Єдиний унікальний номер 232/2920/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1026/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кіровське
Донецької області на рішення
Кіровського міського суду від 23 грудня
2013 року у справі за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кіровське до
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу»,
Єнакіївського міжміського управління
Головного управління
Держсанепідемслужби у Донецькій
області, третя особа: ОСОБА_2 - про
визнання неправомірним висновку
комісії з розслідування професійного
захворювання, визнання недійсним акту
за формою П-4 від 24 травня 2013 року,
зобов»язання Єнакіївського
міжміського управління Головного
управління Держсанепідемслужби у
Донецькій області провести
розслідування хронічного професійного
захворювання,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся
представник відділення Фонду з
апеляційною скаргою на рішення суду,
яким відділенню у повному обсязі було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Суд першої інстанції виходив з того, що
Донецькою обласною клінічною лікарнею
професійних захворювань була
встановлена наявність у ОСОБА_2
професійного захворювання, про що
ДОКЛПЗ 06 травня 2011 року повідомила
позивача та відповідачів.

Для розслідування цього професійного
захворювання у відповідності до вимог
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 року
№ 1112, який діяв на той час, була
створена відповідна комісія.

30 червня 2011 року на засіданні цієї
комісії було прийняте рішення не
складати відносно Середи акт за формою
П-4, оскільки виникли питання з
визначенням ступеня тяжкості
захворювання, тому направити робітника
на додаткове обстеження до Інституту
медицини праці АМК України м. Києва.

15 березня 2012 року вказаний інститут
надав свій медичний висновок, яким
підтвердив наявність у Середи
виявленого професійного захворювання.

24 травня 2013 року раніше створена
комісія з розслідування професійного
захворювання робітника продовжила
свою роботу та з урахуванням висновку
Інституту медицини праці завершила це
розслідування і складання акту за
формою П-4.

Звертаючись до суду з позовом,
представник відділення Фонду
посилався на те, що за той час, що
пройшов з дня виявлення у потерпілого
професійного захворювання та до
завершення розслідування і складання
акту 24 травня 2013 року, змінився Порядок
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві: на
час виявлення профзахворювання діяв
Порядок, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 року № 1112, а на день
завершення розслідування та складання
акту діяв Порядок, затверджений
постановою № 1232 від 30 листопада 2011
року.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні
вимог, суд першої інстанції вказав, що
повідомлення про виявлене у Середи
професійного захворювання було єдиним
- від 06 травня 2011 року, комісія з
розслідування цього нещасного випадку
була створена та розпочала свою роботу
у червні 2011 року, тому і завершення
цього розслідування та складання акту
за формою П-4 відбулось у відповідності
до Порядку, який діяв на час виникнення
правовідносин.

Суд першої інстанції також вказав, що
новим Порядком розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженим 30 листопада
2011 року № 1232, не передбачено
обов»язкове припинення раніше
розпочатого та не завершеного до 01
січня 2012 року розслідування
професійного захворювання.

В апеляційній скарзі представник
відділення виконавчої дирекції Фонду
просить рішення суду скасувати та
задовольнити у повному обсязі вимоги
відділення, оскільки вважає, що рішення
є незаконним та необґрунтованим, таким,
що ухвалене з порушенням вимог
матеріального і процесуального права.

Так, апелянт вважає, що оскільки раніше
складений акт розслідування
профзахворювання відносно Середи від 30
червня 2011 року у судовому порядку був
визнаний недійсним, слід було
затвердити нову комісію з
розслідування у відповідності до
нового Порядку, затвердженого 30
листопада 2011 року № 1232, тим більше, що
постанова № 1112 з 01 січня 2012 року
втратила чинність.

Крім того, підприємством, на якому
працював потерпілий, 20 травня 2013 року
наказом № 701 була створена нова
комісія з розслідування професійного
захворювання працівника, однак з цим
наказом представник відділення Фонду,
який є членом комісії, завчасно
ознайомлений не був, про цей наказ
дізнався тільки у судовому засіданні.

За таких обставин представник
відділення не може погодитись з
процедурою складання акту за формою П-4,
а відділення Фонду не може прийняти до
виконання цей акт.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивача не ґрунтуються на законі.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких він його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
після обстеження працівника шахти
ОСОБА_2 у Донецькій обласній клінічній
лікарні професійних захворювань 06
травня 2011 року йому було видане
повідомлення про професійне
захворювання (а.с.12, 13).

У встановленому законом порядку
підприємством була створена комісія з
розслідування причин виникнення
професійного захворювання та
складання відповідного акту за формою
П-4, до складу якої увійшов також
представник відділення Фонду.

Проте засідання комісії, розпочате 30
червня 2011 року, не було завершене,
оскільки виникли питання щодо ступеня
тяжкості виявленого у ОСОБА_2
захворювання, тому комісія прийняла
рішення про направлення потерпілого на
додаткове обстеження до клініки
професійних захворювань Державної
установи «Інститут медицини праці
Академії медичних наук України».

Медичним висновком цієї установи № 933
від 15 березня 2012 року була підтверджена
наявність у ОСОБА_2 виявленого раніше
професійного захворювання (а.с.14), тому
комісія з розслідування професійного
захворювання, створена раніше
підприємством, продовжила свою роботу
та 24 травня 2013 року склала Акт
розслідування хронічного професійного
захворювання працівника (а.с.11).

Апеляційний суд не може прийняти
доводи апеляційної скарги про те, що
наказом від 20 травня 2013 року № 701 по
підприємству був сформований новий
склад комісії з розслідування
професійного захворювання, з яким
представник відділення Фонду не був
ознайомлений, оскільки з цього наказу
вбачається, що у складі раніше
призначеної комісії відбулись деякі
зміни щодо окремих членів комісії, а не
сформований новий її склад. Більш того,
у п.2 цього наказу вказано, що
розслідування профзахворювання ОСОБА_2
слід продовжити та провести у строк до
21 травня 2013 року (а.с.46).

Апеляційний суд також не може
погодитись з доводами апелянта про те,
що у зв»язку зі зміною Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
слід було створити нову комісію та
таке розслідування проводити спочатку,
оскільки у Порядку, затвердженому 30
листопада 2011 року № 1232, така норма не
міститься, тобто нововведеним Порядком
не передбачено проведення спочатку, за
новим Порядком, розслідування тих
нещасних випадків та професійних
захворювань, розслідування по яких
було розпочате за старим Порядком № 1112
та з якихось причин не завершене до
набрання чинності Порядком № 1232, про
що вказав і суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні.

Цей висновок суду підтвердили в
апеляційному суді і представники
відділення Фонду, однак при цьому вони
пояснили, що наполягають на новому
розслідуванні, посилаючись на якісь
отримані ними усні роз»яснення.

Усі інші доводи апеляційної скарги
також були предметом дослідження у
суді, на правильність висновків суду
вони не впливають, тому апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити як безпідставну, рішення
суду як таке, що відповідає вимогам
закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кіровське
Донецької області відхилити.

Рішення Кіровського міського суду від
23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: