Справа №333/513/14-ц
Пр. №2/333/901/14
26 березня 2014 року
Комунарський районний суд м.Запоріжжя
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м.Запоріжжя, цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -
Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, посилаючись
на те, що 16.09.2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №DNH4KP23610713, згідно
вимог якого відповідач отримав кредит
у розмірі 1858,00 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов.
Однак відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги
кредитного договору, а саме не виконав
в обумовлені строки зобов'язання, в
результаті чого станом на 16.01.2014 року
утворилась заборгованість у розмірі
1820,80 грн. - заборгованість за кредитом;
8881,03 грн.- заборгованість по процентам
-пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до п.5.3. Умов та
правил надання банківських послуг: 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1345,26
грн. - штраф (процентна складова).
Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитом у розмірі
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, надав суду
заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158
ЦПК України розглядати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
повністю, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився судом були направлені судові
повістки на адресу відповідача, за якою
останній зареєстрований та фактично
мешкає, на адресу суду повернулися
конверти з причини «за закінченням
терміну зберігання», згідно відмітки
листоноші, адресату було двічі
залишено повідомлення про
необхідність з'явитися для отримання
кореспонденції, але з невідомих суду
причин, відповідач не з'явився за її
отриманням. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК
України, суд вважає, що судовий виклик
вручений відповідачу належним чином.
На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача на підставі наявних у ній
доказів, та на підставі ст. 224 ЦПК
України, за згодою представника
позивача, ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази та
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

16.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№DNH4KP23610713, згідно вимог якого
відповідач отримав кредит у розмірі
1858,00 гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом (а.с.3-7). Вказаний договір
складається з анкети (заяви)
позичальника (а.с.3) та умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт) (а.с.4-7).

Пунктом 2.1 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам)
передбачено, що банк зобов'язався
надати кредит позичальнику шляхом
перерахування на рахунок
торгівельно-сервісному підприємству.
Строк, термін повернення, розмір
кредиту, цілі, відсотки, винагороди,
розмір щомісячного платежу та період
уплати платежів визначені в заяві
позичальника, підписанням якої клієнт
та банк укладають кредитно-заставний
договір.

Згідно п.4.1 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам) за
користування кредитом у період з дати
укладення даного договору до дати
погашення кредиту, позичальник
щомісячно в період сплати сплачує
відсотки в розмірі, зазначеному у
тарифах і заяві.

На підставі п.4.4 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам)
нарахування відсотків здійснюється на
останню дату сплати відсотків, при
цьому відсотки розраховуються на
фактичний залишок заборгованості за
кожний календарний день, виходячи з
фактичної кількості днів користування
кредитом - 360 днів у році. Відсотки
розраховуються щомісяця, за період з
першої дати поточного періоду сплати
включно.

Пунктом 4.6 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам)
передбачено, що позичальник сплачує
банку винагороду в розмірі й строки,
зазначені в заяві та умовах.
Нарахування винагороди на прострочену
заборгованість за договором не
проводиться.

Відповідно до п.3.2.7 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам)
позичальник зобов'язаний погасити
заборгованість по кредиту в повній
сумі, сплатити нараховані за весь
період користування кредитом
відсотків, винагороду й неустойку
(штраф, пеню), не пізніше дати,
зазначеної в повідомленні банку.

Згідно п.4.7 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам)
при порушенні позичальником строків
погашення заборгованості в строки,
установлені в заяві й п.п.3.2.2., 3.3.3 умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам, заборгованість в частині
вчасно непогашеної суми кредиту
вважається простроченою. На залишок
заборгованості по простроченій сумі
кредиту нарахування відсотків
здійснюється згідно п.4.2 умов з дати
виникнення простроченої
заборгованості.

На підставі п.5.1 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам)
при порушені позичальником будь-якого
із зобов'язань, передбачених заявою та
п.п.3.2.2, 3.2.3 умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню у
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менш 1 гривні за кожен
день прострочки платежу.

Відповідно до п.5.3 кредитного договору
№DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року (умов надання
споживчого кредиту фізичним особам)
при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 гривень + 5% від суми
заборгованості.

Однак ОСОБА_2 вимоги кредитного
договору №DNH4KP23610713 від 16.09.2006 року не
виконує, в обумовлені строки кредит та
відсотки по ньому не сплачує. Станом на
16.01.2014 року утворилась заборгованість
у розмірі 28750,40 грн., яка складається з
наступного: 1820,80 грн. - заборгованість
за кредитом; 8881,03 грн.- заборгованість
по процентам за користування кредитом;
16203,31 грн. -пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до п.5.3. Умов та
правил надання банківських послуг: 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1345,26
грн. - штраф (процентна складова) (а.с.2).

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71
Цивільного кодексу України, тобто
норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозиції, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом. Боржник, який прострочив
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливості виконання, що
випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного
кодексу України якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, на підставі ч.2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Пунктом 31 абз.2 постанови № 7 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про внесення
змін та доповнень до постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів,що виникають з
кредитних правовідносин»» судам
роз'яснено, що ЦК не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням строку позовної
давності, при вирішенні таких спорів,
суди повинні враховувати положення ЦК
про позовну давність.

Згідно ч.2 ст.267 ЦК України заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

У зв'язку із викладеним, аналізуючи
зібрані у справі докази та вимоги
чинного законодавства, приймаючи до
уваги положення ст.11 Цивільного
процесуального кодексу України щодо
розгляду справ в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, враховуючи обставини справи,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ґрунтуються на законі,
підтверджуються зібраними у справі
доказами та не порушують прав та
інтересів третіх осіб, тому позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, так як
судове рішення ухвалюється у повному
обсязі на користь позивача, понесені
ним і документально підтверджені
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.610, 611, 612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1
ЦК України, ст.ст.47, 49 Закону України
«Про банки і банківську діяльність», ч.4
ст.169, ст.ст.10, 11, 59, 60, 209, 214-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1(ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1), на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (на розрахунковий
рахунок №3111 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», МФО 305299, )
заборгованість у розмірі 28750,40 грн.(
двадцять вісім тисяч сімсот п'ятдесят
гривень 40 коп.), яка складається з
наступного: 1820,80 грн. - заборгованість
за кредитом; 8881,03 грн.- заборгованість
по процентам за користування кредитом;
16203,31 грн. -пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до п.5.3. Умов та
правил надання банківських послуг: 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1345,26
грн. - штраф (процентна складова) по
кредитному договору №DNH4KP23610713 від
16.09.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1(ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1), на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (на розрахунковий
рахунок №0001 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», МФО 305299, )
287,50 (двісті вісімдесят сім гривень 50
коп.) витрати по сплаті позивачем
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя

І.Й. Наумова