Єдиний унікальний номер 2-2237/09
Номер провадження 22-ц/775/2827/2014
Головуючий у 1 інстанції - Іванова І.П.
Доповідач - Осипчук О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 01" квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого-судді: Осипчук О.В.,

суддів: Смєлік С.Г.,Ткачук С.С.,

при секретарі:Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовною заявою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 02 грудня
2009 року, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька від 02 грудня
2009 року позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 8469,85 грн.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Донецька від 07 лютого 2014 року заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

З вказаним заочним рішенням суду не
погодилася відповідач ОСОБА_1 та через
свого представника ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове,
яким стягнути солідарно з неї та
ОСОБА_3 суму основної заборгованості за
кредитним договором у розмірі 2259,00 грн.
та суму штрафної неустойки за
прострочення сплати за кредитний
договір у сумі 1626,48 грн., посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги
посилається на те, що суд не повідомив
її належним чином про час та дату
розгляду справи, чим позбавив права
приймати участь у судовому засіданні
та надати пояснення, які мають суттєве
значення для справи. Зокрема, вона була
позбавлена можливості звернути увагу
суду на те, що при порушені зобов'язань
по погашенню кредиту позикодавець
сплачує банку проценти за користування
кредитом у розмірі 6% в місяць. Крім
того, судом першої інстанції порушено
вимоги ст. 225 ЦПК України, оскільки в
матеріалах справи відсутня судова
ухвала про вирішення питання щодо
заочного розгляду справи. Також судом
не в повному обсязі були перевірені всі
обставини по справі, а саме те, що на
момент укладення кредитного договору
вона знаходилась у шлюбі з ОСОБА_3 та
згідно ст. 65 СК України чоловік повинен
нести солідарну відповідальність
разом з нею. Суд не зважив на те, що ст. 258
ЦК України встановлена спеціальна
позовна давність у один рік.

В апеляційному суді представники
відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2
підтримали доводи скарги у повному
обсязі.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
Петрикін О.Ю. заперечував проти скарги,
просив рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції визнано
встановленим, що 10.04.2006 року між
сторонами був укладений кредитний
договір № DNH 4КР99690363, відповідно до умов
якого позивач надав відповідачці
кредит в сумі 2860,00 грн., зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 2,09% на місяць (25,08% на рік) на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 10.04.2007 року.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно умов.

Згідно п.4.2 Умов, при порушенні
позичальником зобов'язань по погашенню
кредиту, позичальник сплачує банку
відсотки за користування кредитом у
розмірі 6,00% на місяць, розрахованих від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кредитом.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідачка станом на 18.06.2009 року має
заборгованість у розмірі 8469,85 грн., яка
складається з наступного:

2706,95 грн. - заборгованість за кредитом;

4333,38 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг;

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

379,52 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позов суд виходив з того,
що відповідач взяті на себе за
договором кредиту зобов'язання не
виконує, внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка підлягає стягненню
на користь позивача.

Висновки суду є законними та
обґрунтованими.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються ст. 526, ст. 629, ст.
1049, ст. 1050, ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Позичальник зобов'язання щодо
щомісячного повернення кредиту в
розмірі 272,42 грн. не виконувала, чим
порушила умови кредитного договору,
викладені в Заяві позичальника та
Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Довід скарги про порушення судом норм
ст. 258 ЦК України до уваги не
приймається, оскільки в розрахунок
заборгованості за кредитом пеня не
входить, т. я. була списана банком у сумі
3392,74 грн. ( а.с.5). Заяви про застосування
позовної давності щодо кредитної
заборгованості відповідно до вимог ст.
267 ЦК України від відповідача або її
представників до суду не подавалося.

Наведений представником відповідача
розрахунок неустойки у розмірі 1626,48
грн. (а.с.76) є хибним, оскільки проценти,
які підлягають сплаті згідно з
положеннями статей 1054,1056-1 ЦК є платою
за користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу, тому суд
вірно стягнув розмір процентів у сумі
4333,38 грн.

Посилання представників відповідача
на неврахування судом того факту, що
при порушенні позикодавцем зобов'язань
по погашенню кредиту останній сплачує
банку проценти за користування
кредитом у розмірі 6% на місяць від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кредитом є безпідставним, оскільки з
розрахунку заборгованості вбачається,
що поточна процентна ставка складає
25,0800 ( 2,09% х 12 місяців), а прострочена
процентна ставка складає 72,00000% ( 6%х12
місяців).

Також є безпідставним довід скарги
щодо необхідності залучення в якості
співвідповідача чоловіка відповідачки
та стягнення суми заборгованості у
солідарному порядку, оскільки ОСОБА_3
стороною кредитного договору або
поручителем не являється.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, надав їм належну оцінку, в
рішення суду повно відображені
обставини справи, що мають суттєве
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 02 грудня
2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: