Провадження№ 2/484/333/14
Справа№ 484/379/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2014 Первомайський міськрайонний
суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді
Максютенко О.А.

при секретарі - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Первомайську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житлом

встановив:

03.02.2014 року позивачка звернулась
до суду з позовом до відповідачки про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житлом, в
обґрунтування позову зазначила, що з
22.07.2003 року є власницею нерухомого
майна - житлового будинку АДРЕСА_1,
згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку 05.05.2003 року
зареєстрованого в приватного
нотаріуса ОСОБА_3 за № 2955, право
власності в МБТІ зареєстровано 22.07.2003
року за №894349. У вказаному будинку
постійно проживає її син ОСОБА_4 та онук
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 24.07.2003 року у
належному їй житловому будинку
зареєстрована відповідачка по справі
ОСОБА_2, яка розірвала шлюб з її сином
ОСОБА_4 02.09.2010 року. Після розірвання
шлюбу відповідачка деякий час
проживала в належному їй житловому
будинку, а з 01.02.2013 року забрала свої
речі і покинула будинок, переїхала на
інше місце проживання, де мешкає разом
з новою родиною. З того часу
відповідачка не з'являється у спірному
будинку, не приймає участі в його
утриманні, проведенні ремонтних робіт,
оплаті комунальних послуг. Вона з сином
самостійно утримує будинок в належному
технічному і санітарному стані,
здійснює всі необхідні ремонтні
роботи, сплачують по рахункам за газ,
електроенергію, водопостачання та інші
комунальні платежі. Реєстрація
відповідачки у належному їй житловому
будинку завдає їй певні незручності в
користування та розпорядженні ним.
Добровільно скасувати реєстрацію
відповідачка не бажає, тому вона
змушена звернутись до суду.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не
визнала, суду пояснила, що виписуватись
з вище зазначеного житлового будинку
не бажає, дійсно шлюб з ОСОБА_4 було
розірвано 02.09.2010 року, однак як сім»я
вони проживали у спірному житловому
будинку до травня 2013 року, після чого
вона залишила будинок на в ньому не
проживає. В житловому будинку
залишились її особисті речі, які за
рішенням суду від 25.12.2012 року при
розгляді справи про поділ спільного
майна було виділено їй особисто.

Суд, заслухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов слід задовольнити з таких
підстав.

Судом встановлено, що житловий
будинок АДРЕСА_1 на праві приватної
власності належить ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу №2955 від 05.05.2003
року, реєстрацію права власності на
нерухоме майно проведено 22.07.2003 року за
№894349 Первомайським міжміським бюро
технічної інвентаризації.

Згідно відомостей, що містяться в
домовій книзі будинку АДРЕСА_1 у ньому
зареєстровані в тому числі і
відповідачка ОСОБА_2

Згідно пояснень сторін відповідачка
ОСОБА_2 була зареєстрована у
зазначеному житловому будинку як член
родини власника ОСОБА_1, як дружина її
сина ОСОБА_4 та шлюб між ними розірвано
02.09.2010 року.

Як вбачається з довідки квартального
комітету від 30.01.2014 року в житловому
будинку АДРЕСА_1 з 01.02.2013 року ОСОБА_2 не
проживає.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру користуються ним для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених правових норм
цивільного та житлового законодавства
України дає підстави для висновку про
те, що у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном власник має
право вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, провадиться в
судовому порядку.

Ч. 2 ст. 405 ЦК України, встановлено, що
член сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом, що і є
правовою підставою для задоволення
даного позову.

Відповідачка не надала належних
доказів не проживання її в спірному
приміщенні з травня 2013 року.

За такого, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11,60 , 213-215 ЦПК
України , суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про
визнання осособи такою, що втратила
право на користування житлом
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
на користування житловим будинком
АДРЕСА_1 в м. Первомайську
Миколаївської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10-ти днів з дня його
проголошення в апеляційний суд
Миколаївської області через
первомайський міськрайонний суд
Миколаївської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С У Д Д Я: