Ухвала

Іменем України

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Колодійчука
В.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ спірного майна
подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 26 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 02 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 24 лютого 1990 року по 16 березня 2000
року перебувала із ОСОБА_5 у
зареєстрованому шлюбі. У 1990 році вони
придбали житловий будинок АДРЕСА_1.
Посилаючись на те, що у добровільному
порядку поділити спільне сумісне майно
вони не можуть, позивачка просила
визнати за нею право власності на Ѕ
частину зазначеного житлового будинку.

Ухвалою Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 26 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 02 грудня 2013 року, у
відкритті провадження за позовом
ОСОБА_4 відмовлено на підставі п. 2 ч. 2
ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, й направити справу до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що ухвали судів
постановлені з додержанням норм
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, вірно
виходив із того, що позов про визнання
права власності на спірний житловий
будинок, у задоволенні якого
відмовлено рішенням Новоодеського
районного суду Миколаївської області
від 17 січня 2013 року, і заявлений
позивачкою даний спір є тотожними,
оскільки випливає між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав, а саме - про визнання
права власності на майно, набуте під
час шлюбу.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 26 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 02 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Колодійчук В.М.