Головуючий суду 1 інстанції - Олійник
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 1227/9780/12
Провадження № 22ц/782/803/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луганську
апеляційну скаргу Сєвєродонецької
міської ради на рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 03 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Сєвєродонецької міської ради про
визнання договору оренди землі
недійсним, -

в с т а н о в и л а:

17.12.2013 року ОСОБА_2 (далі позивач)
звернувся з позовом до
Сєвєродонецької міської ради
Луганської області (далі відповідач)
про визнання недійсним договору оренди
землі. В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що відповідно до
договору оренди землі № 25 від 14
січня 2009 року він є орендарем земельної
ділянки, загальною площею 0,0020 га, яка
розташована по АДРЕСА_1. ОСОБА_2 вважає,
що вказаний договір не відповідає
вимогам статті 15 Закону України «Про
оренду землі», оскільки в спірному
правочині не визначений об'єкт
нерухомого майна, а також відсутні
невід'ємні умови договору оренди землі.
Крім того, Сєвєродонецька міська рада
не мала права передавати спірну
земельну ділянку в оренду, оскільки ця
земельна ділянка є частиною
прибудинкової території.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 26 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області від 04 липня 2013 року,
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року було
частково задоволено касаційну скаргу
ОСОБА_2. Рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 26
квітня 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області від 04 липня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 03 лютого 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано
недійсним Договір оренди землі №
25 від 14.01.2009 року, укладений між
фізичною особою - ОСОБА_2 та
Сєвєродонецькою міською радою з
моменту його укладання; з відповідача
на користь позивача стягнуто судові
витрати в розмірі 244,89 гривень.

В апеляційній скарзі представник
Сєвєродонецької міської ради,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив: рішення скасувати, прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги відповідач
зазначив, що міська рада діяла у межах
наданих їй повноважень, згідно своїх
рішень, які є обов'язковими для
виконання на певній території, а тому
оспорюваний договір укладений
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутність у договорі оренди землі
хоча б однієї з істотних умов,
передбачених частиною 1 статті 15 Закону
України «Про оренду землі», відповідно
до частини 2 вищевказаної статті є
підставою для визнання спірного
договору оренди землі недійсним.
Укладений сторонами договір оренди
землі № 25 від 14 січня 2009 року не
містить істотної умови, а саме - умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. За таких обставин
вищевказаний договір має бути визнаним
недійсним з моменту його укладення.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду, оскільки
вони відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Так, відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
тощо.

Відповідно до положень статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законові. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частині 1 статті 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди. За
змістом частини 2 статті 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди укладається у письмовій формі.
Статтею 18 цього Закону встановлено, що
договір оренди землі набуває чинності
після його державної реєстрації.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про оренду землі» ( в редакції, чинній
на нас виникнення спірних
правовідносин) істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди є:
план або схема земельної 1 ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що 14 січня 2009
року між сторонами укладено договір
оренди № 25 земельної ділянки
площею 0,0020 га, в тому числі під
спорудами 0,0013 га, під проходами,
проїздами та площадками - 0,0007 га.
Відповідно до умов вказаного договору
Сєвєродонецька міська рада на підставі
рішення № 2769 від 26 грудня 2008 року
надала ОСОБА_2 в строкове платне
користування земельну ділянку - землі
комерційного використання (під
існуючий окремий вхід до приміщення
магазину продовольчих товарів), яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
строком на 25 років.

28 січня 2009 року вказаний договір оренди
зареєстровано Сєвєродонецьким міським
реєстраційним округом Луганської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» за № 25.
Умова передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки - не передбачена
договором.

За таких обставин висновки суду про
задоволення позовних вимог,
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону. Норми
матеріального права до спірних
правовідносин застосовані правильно.
Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
вказаних висновків суду, апеляційна
скарга відповідача не містить. Підстав
для зміни або скасування рішення суду
першої інстанції немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія судів, -

в с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької
міської ради, - відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 03 лютого 2014
року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: