Справа № 363/29/14-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/1891/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 40
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства «Український державний
науково-технічний центр антикризових
технологій у промисловості» на ухвалу
Вишгородського районного суду
Київської області від 09 січня 2014 року у
справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції про
примусове проникнення до приміщення
боржника, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ВДВС Вишгородського
РУЮ у Київській області звернувся до
Вишгородського районного суду
Київської області із поданням про
примусове проникнення до приміщення
боржника, посилаючись на те, що на
виконанні у ВДВС Вишгородського РУЮ
Київської області перебуває виконавче
провадження про стягнення з ТОВ
«Безпека СТО» на користь ДП
«Український державний
науково-технічний центр антикризових
технологій у промисловості»
заборгованості у розмірі 31423,64 грн.,
згідно наказу №911/1017/13 від 06.06.2013 року,
що видав Господарський суд Київської
області.

У встановлений для добровільного
виконання термін боржником кошти не
сплачені. Також не сплачений
виконавчий збір та витрати на
проведення виконавчих дій.

04.12.2013 року стягувачем надано
інформацію про те, що між ТОВ «Безпека
СТО» та Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Київській
області 01.10.2009 року було укладено
договір про оренду нежитлового
приміщення площею 76,1 кв.м., яке
розміщене за адресою: Київська область,
м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6
на першому поверсі будинку, що
перебуває на балансі ДП «УкрДНТЦ АТП».
За договором майно передається в
оренду з метою розміщення кафетерію.

Станом на 19.12.2013 року заходи
примусового виконання судового наказу
№911/1017/13 від 06.06.2013 року виявилися
безрезультатними. Боржником кошти не
сплачуються.

Просив суд вирішити питання про
примусове проникнення до приміщення
кафетерію за адресою: Київська область,
м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6,
що перебуває в оренді у Боржника, для
проведення опису майна Боржника в
рахунок погашення заборгованості.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 09 січня 2014 року у
задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ
Київської області про примусове
проникнення до приміщення боржника
було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою
Вишгородського районного суду
Київської області, ДП «УкрДНТЦ АТП»
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на її незаконність та
необґрунтованість, постановлену з
порушення норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати ухвалу Вишгородського
районного суду Київської області від 09
січня 2014 року, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у
задоволенні подання ВДВС
Вишгородського РУЮ Київської області
про примусове проникнення до
приміщення боржника, суд першої
інстанції виходив із того, що у поданні
не вказано достовірних даних про
наявність майна у приміщенні до якого
необхідно здійснити примусове
проникнення, крім того, не надано
належно оформленого договору оренди
приміщення та даних про те, що стягувач
користується вказаним приміщенням, а
також відсутнє належне обґрунтування
необхідності проведення виконавчих
дій із проникненням до житлового
приміщення, що знаходиться за адресою:
Київська область, м. Вишгород, вул.
Межигірського Спаса, 6.

З такими висновками колегія суддів
погодитися не може, оскільки вони не
ґрунтуються на вимогах закону та не
узгоджуються з матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України,
розгляд судом цивільної справи
відбувається в судовому засіданні з
обов'язковим повідомленням осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ч. 2, 4 ст. 74 ЦПК України, судові
повідомлення здійснюються судовими
повістками-повідомленнями. Судова
повістка про виклик повинна бути
вручена з таким розрахунком, щоб особи,
які викликаються, мали достатньо часу
для явки в суд і підготовки до участі у
судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання, а судова
повістка-повідомлення завчасно.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що сторони були належним чином
повідомлені про день, час та місце
розгляду справи, призначеної на 09 січня
2014 року, що позбавило їх можливості
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК
України, суд відкладає розгляд справи в
межах строків, встановлених статтею 157
цього Кодексу, у разі неявки в судове
засідання однієї із сторін або
будь-кого з інших осіб, які беруть
участь у справі, про яких нема
відомостей, що їм вручені судові
повістки; першої неявки в судове
засідання сторони або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі,
оповіщених у встановленому порядку про
час і місце судового розгляду, якщо
вони повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції на вищезазначені норми
процесуального законодавства уваги не
звернув, чим порушив порядок при
розгляді справи, встановлений для його
вирішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу ДП
«УкрДНТЦ АТП» необхідно задовольнити,
ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Український державний
науково-технічний центр антикризових
технологій у промисловості»
задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 09 січня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: