Справа № 473/521/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Вуїва О.В., при секретарях - Заблоцькій
М.М., Туришевій К.В.,

за участю: представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника третьої
особи Гончаренка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вознесенська
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Вознесенської міської ради
Миколаївської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Управління
Держземагенства у Вознесенському
районі Миколаївської області, про
визнання недійсними державних актів на
право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з таким позовом в якому вказував,
що на підставі договору
купівлі-продажу від 15 квітня 1989 року
він набув у власність 43/100 частки
житлового будинку АДРЕСА_1.

Інші 57/100 часток цього будинку
зареєстровані на праві власності за
ОСОБА_9 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1).

Разом з тим рішенням виконавчого
комітету Вознесенської міської ради
народних депутатів Миколаївської
області від 28 грудня 1993 року за №301
ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (попередньому
співвласнику будинку) було передано в
спільну сумісну власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1, площею 1 000 кв.м.,
призначену для обслуговування
житлового будинку та ділянку за цією ж
адресою, площею 316 кв.м., призначену для
обслуговування особистого підсобного
господарства.

На підставі рішення було видано
державні акти від 09 березня 1994 року,
реєстр. №2652 та від 09 березня 1994 року,
реєстр. №77 в яких співвласником цих
ділянок крім ОСОБА_4 та
ОСОБА_10 з невідомих причин зазначено
сторонню особу - ОСОБА_5, крім цього в
них зазначено неправильну адресу місця
розташування ділянок.

Разом з тим державний акт від 09 березня
1994 року, реєстр. №2652 містить інші
недоліки, зокрема в ньому неправильно
зазначено площу ділянки та відсутня
печатка органу, що його видав.

В зв'язку з цим ОСОБА_4 позбавлений
можливості розпорядитися належним
йому майном, закон не передбачає
внесення змін (виправлень) до державних
актів на право приватної власності на
землю, а тому останній просив про
визнання їх недійсними.

В судовому засіданні, яке проводилося
без особистої участі позивача, його
представники ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
надали пояснення, аналогічні
викладеним в позові.

Представник третьої особи без
самостійних вимог - Управління
Держземагенства у Вознесенському
районі ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти задоволення позову не
заперечував.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та представник відповідача -
Вознесенської міської ради в судове
засідання не з'явилися, направивши на
адресу суду письмові заяви про розгляд
справи без їхньої участі та повне
визнання позову.

Оскільки матеріали справи містять всі
необхідні відомості про права та
взаємовідносини сторін, а тому суд
вважав можливим проводити розгляд
справи без участі осіб, що не з'явилися
в судове засідання.

Заслухавши пояснення представників
позивача та третьої особи, дослідивши
матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, оглянувши
інвентарну справу щодо житлового
будинку АДРЕСА_1, суд прийшов до
висновку про можливість застосування
передбачених ст. 174 ЦПК України
наслідків визнання відповідачами
позову, оскільки таке визнання не
суперечить вимогам закону та не
порушує прав, свобод чи інтересів інших
осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
15 квітня 1989 року реєстр. №873 набув у
власність 43/100 частки житлового будинку
АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1) на
підставі договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 11 лютого 1999 року,
реєстр. №199 придбала в ОСОБА_11 та
ОСОБА_10 57/100 часток житлового будинку з
приватизованою земельною ділянкою по
АДРЕСА_1..

Разом з тим рішенням виконавчого
комітету Вознесенської міської ради
народних депутатів Миколаївської
області від 28 грудня 1993 року за №301
ОСОБА_4 та ОСОБА_10 було передано в
спільну сумісну власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1, площею 1 000 кв.м.,
призначену для обслуговування
житлового будинку та в тимчасове
користування ділянку за цією ж адресою,
площею 316 кв.м., призначену для
городництва.

На підставі рішення було видано
державні акти на право приватної
власності на землю, а саме:

-від 9 березня 1994 року, реєстр. №2652
на ділянку, площею 0,100 га., призначену
для обслуговування житлового будинку в
якому її співвласником крім ОСОБА_4 та
ОСОБА_10 з невідомих причин зазначено
сторонню особу - ОСОБА_5, в акті вказано
неправильну адресу місця розташування
ділянки - АДРЕСА_1,
на документі відсутня печатка органу,
що його видав;

-від 09 березня 1994 року, реєстр. №77
на ділянку, площею 0,0316 га., призначену
для городництва в якому по іншому
зазначено її цільове призначення (для
обслуговування особистого підсобного
господарства), її співвласником крім
ОСОБА_4 та ОСОБА_10 з невідомих причин
зазначено сторонню особу - ОСОБА_5, в
акті вказано неправильну адресу місця
розташування ділянки - АДРЕСА_1, разом з
тим актом посвідчено факт передачі
землі у власність фізичних осіб в той
час як рішенням, на підставі якого
виданий правовстановлюючий документ
така ділянка передана їм в тимчасове
користування.

Доводи позивача щодо неправильно
зазначення в одному з актів площі
ділянки суд не приймає до уваги,
оскільки вони не знайшли свого
належного підтвердження.

З пояснень представників позивача
встановлено, що про недоліки
правовстановлюючих документів та їх
наслідки ОСОБА_4 дізнався лише на
початку 2013 року після звернення до
компетентних органів.

А відповідно до п. 2.9 "Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі», затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04 травня 1999 року
№43 (зі змінами), що була чинною до 03
липня 2013 року, будь-які виправлення в
державний акт не допускалися.

Водночас з прийняттям та введенням в
дію Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» докорінно
змінився порядок оформлення права
власності на земельні ділянки, зокрема
таких повноважень позбавлені органи,
що здійснювали підготовку, видачу
оспорюваних державних актів та їх
реєстрацію.

Вказане свідчить про відсутність
об'єктивної можливості приведення
оспорюваних документів у
відповідність до вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Вказаний висновок знайшов своє
відображення й в постанові Верховного
Суду України, прийнятої за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме постанові
Верховного Суду України від 06 лютого 2013
року, (справа №6-169цс12) згідно якої
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий з
порушеннями закону, може бути визнаний
судом недійсним на підставі ч. 1 ст. 155 ЗК
України, а посилання у судових
рішеннях, які переглядаються, на те, що
визнання державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним не передбачено
законодавством, суперечить
вищенаведеним нормам закону.

За встановлених обставин суд вважає, що
вимоги ОСОБА_4 є обгрунтованими, а тому
позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Вознесенської
міської ради Миколаївської області,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: Управління
Держземагенства у Вознесенському
районі Миколаївської області, про
визнання недійсними державних актів на
право приватної власності на землю -
задовольнити повністю.

Визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий 09 березня 1994 року виконавчим
комітетом Вознесенської міської ради
народних депутатів Миколаївської
області на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_4
на земельну ділянку, розташовану на
території Вознесенської міської ради
Миколаївської області, площею 0,100 га.,
призначену для обслуговування
житлового будинку (АДРЕСА_1),
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 2652.

Визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий 09 березня 1994 року виконавчим
комітетом Вознесенської міської ради
народних депутатів Миколаївської
області на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_4
на земельну ділянку, розташовану на
території Вознесенської міської ради
Миколаївської області, площею 0,0316 га.,
призначену для обслуговування
особистого підсобного господарства
(АДРЕСА_1), зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 77.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В. Вуїв