АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/5109/13-ц 22-ц/774/789/К/14
Справа №213/5109/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/789/К/14
суддя Соловйова Л.Я.
Категорія - 48 ( ІV )
Доповідач - Михайлів
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: відповідача - ОСОБА_1 його
представника- ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання жінки, з якою
проживає дитина до трьох років,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання жінки, з якою
проживає дитина до трьох років,
посилаючись на те, що з відповідачем
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з 14 осені 2012 року по
листопад 2013 року. Від сумісного
проживання мають малолітню дитину:
доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В
теперішній час позивач не працює,
здійснює догляд за малолітньою дитиною
та має важке матеріальне становище.
Відповідач відмовляється надавати їй
матеріальну допомогу, хоча і має таку
можливість, оскільки він працює та
отримує постійний високий заробіток.

Просила стягнути з відповідача на свою
користь аліменти на своє утримання в
розмірі 1/4 частини усих видів
заробітку (доходу) відповідача до
досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 17 лютого 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліменти на її утримання у розмірі 1/10
частини всіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи стягнення
з 12.12.2013 року і до досягнення донькою
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку
тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на
користь держави у розмірі 243,60 грн.

Рішення в часині стягнення аліментів
за один місяць підлягає негайному
виконанню.

В задоволенні іншої частини вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про зміну рішення суду в
частині розміру стягнутих аліментів та
просить його збільшити з 1/10 до 1/4
частини доходу, посилаючись на те, що
судом неповно з`ясовано обставини
справи, та не взято до уваги те що вона
у зв'язку з тяжкими пологами, перебуває
на диспансерному обліку у лікаря
гінеколога і потребує значних коштів
на лікування.

Крім того, судом першої інстанції
невірно встановлено, щомісячний дохід
грошових коштів позивача по справі,
оскільки більша їх частина це кошти,
які мають цільове призначення, та мають
витрачатись виключно на потреби
малолітньої дитини: доньки -ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та не мають витрачатися на
власні потреби.

Необґрунтованим є і висновок суду
першої інстанції про те, що на
утримання позивача достатньою буде
сума грошових коштів у розмірі 428,65 грн.,
натомість потреби відповідача ОСОБА_1,
після сплати аліментів на утримання
доньки, позивача по справі та сплати
обов'язкового платежу за кредитом, суд
залишив йому - 2050,87 грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у фактичних шлюбних
відносинах з осені 2012 року по листопад
2013 року.

Від сумісного проживання мають
малолітню дитину: доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 3).

Малолітня дитина проживає разом з
матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 разом зі
своїми батьками, в той час як батько
дитини проживає окремо.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вірно керувався ст.ст. 91 та 84
Сімейного кодексу України.

Однак, при визначенні розміру
аліментів судом першої інстанції не
враховано й не надано оцінки доказам
щодо матеріального становища сторін, а
тому доводи позивача в цій частині є
обґрунтованими.

Так ч. 2 ст. 91 СК України передбачає, що
жінка та чоловік, які не перебувають у
шлюбі між собою, мають право на
утримання в разі проживання з нею, ним
їхньої дитини, відповідно до частин
другої - четвертої статті 84 та статей 86
і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2, ст.84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка-батька
дитини до досягнення дитиною трьох
років, право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, за умови,
що чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
для виникнення права на утримання
потрібна сукупність таких фактів, а
саме: проживання з жінкою (чоловіком)
дитини, яка не досягла трьох років;
походження дитини від жінки, чоловіка,
які перебувають у фактичних шлюбних
відносинах (кровне споріднення) або
наявність між ними іншого юридично
значущого зв'язку (усиновлення), а також
можливість другої сторони надавати
матеріальну допомогу.

Матеріалами справи встановлено, та
сторонами не оспорюється, що
відповідач ОСОБА_1 працює в ПАТ
«Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат», має постійний заробіток в
середньому 4 286,46 грн. на місяць (а.с. 32)
та сплачує аліменти в розмірі 1/4
частини заробітку на малолітню доньку
- ОСОБА_4.

Натомість, позивач ОСОБА_3 не працює,
перебуваючи у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку
та отримує соціальні виплати у розмірі
810грн.- допомога при народженні дитини
та 130 грн.- допомога по догляду за
дитиною до 3-ох років щомісячно (а.с. 33),
що не забезпечує їй прожиткового
мінімуму. Крім того, вона знаходиться
на диспансерному обліку у лікаря
гінеколога, у зв'язку з важкими
пологами (а.с. 41) та потребує
матеріальної допомоги від чоловіка на
період догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Що ж стосується визначення судом
першої інстанції розміру аліментів які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача із врахуванням сплати
щомісячних платежів по кредитному
договору, колегія суду вважає їх
необґрунтованими й визначає ці
обставини як такі, що не підлягають
врахуванні при визначенні розміру
аліментів, сплата кредиту не має
відношення до визначення розміру
аліментів.

На підставі вищевикладеного,
враховуючи матеріальне становище
сторін, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги та вважає за
можливе стягнути з відповідача
аліменти на утримання позивача у
розмірі 1/6 частини всіх видів його
доходу щомісячно.

Враховуючи вищевикладене, матеріальне
становище відповідача,
конституційного права особи на
прожитковий мінімум, колегія суддів
приходить до висновку про зміну
рішення суду першої інстанції на
підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, та
збільшення розміру аліментів,
стягнутих з відповідача ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 з 1/10 до 1/6 частини
всіх видів доходу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат. Тому з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача ОСОБА_3 колегія
суддів стягує судові витрати 122,00 грн.
судового збору сплачених нею за
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 17 лютого 2014 року в
частині розміру стягнутих аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 змінити,
збільшити цей розмір з 1/10 до 1/6 частини
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 122,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: