавства, яким
вони врегульовані.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
свою неповнолітню дитину до досягнення
нею повноліття.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44 -ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і)
інші особи, що виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здатностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Законодавцем положенням ч.2 ст.51
Конституції України закріплений
конституційний обов'язок батьків
утримувати своїх дітей.

Детальний аналіз ст. 180 СК України
дозволяє суду дійти висновку, що батько
і мати мають рівні права та обов'язки
щодо своїх дітей, зокрема обов'язком
батьків є матеріальне утримання дітей.

Суд повторює, що обов'язок батьків з
утримання дітей не є солідарним, а
індивідуальний, тобто кожний з батьків
має брати рівну участь в утриманні
дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», на які посилався
суд при постановленні рішення,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен враховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу
України частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватись як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заявлені позивачкою позовні вимоги
грунтуються на вищевказаних
положеннях діючого законодавства, та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно зі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір,
оскільки позивач на момент звернення
до суду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
звільнена від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2
ст. 51 Конституції України, ст. ст. 141, 180,
182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 27
Конвенції про права дитини, прийнятої 44
-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН
20.11.1989 року, ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 88, 208, 212,
215, 218, 293, 294, 296 Цивільного
процесуального кодексу України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», п. 3 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір», суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти
на утримання доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
видів доходу, щомісячно, починаючи з
19.04.2013 року по день повноліття дитини,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Розмір аліментів, визначений у частці
від доходу платника аліментів не може
бути меншим 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, за
винятком випадків, передбачених ст. 184
Сімейного Кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь держави витрати по оплаті
судового збору у сумі 114,70 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено в
десятиденний строк з моменту його
отримання в апеляційному порядку,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя
В.К.
Барвенко