Суддя: Лук'янова О. В.
І м е н е м У к р а ї н и
18 березня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
головуючого судді - Лук'янової
при секретарі - Туболець К.С.
за участю позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Горлівці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення процентів за договором
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом, в якому зазначає, що 08
жовтня 2011 року між ним та відповідачем
було укладено договір позики. На
підтвердження укладення договору
позики відповідачем було видано
розписку в отриманні коштів.
Відповідно до умов договору відповідач
виплатою за користування грошима 5%
щомісячно. 20.04.2012 року він звернувся до
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки Донецької області з
позовом до відповідача про стягнення з
неї заборгованості за договором позики
та процентів за користування грошима
за 6 місяців - за період з 08.10.2011 року по
року рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки
Донецької області його позовні вимоги
були задоволені частково, а саме з
відповідача на його користь було
стягнуто суму боргу за договором
позовних вимог було відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 18.10.2012 року зазначене
рішення суду було скасоване та
ухвалене нове рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на його користь процентів за
користування грошима в розмірі 21000
гривень, в іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.
Однак, відповідач, не бажаючи
добровільно виконати рішення суду,
всіляко затягує час повного розрахунку
з позивачем, чим змушує його нести
певні втрати, лишаючи його можливості
користуватися своїми грошима. При
цьому, на думку позивача, він не
позбавлений можливості отримувати
проценти як плату за користування
боржником його грошовими коштами,
оскільки боржник продовжує
користуватися грошима без відповідної
правової підстави. Тому, вважає, що
відповідач повинна сплатити йому
проценти за користування його коштами
в розмірі 59500 гривень за період з 08.04.2012
року по 08.09.2013 року, тобто за 17 місяців,
виходячи з наступного розрахунку: 5% від
суми позики (70000 гривень) складають 70000 х
5/100 = 3500 гривень за один місяць, а отже,
сума процентів за 17 місяців складає 3500
гривень х 17 місяців = 59500 гривень. Тому,
просить суд ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідача на його користь
проценти за користування позикою в
сумі 59500 гривень та понесені ним
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 595 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
наполягав на задоволенні його
позовних вимог в повному обсязі,
надавши суду пояснення, аналогічні
викладеному в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином,
про що в матеріалах справи мається
рекомендоване повідомлення про
вручення судової повістки. Позивач не
заперечував проти заочного розгляду
справи. Суд розглядає справу в порядку
ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи й давши їм оцінку,
дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Між позивачем та відповідачем 08 жовтня
2011 року був укладений договір позики
(розписка від 08.10.2011 року), згідно умов
якого відповідач отримала від позивача
70000 гривень з виплатою за користування
грошима 5% щомісячно та зобов'язалася
повернути суму боргу протягом трьох
місяців /цивільна справа 0551/4557/2012 - а.с.
4/.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки
Донецької області від 20.04.2012 року з
відповідача на користь позивача
стягнуто суму боргу за договором
позики від 08.10.2011 року в розмірі 70000
гривень, а в частині вимог щодо
стягнення процентів за договором
позики відмовлено /а.с. 4-5/.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 18.10.2012 року вищевказане
рішення суду першої інстанції
скасовано та з відповідача на користь
позивача стягнуто суму процентів за
договором позики в розмірі 21000 гривень,
а в решті рішення суду залишено без
змін /а.с. 6-8/.

Отже, вищевказаними рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій, які
набрали законної сили, встановлено, що
дійсно між сторонами (позивачем та
відповідачем) був укладений письмовий
договір позики на суму 70000 гривень з
виплатою кожного місяця 5% за
користування грошовими коштами, про що
відповідач власноруч написала
письмову розписку.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії відповіді Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції № 4500/0534/9763/0538 від 30.09.2013 року на
примусовому виконанні і відділі
перебуває зведене виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчих листів № 2/0551/2750/2012, виданих
16.11.2013 року Центрально-Міським районним
судом міста Горлівки про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових
коштів загальною сумою 91910 гривень.
Станом на 30.09.2013 року
Центрально-Міським відділом державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції стягнень з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не
проводилося /а.с. 9/.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Відповідно до абз. 2 п 17 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України № 7 від
07.02.2014 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК України, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статтей 526, 599 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимого цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Тобто, в даному випадку, оскільки взяте
на себе зобов'язання за договором
позики від 08.10.2011 року відповідачем не
виконано, то позивач не позбавлений
можливості отримувати передбачені
зазначеним договором позики проценти
як плату за користування боржником
його грошовими коштами, оскільки
відповідач продовжує користуватися
грошима позивача без відповідної
правової підстави.

Отже, позовні вимоги позивача
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

При цьому, задовольняючи позовні
вимоги позивача, суд бере до уваги
приведений позивачем розрахунок
заборгованості по процентам за
користування позиченими коштами за
період з 08.04.2012 року по 08.09.2013 року
(момент звернення позивача до суду),
оскільки сума процентів за
користування позикою за період з 08.10.2011
року по 08.04.2012 стягнута з відповідача за
Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 18.10.2012 року.

Тобто період прострочення з 08.04.2012 року
по 08.09.2013 року становить 17 місяців, а
сума процентів за договором позики за
один місяць дорівнює 3500 гривень (70000
/сума боргу/ х 5% : 100). Отже загальна сума
заборгованості по процентам за
користування позикою становить 59500
гривень (17 місяців х 3500 гривень).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені останнім витрати з оплати
судового збору в розмірі 595 гривень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 58-61, 88, 185, 209, 212-217, 224-226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення відсотків за договором
позики - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму процентів за договором позики в
розмірі 59500 (п'ятьдесят дев'ять тисяч
п'ятьсот) гривень та понесені витрати з
оплати судового збору в розмірі 595
(п'ятьсот дев'яносто п'ять) гривень.

Це заочне рішення може бути
переглянуто Центрально-Міським
районним судом міста Горлівки
Донецької області за письмовою заявою
відповідача, що має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. В.
Лук'янова