Справа №295/1425/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014 року
м.
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

головуючого - судді Полонця С.М.,

секретаря с/з - Хитрич А.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просить визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що на підставі
договору відступлення права вимоги до
неї перейшло право вимоги щодо
виконання грошового зобов'язання,
забезпеченого іпотекою, а спадкоємець
боржника ухиляється від виконання
зобов'язання, внаслідок чого просить
задовольнити вимоги кредитора шляхом
переходу до неї права власності на
предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити з підстав,
викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи без її участі в якій позов
визнала.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, з урахуванням меж заявлених
позовних вимог, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.07.2006 року між
ОСОБА_4 та відкритим акціонерним
товариством «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» укладено кредитний
договір №99, за яким позичальник
отримав у кредит п'ять тисяч доларів
США. В подальшому між сторонами
договору укладалися додаткові угоди до
кредитного договору від 20.06.2008 року та
27.11.2008 року.

Зобов'язання позичальника за
вищевказаним кредитним договором
забезпечено іпотекою згідно з
договором іпотеки, укладеним між
відкритим акціонерним товариством
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» та
ОСОБА_4 18.07.2006 року. Предметом іпотеки є
квартира АДРЕСА_1 загальною площею 55,8
кв. м. Згідно з інформацією, наданою на
запит суду Реєстраційною службою
Житомирського міського управління
юстиції, на момент розгляду справи
іпотека є чинною.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а
спадкоємцем померлого стала його
сестра - ОСОБА_3, яка прийняла спадщину
та до якої на підставі ст. 1216 Цивільного
кодексу України перейшли права та
обов'язки спадкодавця, внаслідок чого
позивачем до неї заявлено позов.

Позивач ОСОБА_2 16.09.2013 року уклала
договір відступлення права вимоги з
публічним акціонерним товариством
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» та
27.09.2013 року прийняла оригінали
договорів за актом приймання-передачі,
сплатила заборгованість за кредитним
договором в сумі 1166,10 грн., та сплатила
комісію в розмірі 1500, 00 грн. за закриття
позичкового рахунку боржника НОМЕР_1 за
кредитним договором. Таким чином, до
позивача перейшли всі права, якими
володіло Відкрите акціонерне
товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» на підставі
кредитного та іпотечного договорів від
18.07.2006 року. 28.09.2013 року на підставі ст. 35
Закону України «Про іпотеку» позивачем
відповідачу надіслано письмову вимогу
про усунення порушення, якою
повідомлено про можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки. 01.11.2013
року відповідачем вчинено нотаріально
посвідчену заяву, якою вона
відмовляється від сплати боргу, проти
задоволення вимог за рахунок предмета
іпотеки не заперечує.

Згідно з ст.3 Закону України "Про
іпотеку" іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду.
Взаємні права і обов'язки іпотекодавця
та іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. Статтею 33
Закону України "Про іпотеку" визначено
підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки. У разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

На підставі ст. 608 та п. 5 ст. 1219
Цивільного кодексу України
зобов'язання, забезпечені іпотекою,
можуть бути задоволені за рахунок
спадкового майна, оскільки не є такими,
що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця. В свою чергу, спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного в спадщину у
відповідності до п. 1 ст. 1282 Цивільного
кодексу України. Постановою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що при вирішенні спорів щодо виконання
зобов'язань за кредитним договором у
випадку смерті боржника/позичальника
за наявності поручителя чи спадкоємців
суди мають враховувати, що боржники за
умови прийняття спадщини є боржниками
перед кредитором у межах вартості
майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності.
Порядок переходу права власності на
майно що є предметом іпотеки в
правовідносинах між позивачем та
відповідачем, окрім положень Закону
України "Про іпотеку", регулюється
положеннями договору іпотеки від 18.07.2006
року. Зокрема, звернення стягнення
передбачене п. 8.3 договору іпотеки і
може здійснюватися на підставі
переходу до іпотекодержателя права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання зобов'язань по кредитному
договору.

Пунктом 8.5.1 договору іпотеки
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом переходу до
іпотекодержателя права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання за ціною
придбання у власність предмета
іпотеки, що дорівнює сумі
заборгованості позичальника кредитним
договором.

Виходячи з положень ст. 36 Закону
України "Про іпотеку", реалізація
позасудового врегулювання питання
звернення стягнення на предмет іпотеки
між позивачкою та відповідачкою
унеможливлена, оскільки обоє не є
сторонами іпотечного договору. З
огляду на ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності на нерухоме
майно набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Суд, оцінивши встановлені обставини
справи, надані докази та відповідні
норми закону, дійшов висновку про
обґрунтованість вимог позивачки.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.37 Закону України «Про іпотеку»,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 18 липня 2006 року, укладеним між
Відкритим акціонерним товариством
Всеукраїнський Акціонерний Банк та
ОСОБА_4 - квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 757 грн. 50
коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: