АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 29 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року позивачка звернулася
із зазначеним позовом, уточнивши який,
зазначила, що на праві власності їй
належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі безпідставно
проживає відповідач, який не бажає
добровільно звільнити квартиру.

Посилаючись на положення ст.ст. 319, 321, 383,
391 ЦК України позивачка просила усунути
перешкоди у користуванні квартирою
шляхом виселення відповідача із
вказаної квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житла та стягнути із
відповідача 114.70 грн. судових
витрат.(а.с. 1-11, 18-20, 35)

Відповідач проти позову
заперечував.(а.с. 84-85)

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 29 січня 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення задоволено. (а.с.86-90)

В апеляційній скарзі відповідач
посилався на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просив
рішення суду скасувати і ухвалити нове
про відмову в позові. На обґрунтування
скарги, зазначив, що суд не врахував
обставин та доказів, якими
обґрунтовані заперечення проти
заявленого позову та дійшов
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог, просив зупинити
провадження у справі. (а.с. 96-99)

В судовому засіданні ОСОБА_1, його
представник ОСОБА_4 підтримали скаргу і
просили її задовольнити, представник
ОСОБА_5 проти скарги заперечував.

Інші особи, які беруть участь у справі
до суду не прибули, були сповіщені
належним чином про що у справі є
докази.(а.с. 104-109, 115)

За вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія
суддів визнала неявку такою що не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що за нотаріально
посвідченими договором
купівлі-продажу від 20 жовтня 2000 року та
договором дарування від 18 лютого 2013
року ОСОБА_2 є власником двокімнатної
квартири АДРЕСА_1.(а.с. 8-9)

Право власності ОСОБА_2 на вказану
квартиру було зареєстровано
встановленим порядком, що
підтверджується наявними у справі
доказами.

За довідкою житлово-експлуатаційної
організації у вказаній квартирі
зареєстровані позивачка ОСОБА_2, її
мати ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1, шлюб
між останніми розірваний на підставі
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 19 листопада 2010 року та
подружніх відносин немає. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_3 змінила
прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 10-11)

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є
членом сім'ї власника квартири ОСОБА_2,
як і доказів наявності у ОСОБА_1 прав
власності на вищевказану квартиру або
користування нею на підставі договору
найму(оренди) до суду не надано, не
встановлено таких і судом.

Позивачка має власну родину та
неповнолітню дитину ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, бажає використовувати
належну їй двокімнатну квартиру для
проживання її родини, відповідач не
бажає виселитись чим створює
перешкоди.

Встановивши, що у квартирі відповідач
проживає без правових підстав, не бажає
добровільно звільнити вказану
квартиру, суд першої інстанції з
урахуванням положень ст. 391, ч. 1 ст. 405 ЦК
України, ч. 4 ст. 156 ЖК України дійшов
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1
підлягає виселенню із вказаної
квартири без надання іншого жилого
приміщення.

На підставі ст. 88 ЦПК України, колегія
суддів погоджується із висновком
районного суду в частині стягнення із
відповідача на користь позивачки
сплачених нею судових витрат, що
підтверджено квитанцією.(а.с. 4)

Обставини справи судом першої
інстанції встановлені в межах предмету
доказування повно і правильно, при
цьому не було допущено порушення норм
матеріального або процесуального
права, які б могли бути визнані
підставою для скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 29 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д. Махлай

В.Й. Шиманський

Справа № 22-ц/796/5041/2014

Головуючий у першій інстанції
-КаліушкоФ.А.

Доповідач Левенець Б.Б.