Справа № 219/882/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2014 Артемівський міськрайонний суд
Донецької області, в складі:

- головуючого судді Медінцевої Н.М.

- при секретарі Бакановій Г.В.,

- позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Нікітіної М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Артемівську
справу за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємства «Делі», Соледарської
міської ради про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ПП «Делі», Соледарської
міської ради про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, посилаючись
на те, що 23 січня 2007 року він придбав у
приватного підприємства «Делі» в особі
арбітражного керуючого, діючого на
підставі постанови господарського
суду Донецької області по справі №
42/235б від 31.10.2006 року, нежиле приміщення
(картоплесховище), розташоване в
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу в сумі 8 200 гривень,
згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу. В
той же день ним було проведено оплату
за придбане нежиле приміщення, про що
мається квитанція до прибуткових
касових ордерів № 1 та № 2. Також, був
складений акт прийому-передачі
нежилого приміщення (картоплесховища)
1964 року побудови, загальною площею 639 м.
кв.

Згідно п. 2.3 вищевказаного
договору купівлі-продажу покупець
набуває право власності на будівлю
картоплесховища з моменту повної
оплати та підписання акта
прийому-передачі майна.

Згідно п. 5.2 договору
купівлі-продажу покупець зобов'язаний
в протягом 3-х днів з моменту підписання
акта прийому-передачі прийняти у
власність предмет договору.

Після виконання всіх покладених
на нього обов'язків: здійснення оплати
вартості нерухомого майна та прийняття
у його власність, він вважав, що
являється власником нежилого
приміщення (картоплесховища),
розташованого в АДРЕСА_1.

На даний час він вирішив
здійснити відвід земельної ділянки,
розташованої під належним йому на
праві власності приміщенням
картоплесховища. Однак, в силу того, що
вказана будівля не значиться за ним в
Єдиному державному реєстрі прав
власності, а зареєструвати договір
купівлі-продажу від 23.01.2007 року він не
зміг, тому він юридично не являється
власником, оскільки згідно Цивільного
Кодексу України право власності
виникає з моменту державної реєстрації
договору.

Він намагався розшукати
відповідача по справі - ПП «Делі», яке
йому продало нежиле приміщення
(картоплесховище), бо фактично
являється його власником на підставі
договору купівлі-продажу від 14.03.2003 р.

Вбачаючи те, що він використав
всі можливі шляхи вирішення виниклої
проблеми - відновлення його порушеного
права та реєстрації за ним в Єдиному
державному реєстрі прав власності на
нежиле приміщення, розташоване в
АДРЕСА_1, іншого виходу, як звернутися
до суду за захистом свого прав в нього
не має.

Позивач просить суд визнати
договір купівлі-продажу нежилого
приміщення (колишнє картоплесховище),
розташоване АДРЕСА_1
від 23.01.2007 року, укладений між ним та
ПП «Делі», дійсним; визнати за ним право
власності на вказане нежиле
приміщення.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 наполягав на позовних вимогах,
та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні
представник відповідача Соледарської
міської ради Нікітіна М.С., діюча за
довіреністю, позовні вимоги визнала в
повному обсязі, проти задоволення
позову не заперечувала за умови
залишення спірному об»єкту
нерухомості його цільового
призначення.

Представник відповідача ПП
«Делі» до судового засідання не
з'явився, згідно довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців припинило
свою діяльність 23.05.2007 року (л. с. 17-19).

Суд, вислухавши пояснення
позивача ОСОБА_1, урахувавши думку
представника відповідача Соледарської
міської ради Нікітіної М.С., дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 23.01.2007 року, ОСОБА_1
дійсно придбав у ПП «Делі» нежиле
приміщення (картоплесховище) площею 639
м. кв., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (л. с . 4).

Згідно акту-прийому передачі
від 22.01.2007 р. ОСОБА_1 прийняв від
ОСОБА_4, арбітражного
керуючого-ліквідатора ПП «Делі» по
справі № 42/23б про банкрутство ПП «Делі»
нерухоме майно, згідно договору
купівлі-продажу від 23 січня 2007 р.
будівлю картоплесховища, 1964 р.
побудови, площею 639 м. кв., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(під розбирання) (л. с. 5).

Згідно квитанцій до
прибуткового касового ордеру № № 1, 2
ОСОБА_1 оплатив за договором
купівлі-продажу від 23.01.2007 р. вартість
придбаного нежилого приміщення
(картоплесховища) в сумі 13 800 грн. та 8 200
грн. (л. с. 6).

Згідно звіту про оцінку майна
експерта-оцінювача на 15.12.2006 року
ринкова вартість нежилого приміщення
(картоплесховища) становить 7 970 грн. (л.
с. 7).

Згідно технічного паспорту на
нежиле приміщення (картоплесховище),
розташоване в АДРЕСА_1, юридичним
власником вказаного приміщення
являється ПП «Делі» на
підставі договору купівлі продажу від
14.03.2003 року (л. с. 8).

В матеріалах справи маються
паспорт громадянина України,який
посвідчує особу позивача ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та
довідка про присвоєння йому
ідентифікаційного номера (л. с. 9-11).

Згідно п. 2.3 договору
купівлі-продажу від 23.01.2007 р. покупець
набуває право власності на будівлю
картоплесховища з моменту повної
оплати та підписання акта
прийому-передачі майна.

Згідно п. 5.2 договору
купівлі-продажу від 23.01.2007 р. покупець
зобов'язаний в протягом 3-х днів з
моменту підписання акта
прийому-передачі прийняти у власність
предмет договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного
Кодексу України, якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

З аналізу зазначеної норми
закону вбачається, що для визнання
договору дійсним необхідним є:

- встановлення обставин щодо
досягнення сторонами згоди щодо усіх
істотних умов договору;

- встановлення обставин щодо
повного або часткового виконання
договору;

- встановлення обставин щодо
ухиляння однієї сторони від
нотаріального посвідчення договору.

Як встановлено судом та письмово
підтверджено сторонами у тексті
договору купівлі-продажу, сторони
погодили усі без виключення істотні
умови купівлі-продажу.

Сторони також вчинили реальні дії
щодо повного виконання умов договору
купівлі-продажу нежилого приміщення, а
саме: позивач передав, а відповідач
прийняв грошову суму в розмірі 13 800 грн.
та 8 200 грн., яка є оплатою за приміщення
(картоплесховище) за договором
купівлі-продажу нежилого приміщення.

Також, відповідач ПП «Делі»
фактично передав, а позивач ОСОБА_1
прийняв вказане нежиле приміщення
(картоплесховище), що є предметом
договору купівлі-продажу від 23 січня 2007
р., на що вказує акт прийому-передачі
від 22 січня 2007 р., та оплатив його, що
підтверджується квитанціями до
прибуткового касового ордеру № 1 та № 2
від 23.01.2007 року.

Позивач ОСОБА_1 намагався
розшукати відповідача по справі -
приватне підприємство «Делі», для
здійснення нотаріального посвідчення
договору, однак встановлено, що ПП
«Делі» згідно довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців припинило
свою діяльність 23.05.2007 року.

За визначенням ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України встановлено,
що договір є укладеним якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору, яким є предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів такого виду.

Відповідно до ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до ата
цивільного законодавства для
укладання договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Таким чином, з посиланням на
підтверджені письмовими доказами
обставини щодо досягнення сторонами
згоди з усіх істотних умов договору
купівлі-продажу нежилого приміщення та
реального виконання умов даного
договору купівлі (оплата та передача
приміщення), 23 січня 2007 року сторони
уклали договір купівлі-продажу
нежилого приміщення.

Також, як вказано у листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» №
24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, з 01.01.2013 року
скасований обов'язок здійснення
державної реєстрації договорів
купівлі-продажу нерухомого майна, у
зв'язку із чим з цієї дати є можливість
застосування положень ч. 2 ст. 220 ЦК
України щодо вимог про визнання таких
договорів укладеними.

Таким чином, враховуючи викладене,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 16, 220, 626, 638 ЦК України,
ст.ст. 3, 4, 5, 6, 10, 15, 60, 107, 118-120, 208-209, 213-215, 223
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПП «Делі»,
Соледарської міської ради про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на нерухоме
майно - задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу
нежилого приміщення (колишнього
картоплесховища), розташованого в
АДРЕСА_1, від 23.01.2007 року, укладений між
ОСОБА_1 та приватним підприємством
«Делі», дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на нежиле приміщення (колишнє
картоплесховище), розташоване в
АДРЕСА_1, придбане на підставі договору
купівлі-продажу від 23.01.2007 року.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Донецької області через Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення віддруковано в нарадчій
кімнаті.

Головуючий суддя
Н.М.Медінцева