Єдиний унікальний номер 205/2531/14-ц
УХВАЛА

про
забезпечення позову

01 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Мовчан Д. В.
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Одночасно із зверненням до суду з
вищевказаним позовом позивач
звернувся до суду з належно оформленою
заявою, в якій просить суд у порядку
забезпечення позову накласти арешт на
транспортний засіб марки «TOYOTA AVENSIS», д/н
НОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_2.

Розглянувши вказану заяву та матеріали
справи, суд доходить висновку, що
зазначена заява про забезпечення
позову підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі. Відповідно до приписів
ч.1 ст. 152 ЦПК України майновий позов
забезпечується, у тому числі,
накладанням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь - якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4
своєї постанови від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» роз'яснив, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
яка звернулась з такою заявою, позовним
вимогам.

З матеріалів даної цивільної справи
вбачається наявність реальних спірних
правовідносин між вказаними сторонами
по даній цивільній справі, що
підтверджується відповідною розпискою
від 08 серпня 2013 р., договором часткової
поруки від 08 серпня 2013 р., що були
укладені між сторонами по даній
цивільній справі.

Також з матеріалів справи вбачається
наявність реальної загрози щодо
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду, адже
відповідачі, з огляду на надані
позивачем докази, вчасно не виконали
грошове зобов'язання за вказаними
договорами, від сплати кредитної
заборгованості ухиляються, та
намагаються уникнути
цивільно-правової відповідальності за
невиконання таких зобов'язань.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що невжиття заходів забезпечення
позову в разі задоволення позовних
вимог, може значно утруднити або
зробити взагалі неможливим виконання
можливого рішення суду.

З огляду на суть заявлених вимог, факту
наявності реальних спірних
правовідносин між сторонами по даній
справі та наявності реальної загрози
щодо невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду, суд
вважає, що в даному випадку,
забезпечення позову повинно полягати,
у тому числі, в забезпечені виконання
можливого майбутнього рішення, процес
виконання якого регламентований
Законом України « Про виконавче
провадження».

Згідно вказаного Закону порядок
виконання рішення суду про стягнення
коштів полягає у зверненні стягнення
на майно та грошові кошти відповідача,
а тому і забезпечення позову повинно
полягати в обмежені відповідача
можливості позбутися належного йому
майна у межах суми заявленого позову. У
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
накласти арешт на майно відповідача -1
по справі в межах сум заявлених
позовних вимог майнового характеру у
розмірі 199 940 грн. 20 коп. та 8 230 грн. 30
коп., а саме на автомобіль марки «TOYOTA
AVENSIS», д/н НОМЕР_1, рік випуску 2005, НОМЕР_2.

Право власності відповідача-1 на
вказане майно підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу РСА № 272017 від 26
квітня 2006 року.

Судовий збір за подання та розгляд
заяви про забезпечення позову
позивачем сплачено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на автомобіль - задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, що належить
ОСОБА_2, на праві власності на
автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS», д/н НОМЕР_1,
рік випуску 2005, НОМЕР_2.

3. Копію ухвали після її постановлення
надіслати заявникові та зацікавленим
особам для відома - негайно.

Заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані або змінені
судом, який розглядає справу.

Ухвала підлягає негайному виконанню
компетентним органом державної
виконавчої служби України,
уповноваженими органами та установами
реєстрації речових прав та їх обмежень
в порядку, що встановлений для
виконання судових рішень.

Ухвала суду про забезпечення позову
може бути оскаржена до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 5-ти
денний строк з дня проголошення
(винесення) ухвали апеляційної скарги.
У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а
також не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Суддя:
Мовчан Д.В.