АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/1491/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 08 липня 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

В квітні 2013 року позивач ПАТ «Родовід
Банк» звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, посилаючись на
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором, внаслідок чого станом на 04
квітня 2013 року утворилась
заборгованість, а саме: 70 000 доларів США
заборгованості по кредиту та 4414,02
доларів США заборгованості по
відсоткам, на які позивачем відповідно
до п.4.7 кредитного договору нараховано
пеню в розмірі 754 382 грн. 82 коп., а також 3%
річних у розмірі 67 846 грн. 77 коп.
відповідно до ст.625 ЦК України.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 08 липня 2013 року позов
задоволено: стягнуто зі ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Родовід Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 74 414, 02 доларів США та 822 229 грн.
59 коп., а також судовий збір у розмірі
3441 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове по суті позовних вимог,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Вказував, що судом першої інстанції у
рішенні не зазначено, на підставі яких
розрахунків стягнута заборгованість
за кредитним договором у розмірі 74 414, 02
доларів США та 822 229 грн. 59 коп., з яких
нарахувань складаються зазначені суми.

Крім того, суд не прийняв до уваги
доводи відповідача щодо невірного
розрахунку пені за кредитним
договором, яка відповідно до п.4.7
кредитного договору фактично
становить 34 % річних за кожен день, не
врахував посилання відповідача, що
розрахунок пені має бути здійснений з
залученням експертів.

Також, суд у рішенні не зазначив, що
банком було порушено строки
спеціальної позовної давності щодо
стягнення пені, встановленої ст.258 ЦК
України, а саме нарахування пені
відбувалось протягом декількох років,
що суперечить нормам закону.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити; представник
позивача вважав доводи апеляційної
скарги безпідставними та просив
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Заслухавши доповідь судді Ящук
Т.І., вислухавши осіб, які з'явились в
судове засідання, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 квітня 2005 року між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 28.3/І-005.05.1,
відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати відповідачу
кредит на купівлю квартири та ремонт на
загальну суму 36 000 доларів США строком
до 05 квітня 2015 року зі сплатою 15,7 %
річних плати за користування кредитом,
а позичальник зобов'язався повернути
отриманий кредит в строки визначені
кредитним договором та сплатити
відсотки за користування кредитом.

01 червня 2006 року між сторонами було
укладено додаткову угоду №1 до
кредитного договору, якою встановлено
кредитну ставку за кредитним договором
на рівні 13,5 % річних. Договором №2 до
кредитного договору від 21 травня 2007
року сторони погодили, що банк
відкриває позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі у
розмірі 70 000 доларів США строком по 05
квітня 2010 року.

10 жовтня 2008 року сторони уклали
додаткову угоду до кредитного
договору, якою визначили відсоткову
ставку за кредитним договором у
розмірі 17 % річних.

Відповідно до виписки з особового
рахунку, банк виконав свої
зобов'язання, надавши позичальнику
кредит в розмірі і на умовах,
визначених кредитним договором та
додатковими угодами до нього, шляхом
відкриття кредитної лінії.

Задовольняючи позовні вимоги у повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за кредитним договором
щодо повернення суми кредиту та сплати
відсотків за його користування не
виконав, тому станом на 04.04.2013 року
утворилась заборгованість, що
складається із суми несплаченого
кредиту - 70 000 доларів США та
заборгованості за відсотками - 4414,02
доларів США. Отже, вказана
заборгованість на загальну суму 74 414,02
долари США підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України, суд першої інстанції дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог ПАТ «Родовід Банк» про стягнення
трьох процентів річних за
прострочення виконання зобов'язань та
стягнув 3% річних, нарахованих на суми
прострочених платежів по кредиту та
відсотках, а саме: за період
прострочення сплати кредиту з 01.07.2009
року по 03.04.2013 року на залишок
простроченої заборгованості в сумі 70 000
доларів США нараховано суму 3% річних -
7893,7 доларів США. Сума трьох процентів
річних від суми прострочених
процентів нарахована за період
прострочення з 13.01.2009 року по 03.04.2013
року та становить 594,58 доларів США.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи розрахунку станом на 04.04.2013 року,
3% річних перераховані у гривні по
курсу НБУ до долара США, який становить
7,993 грн. за 1 долар США, а тому три
відсотки річних складають відповідно
63094 грн. 33 коп. та 4752 грн. 44 коп., а всього -
67 846 грн. 77 коп.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції у цій
частині, вважає їх законними,
обґрунтованими і такими, що
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.
Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, колегія суддів
дійшла висновку, що обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими при вирішенні справи,
доведені. Норми матеріального права -
ст. 509, 525, 526, 527, 625, 1054 ЦК України
відповідно до спірних правовідносин
застосовані правильно.

Підстав для сумніву у правильності
наведених позивачем розрахунків суми
заборгованості не вбачається, доказів
на спростування цих розрахунків суду
не надано.

Доводи представника апелянта про те, що
у справі відсутні докази, якими
підтверджується отримання
відповідачем кредиту, колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки
матеріалами справи доведено
виконання зобов'язань ПАТ «Родовід
Банк» та надання зазначеної у договорі
суми кредиту, що підтверджується
наявною у матеріалах справи випискою з
особового рахунку, відкритого банком
на ім'я ОСОБА_2

Крім того, в суді апеляційної
інстанції, виходячи із доводів
апеляційної скарги, представником
позивача також було надано до суду
виписку з особового рахунку станом на
04.04.2013 року, копії заяв ОСОБА_2 на видачу
готівки та детальний розрахунок
заборгованості, із зазначенням розміру
сплачених коштів. Вказаними доказами
підтверджується, що у межах відкритої
кредитної лінії відповідачем ОСОБА_2 у
період з 05.04.2005 року по 10.09.2008 року було
отримано кредитних коштів на загальну
суму 91 952,02 долари США, сплачено суму
заборгованості по кредиту - 21 952,02
долари США, а тому заборгованість
становить 70 000 доларів США.

З розрахунку заборгованості по
відсотках за користування кредитом
вбачається, що були застосовані ставки,
передбачені кредитним договором та
додатковими договорами, за період
користування кредитом з 05.04.2005 року
нараховано процентів на суму 29 433,99
доларів США, нарахування процентів
припинено 30.06.2009 року. Всього за період
з 05.04.2005 року по 10.10.2011 року сплачено
відсотків на суму 25 019,97 доларів США,
тому заборгованість складає 4414,04
долари США.

Жодних доказів, які б спростовували
зазначений розмір заборгованості
відповідачем та його представником
суду не надано.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо неврахування судом першої
інстанції наявності виконавчого
напису, вчиненого 01.07.2009 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, для
погашення вищевказаної заборгованості
- колегія суддів вважає
необґрунтованими. Як вбачається з
ухвали Оболонського районного суду м.
Києва від 27.09.2013 року, зазначена
обставина була досліджена судом при
розгляді заяви про перегляд заочного
рішення і доводи відповідача у цій
частині були правильно відхилені,
оскільки встановлено, що на даний
період часу виконавчий напис не
виконано, стягнення на квартиру не
звернуто, заборгованість за кредитним
договором не погашена, а виконавче
провадження по виконанню виконавчого
напису зупинено у зв'язку з розглядом
Дніпровським районним судом м. Києва
справи про визнання виконавчого напису
недійсним.

Інших доводів, які б дали суду
апеляційної інстанції підстави для
спростування висновків суду щодо
обґрунтованості позовних вимог в
частині стягнення основної суми боргу
та заборгованості по нарахованих
відсотках, а також 3 % річних -
апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції у
викладеній частині було повно і
всебічно встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, вищевказаних висновків суду не
спростовують.

Крім того, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги відповідача щодо невірної
ставки, за якою розрахована пеня за
прострочення сплати кредиту та
процентів, оскільки така ставка
передбачена пунктом 4.5 кредитного
договору, викладеного в новій редакції
від 21.05.2007 року.

Зазначену обставину суд першої
інстанції встановив правильно та
з'ясував, що пеня нараховувалась у
розмірі подвійної процентної ставки,
встановленої у п. 1.3 кредитного
договору, від суми простроченого
платежу. Оскільки додатковою угодою
від 10.10.2008 року сторони погодили, що
розмір процентної ставки за
користування кредитом складає 17%
річних, то ставка пені відповідно - 34%
річних.

Разом з тим, колегія суддів
вважає обґрунтованими доводи
представника апелянта щодо наявності
підстав для зміни рішення суду в
частині розміру пені, нарахованої
банком в сумі 754 382 грн. 82 коп., оскільки
судом стягнуто пеню за період, що
перевищує спеціальний строк позовної
давності.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку ( а.с. 38-39), пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
по основному боргу нарахована за
період з 01.07.2009 року по 03.04.2013 року на
суму 87 641,92 доларів США, що в перерахунку
на гривні за курсом НБУ на день
розрахунку становить 700 521 грн. 85 коп.;
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по нарахованих
відсотках нарахована за період з 13.01.2009
року по 03.04.2013 року - 6738,52 долари США, що у
гривнях становить 53 860 грн. 98 коп.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено,
що пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.
258 ЦК України спеціальна позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Отже, правова природа пені така, що
строк позовної давності щодо її
стягнення обчислюється по кожному дню,
за яким нараховується пеня, окремо.
Право на позов про стягнення пені за
кожен день виникає щодня на відповідну
суму, а позовна давність обчислюється з
того дня, коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
судом було проведено заочний розгляд
справи, за відсутності відповідача,
який належним чином був повідомлений
про розгляд справи 08.07.2013 року. Судом
першої інстанції при розгляді заяви
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 08.07.2013 року не були прийняті до
уваги доводи відповідача про те, що
копію позовної заяви з доданими
документами він не отримував, не мав
можливості з'явитись в судове
засідання і подати відповідну заяву
щодо нарахування пені. Ухвалою суду від
27.09.2013 року заяву відповідача про
перегляд заочного рішення - відхилено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за можливе врахувати заяву
апелянта про застосування наслідків
спливу позовної давності до пені, яка
може бути стягнута лише в межах
спеціального строку позовної давності,
що обмежується останніми 12 місяцями
перед зверненням до суду. Таким чином,
оскільки позов ПАТ «Родовід Банк» було
пред'явлено 05.04.2013 року, то період, за
який підлягає стягненню пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
по основному боргу та відсотках за
користування кредитом, обчислюється з
05.04.2012 року до 04.04.2013 року, тобто в межах
заявленого у позовній заяві періоду.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, що виконаний станом на
04.04.2013 року, розмір пені за період з
05.04.2012 року становить: за несвоєчасну
сплату кредиту - 23 669,59 доларів США, що в
перерахунку на гривні становить 189 191
грн. 03 коп., за несвоєчасну сплату
процентів - 1492,55 доларів США, що в
перерахунку на гривні станом на час
проведення вказаного розрахунку
становить 11 929 грн. 95 коп. Загальна сума
нарахованої пені у межах строку
позовної давності становить 201 120 грн. 98
коп.

Зазначений розмір пені не перевищує
основного розміру заборгованості,
істотних обставин, які б давали
підстави для зменшення її розміру
відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
колегія суддів не вбачає, а тому
рішення суду в частині стягнення пені
необхідно змінити, визначивши суму
пені, яка підлягає стягненню з
відповідача - 201 120 грн. 98 коп.

З урахуванням викладеного, апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню
частково, рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 08 липня 2013
року необхідно змінити: зменшити суму
пені з 754 382 грн. 82 коп. до 201 120 грн. 98 коп.
, а в решті рішення необхідно залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313- 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 08 липня 2013 року - змінити в
частині розміру пені, у зв'язку з чим
викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 (
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 05.04.2005 року у розмірі 74 414 (сімдесят
чотири тисячі чотириста чотирнадцять)
доларів США 02 центи, пеню в сумі 201 120
(двісті одна тисяча сто двадцять) грн. 98
коп. та три проценти річних в сумі 67 846
(шістдесят сім тисяч вісімсот сорок
шість) грн. 77 коп.

В іншій частині рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 08 липня 2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: