Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/658/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є..

суддів - Гайсюка О.В.

Карпенка О. Л.

при секретарі - Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_6
представника ОСОБА_7, спадкоємця ОСОБА_5
на рішення Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 29 березня 2013 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 23 квітня 2011 року між ним та
відповідачами був укладений договір
позики грошових коштів, згідно якого
він в присутності свідків передав
відповідачам грошові кошти в сумі 20000
доларів США, а відповідачі
зобов'язались в строк до 24 квітня 2012
року повернути йому таку ж суму
грошових коштів, що й підтвердили
розпискою про позику коштів. Однак до
теперішнього часу борг не повернуто,
відповідачка ОСОБА_4 в телефонних
розмовах неодноразово постійно
прохала відкласти повернення боргу,
чим порушувала зобов'язання щодо
повернення боргу. Просив стягнути
солідарно з відповідачів суму
заборгованості в розмірі 159860 грн.,
витрати на проїзд в розмірі 340 грн., три
проценти річних з простроченої суми у
розмір 3596,85 грн. та документально
підтверджені судові витрати.

Рішенням Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 29 березня 2013 року позовні
вимоги задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 заборгованість за
договором позики в сумі 159860 /сто
п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот
шістдесят/ грн., три проценти річних від
простроченої суми в сумі 3596 /три тисячі
п'ятсот дев'яносто шість/ грн. 85 коп.,
судовий збір в сумі 1637 /тисячу шістсот
тридцять сім/ грн. 98 коп. а всього
підлягає стягненню 165094 /сто шістдесят
п'ять тисяч дев'яносто чотири/ грн. 83
коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
представника ОСОБА_7, спадкоємця
померлого відповідача ОСОБА_5
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції, в
частині стягнення з ОСОБА_5, так як на
його думку рішення в цій частині
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог в цій
частині. Зокрема, зазначає, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України, суд неповно
з'ясував обставини справи, не врахував,
що позивач незаконно проживав в
квартирі, що належить відповідачу
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,що було
встановлено рішенням Шевченківського
суду м. Києва від 15 листопада 2013 року,
про, що не повідомив суд. В зворотних
повідомленнях про отримання виклику в
судове засіданні ОСОБА_5, розписався
позивач. Крім того судом не було
встановлено ким виконана підпис в
розписки про отримання коштів, так як
померла ОСОБА_5 від позивача коштів не
отримувала.

Заслухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_6
представника ОСОБА_7 - спадкоємця
померлого відповідача ОСОБА_5, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 23 квітня 2011 року між
сторонами був укладений договір позики
грошових коштів, згідно якого позивач
передав відповідачам грошові кошти в
сумі 20000 доларів США, а відповідачі
зобов'язались в строк до 24 квітня 2012
року повернути позивачу таку ж суму
грошових коштів, що підтверджується
розпискою про позику коштів.

Відповідачі після спливу строку
виконання зобов'язання ухилялись від
його виконання, до цього часу борг не
повернули, чим порушили умови,
визначені договором позики.

Суд першої інстанції виходячи зі
змісту частини першої ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших сторін, які беруть участь у
справі.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідно до ч.
1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Положенням ст. 610
ЦК України передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язком для виконання.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог та стягнення з
відповідачів солідарно суму
заборгованості відсотки за
прострочення виконання зобов'язань та
судові витрати, але суд апеляційної
інстанції з такими висновками суду
першої інстанції погодитись не може.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Зазначеним вимогам
закону рішення суду першої інстанції
не відповідає.

Суд першої інстанції постановляючи
рішення зазначив, що встановлено судом
встановлено та не оспорювалась
сторонами, в судовому засіданні,
відповідачі отримали від позивача
позику в сумі 20000 доларів, що на день
постановлення рішення суду в
еквіваленті гривні становить 159860 грн. (
курс одного долара США відповідно до
довідки Державного ощадного банку
України відповідно до гривні становить
7,9930 грн., а тому зазначена сума в
повному обсязі солідарно підлягає
стягненню з відповідачів.

Однак відповідач ОСОБА_5 на час
звернення до суду була померла про, що
було відомо позивачу, а твердження
відповідача ОСОБА_4 повинні бути
оцінені судом критично, так як остання
є родичем дружини позивача.

Крім того незрозуміла мита якою мити
були взяті кошти особами похилого віку
у м. Новоархангельск Кіровоградської
області, якщо відповідач ОСОБА_5
проживала в одній квартирі з позивачем
в м. Київ.

В даному випадку справа розглянути
судом першої інстанції поверхово, без
з'ясування дійсних обставин по справі,
а суд апеляційної інстанції
позбавлений права скасування рішення
суду першої інстанції з направлення
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів
судової палати дійшла до висновку, що
позивачем в судовому засіданні в
порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Позивачем не доведено, що підпис в
даній розписці виконаний померлою
ОСОБА_5, а тому вважає, що позовні вимоги
в цій частині не підлягають
задоволенню в зв'язку з не доведеністю.

Рішення в частині задоволення позовних
вимог стягнення заборгованості з
ОСОБА_4 в апеляційному порядку не
оскаржується, а тому судом апеляційної
інстанції не переглядається.

За таких обставин колегія суддів
судової палати апеляційного суду
дійшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції, відповідно до вимог
ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню
в частині задоволення позовних вимог
про стягнення заборгованості з ОСОБА_5,
з ухваленням нового рішення про
відмову задоволенні позовних вимог в
цій частині.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 309, 313, 314-316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 представника
ОСОБА_7, спадкоємця ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Новоархангельського районного
суду Кіровоградської області від 29
березня 2013 року скасувати в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
відмовити в зв'язку з не доведеністю. В
іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді