Справа 2/337/406/2014 року
Провадження № 337/7863/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста
Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі
Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
будівельно-гаражного кооперативу
«Антей 2», третя особа: ОСОБА_2 про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом. В
обґрунтування позовних вимог вказує,
що працював сторожем-приймальником
автомобілів в БГК «Антей 2» з 04.11.2009
року. Наказом від 05.09.2013 року його було
звільнено за невихід на роботу за
станом здоров'я. Вважає своє звільнення
незаконним. Про те, що його було
звільнено дізнався 06.12.2013 року,
оскільки вважав, що до цього часу
знаходиться на лікарняному. Просив суд
поновити його на роботі та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 06.09.2013 року до дня поновлення
на роботі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
свої позовні вимоги, просив їх
задовольнити. Пояснив, що працював
сторожем-приймальником в БГК «Антей 2».
В його обов'язки входило чергування в
гаражному кооперативі, графік
чергування полягав у добовому
чергуванні, після якого три дні він був
вільний. На початку вересня 2013 року
йому зробили операцію і він попросив
голову кооперативу ОСОБА_2 дозволити
щоб його син чергував замість нього.
ОСОБА_2 дозволив і 31.08.2013 та 04.09.2013 року
фактично замість нього виконував
роботу його син. Наступний день
чергування мав бути 08.09.2013 року. 06.09.2013
року він з'явився на роботу для того щоб
подати заяву про відпустку, починаючи з
07.09.2013 року. ОСОБА_2 прийняв заяву, але з
наказом про відпустку його не
ознайомив. У зв'язку із станом здоров'я,
з 27.09.2013 по 05.12.2013 року він знаходився на
лікарняному. 06.12.2013 року він прибув на
роботу, оскільки в цей день було його
чергування, але від ОСОБА_2 він
дізнався, що його було звільнено.
Трудову книжку йому видано не було, з
наказом про звільнення не ознайомлено.
Сам наказ не містить посилання на
конкретну підставу звільнення.

Голова будівельно-гаражного
кооперативу «Антей 2» ОСОБА_2, який є
також третьою особою по справі, в
судовому засіданні заперечив проти
позовних вимог, суду пояснив, що ОСОБА_1
працював сторожем-приймальником в
кооперативі «Антей 2» з 2009 року.
Наприкінці серпня 2013 року ОСОБА_1
повідомив його, що за станом здоров'я не
зможе вийти на добове чергування і
просив дозволити, щоб його замінив син.
Він погодився і 31.08.2013 та 04.09.2013 року
замість ОСОБА_1 на чергуванні
знаходився його син ОСОБА_4 У інших
працівників виник конфлікт з ОСОБА_4
стосовно чергування, він також був не
задоволений поведінкою ОСОБА_4 У
зв'язку із цим, він 05.09.2013 року звільнив
ОСОБА_1 за невихід на роботу за станом
здоров'я. Наказ про звільнення був
оформлений записом до книги наказів.
ОСОБА_1 не був ознайомлений із наказом,
він повідомив позивача про звільнення
по телефону 07.09.2013 року. Трудова книжка
не була видана ОСОБА_1 у день
звільнення, у зв'язку із тим, що позивач
брав її у 2011 році для оформлення пенсії,
але так і не повернув. Розрахунок при
звільненні був проведений із ОСОБА_1
при нарахуванні авансу працівникам
кооперативу 07.10.2013 року. Вважає
звільнення законним, оскільки ОСОБА_1
не був на своєму робочому місці 31.08.203 та
04.09.2013 року. В табелі обліку робочого
часу дні 31.08.2013 та 04.09.2013 року позначені
як відпрацьовані позивачем ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти та відповідні
правовідносини, та прийшов до
наступних висновків.

ОСОБА_1, 1941 року народження, був
прийнятий на роботу на посаду
сторожа-приймальника автомобілів
04.11.2009 року на підставі наказу голови
БГК «Антей 2» №14 від 04.11.2009 року. Дана
обставина підтверджується копією
трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 29),
довідкою, виданою головою ГБК «Антей 2»
ОСОБА_2 (а.с. 3).

Графік роботи позивача полягав у
чергуванні протягом доби кожного
четвертого календарного дня місяця, що
підтверджується журналом чергування
працівників БГК «Антей 2» (а.с. 60-64),
поясненнями сторін по справі та
допитаного судом свідка.

ОСОБА_1 був звільнений з роботи 05.09.2013
року, що підтверджується випискою з
наказу №30 від 05.09.2013 року (а.с. 4), копією
книги наказів (а.с. 57-59). Формулювання
причини звільнення визначено як
«невихід на роботу за станом здоров'я»
без посилання на пункт та статтю КзПП
України. Копія виписки з наказу видана
06.12.2013 року. Даних про ознайомлення
ОСОБА_1 із наказом про звільнення, або
видачі йому трудової книжки немає.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що працює
сторожем в БГК «Антей 2». ОСОБА_1 було
зроблено операцію і замість нього на
роботу виходив його син ОСОБА_4 31.08.2013 та
04.09.2013 року. У нього виник конфлікт із
ОСОБА_4, оскільки він запізнився.

Підстави для розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу передбачені
статтями 40 та 41 КзПП України.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» передбачено, що при розгляді
справ про поновлення на роботі судам
необхідно з'ясувати, з яких підстав
проведено звільнення працівника
згідно з наказом і перевірити їх
відповідність законові.

Наказ про звільнення ОСОБА_1 від 05.09.2013
року має формулювання «невихід на
роботу за станом здоров'я», крім того
відсутнє посилання на пункт та статтю
відповідного закону. Однак в судовому
засіданні ОСОБА_2 стверджував що мав на
увазі прогул без поважних причин.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 був відсутній на роботі 31.08.2013
та 04.09.2013 року, а замість нього з дозволу
ОСОБА_2 чергував його син ОСОБА_4 Сам
ОСОБА_2 пояснив, що дозволив вийти
ОСОБА_4 на роботу замість позивача, а в
табелі обліку робочого часу ці дня були
позначені як відпрацьовані позивачем,
за них ОСОБА_1 була виплачена заробітна
плата.

Згідно із пунктами 2.3, 2.4, 2.5 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників №58 від 29.07.1993 року,
затвердженої наказом Міністерства
соціального захисту населення України,
записи в трудовій книжці при
звільненні або переведенні

на іншу роботу повинні провадитись у
точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства і з посиланням
на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про
прийняття на роботу, переведення на
іншу постійну роботу або звільнення, а
також про нагороди та заохочення
вносяться власником або уповноваженим
ним органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше

тижневого строку, а в разі звільнення
- у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

З кожним записом, що заноситься до
трудової книжки на підставі наказу
(розпорядження) про призначення на
роботу, переведення і звільнення
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний ознайомити працівника
під розписку в особистій картці, в
якій має повторюватися відповідний
запис з трудової книжки (вкладиша).

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 не
було внесено відповідного запису про
звільнення до трудової книжки ОСОБА_1,
сама трудова книжка не була видана
позивачу. ОСОБА_1 не був ознайомлений із
наказом про своє звільнення.

Згідно із статтею 233 КзПП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Оскільки копія виписки з наказу про
звільнення датована 06.12.2013 року, а
доказів того, що ОСОБА_1 дізнався про
своє звільнення раніше суду не надано,
суд вважає, що позивач звернувся до
суду із позовом у межах передбаченого
законодавством місячного строку.

Відповідно до пунктів 3,4 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
трудові книжки працівників» №301 від
27.04.1993 року, трудові книжки
зберігаються на підприємствах, в
установах і організаціях, а при
звільненні працівника трудова книжка
видається йому під розписку в журналі
обліку. Відповідальність за
організацію ведення обліку, зберігання
і видачу трудових книжок покладається
на керівника підприємства, установи,
організації. За порушення
встановленого порядку ведення, обліку,
зберігання і видачі трудових книжок
посадові особи несуть дисциплінарну, а
в передбачених законом випадках іншу
відповідальність.

ОСОБА_2 в судовому засіданні
стверджував, що ОСОБА_1 забрав свою
трудову книжку у 2011 році і до цього часу
не повернув її. Суд критично сприймає
його доводи, оскільки саме на ОСОБА_2, як
на голові БГК «Антей 2», лежить
обов'язок зберігати трудові книжки
працівників.

У зв'язку із встановленими судом
обставинами, звільнення ОСОБА_1 не
можна вважати таким, що проведено
відповідно до діючого законодавства,
оскільки відповідачем не вказана
конкретна причина звільнення, не
наведені суду підстави, за яких він
дійшов такого висновку, не повідомлено
працівника про його звільнення та
допущені інші численні порушення
трудового законодавства. А тому на
підставі статті 235 КзПП України ОСОБА_1
підлягає поновленню на роботі.

Відповідно до положень статті 235 КзПП
України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. У разі затримки видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Позивач просив суд стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу до
дня поновлення його на роботі, але
власного розрахунку заборгованості
суду не надав, посилався на довідку про
середню заробітну плату.

За таких підстав суд вважає, що
середній заробіток має бути
розрахований на підставі ст. 27 Закону
України «Про оплату праці» за
правилами, передбаченими Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку,
середньомісячна заробітна плата за час
вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно з п. 8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8
Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз. 3
п. 8 Порядку).

Згідно відомостей про застраховану
особу, видану УПФУ в Хортицькому районі
м. Запоріжжя від 16.01.2014 року, заробітна
плата ОСОБА_1 у липні 2013 року склала 1457,80
грн., у серпні 2013 року 1457,80 грн. Виплати
ОСОБА_1 за останні два місяці становили
2915,60 грн.

Згідно із графіком чергувань на БГК
«Антей 2», в липні 2013 року ОСОБА_1
відпрацював 8 днів (02.07, 06.07, 10.07, 14.07, 18.07,
22.07, 26.07, 30.07). В серпні 2013 році ОСОБА_1
відпрацював 8 днів (03.08, 07.08, 11.08, 15.08, 19.08,
23.08, 27.08, 31.08). А всього за два місця
відпрацював 14 днів.

Таким чином, середньоденна заробітна
плата ОСОБА_1 становить 182,23 грн. на день
(2915,60 / 16 днів).

Вимушений прогул ОСОБА_1 становить 52
дні відповідно до графіку чергувань на
БГК «Антей 2», які встановлені кожного
четвертого календарного дня місяця для
працівника. Робочими днями для ОСОБА_1
мали бути у 2013 році - 08.09, 12.09, 16.09, 20.09, 24.09,
28.09, 02.10, 06.10, 10.10, 14.10, 18.10, 22.10, 26.10, 30.10, 03.11,
07.11, 11.11, 15.11, 19.11, 23.11, 27.11, 01.12, 05.12, 09.12, 13.12,
17.12, 21.12, 25.12, 29.12. У 2014 році - 02.01, 08.01, 10.01,
14.01, 18.01, 22.01, 26.01, 30.01, 03.02, 07.02, 11.02, 15.02, 19.02,
23.02, 27.02, 03.03, 07.03, 11.03, 15.03, 19.03, 23.03, 27.03.

Таким чином, середній заробіток за час
вимушеного прогулу становить 9475,96 грн.
(182,23 грн. х 52 дні). Дана сума підлягає
стягненню з відповідача по справі на
користь ОСОБА_1

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 213-215, 367
ЦПК України, ст. 40, 41, 233, 235 КЗпП України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на посаді
сторожа-приймальника
будівельно-гаражного кооперативу
«Антей 2», визнавши незаконним його
звільнення на підставі наказу голови
БГК «Антей 2» від 05.09.2013 року.

Стягнути з будівельно-гаражного
кооперативу «Антей 2» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 9475 гривень 96 копійок
без урахування утримання податків та
інших обов'язкових платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі
ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд міста
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя:
А.М. Котляр