У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 р. Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого Гусинський М.О.,

при секретарі Карпенко О.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця ВДВС Слов'янського МРУЮ про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
відносно ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

27.03.2014 року до Слов'янського
міськрайонного суду із поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
відносно ОСОБА_1 звернулась старший
державний виконавець ВДВС
Слов'янського МРУЮ Шконда О.І.,
обґрунтовуючи свої вимоги наступним:

У ВДВС Слов'янського МРУЮ знаходиться
виконавче провадження за № 6-1495 (ВП №
37758510) щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2/243/1249 від 03.04.2013
року виданого на підставі рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини,
щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на користь ОСОБА_2

26.04.2013р. державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження щодо примусового
виконання, в якій боржнику був
встановлений строк, що аліменти
необхідно сплачувати щомісячно до
повноліття дитини. Станом на 24.03.2014 року
боржником рішення суду не виконується
у повному обсязі, аліменти боржником не
сплачуються, заборгованість на 24.03.2014
року складає у сумі 9673,00 грн.

Просить суд тимчасово обмежити право
громадянина України ОСОБА_1 на виїзд з
території України до виконання
зобов'язання, встановленого рішенням
Слов'янського міськрайонного суду №
2/243/1249 від 03.04.2013 року, виконання
доручити Адміністрації Державної
прикордонної служби України.

В судове засідання сторони не
з'явилися, від старшого державного
виконавця ВДВС Слов'янського
міськрайонного управління юстиції
Шконда О.І. надійшло клопотання про
розгляд подання за її відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи у праві виїзду
за межі України при виконанні судових
рішень вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби; суд розглядає
подання негайно, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
встановлено, що кожному, хто законно
перебуває на території будь-якої
держави, належить, у межах цієї
території, право на вільне пересування
і свобода вибору місця проживання.
Кожна людина має право покидати
будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути
об'єктом жодних обмежень, крім тих, які
передбачено законом, які є необхідними
для охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моральності населення або прав та
свобод інших осіб і є сумісними з
іншими правами, визначеними у цьому
Пакті.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» ухилення
громадянина від виконання, покладених
на нього судовим рішенням є підставою
для тимчасової відмови громадянину у
виїзді за межі України.

Відповідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про
Державну прикордонну службу України»
на Державну прикордонну службу
відповідно до визначених законом
завдань покладається, зокрема,
запобігання та недопущення в'їзду в
Україну або виїзду з України осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в'їзд в Україну або яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України, у тому числі згідно з
дорученням правоохоронних органів.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
«доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання».

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.

На час звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням повинен відбутися, бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні,
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема: - утримуватися
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він
володіє спільно з іншими особами, про
рахунки у банках чи інших фінансових
установах; своєчасно з'являтися за
викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Під поняттям ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням, розуміються будь-які свідомі
діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Подання державного виконавця повинно
бути обґрунтованим, тобто містити
зазначення обставин, що підтверджують
необхідність обмежити право особи на
виїзд за межі України. Відкриття
виконавчого провадження не може
розглядатись як достатня підстава для
застосування судом саме такого заходу,
як обмеження права особи на виїзд за
межі України.

Доказів, які б давали підстави вважати,
що боржник може виїхати за кордон на
постійне місце проживання, не
виконавши зобов'язань, та доказів, які б
свідчили, що боржник ухиляється від
виконання рішення суду, виконавцем
суду не надано.

Відповідно до усього викладеного суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС
Слов'янського МРУЮ про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України відносно
ОСОБА_1 на виїзд з території України до
виконання зобов'язання, встановленого
рішенням Слов'янського міськрайонного
суду № 2/243/1249 від 03.04.2013 року.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 3771 ЦПК України, ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», п. 8
ст. 19 Закону України «Про Державну
прикордонну службу України», ст. 33
Конституції України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС
Слов'янського МРУЮ про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України відносно
ОСОБА_1 до виконання зобов'язання,
встановленого рішенням Слов'янського
міськрайонного суду № 2/243/1249 від 03.04.2013
року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня винесення.

Суддя Слов'янського міськрайонного
суду
М.О.Гусинський