№2/756/894/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 року
Оболонський районний суд м.
Києва у складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.,

при секретарі -
Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. В
обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала,
що із ОСОБА_2 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 02.09.2000 року. Під
час перебування у шлюбі в 2003 році на
ім»я чоловіка було оформлено кредит на
придбання квартири АДРЕСА_1.
Поручителем даного договору був батько
позивача ОСОБА_4 У грудні 2003 року сім»я
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхала до
придбаної квартири, а у 2006 році
достроково погасили кредит.

Згодом, стосунки між подружжям
погіршились і 07.11.2012 року шлюб було
розірвано. При цьому, 25.07.2013 року ОСОБА_2
без згоди позивача та проти її волі
уклав договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною
власністю подружжя і продав вказане
помешкання своєму батькові ОСОБА_3

У зв»язку із цим, ОСОБА_1 просила про
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач
підтримала вимоги з підстав викладених
у позовній заяві.

Представник ОСОБА_2 проти позову
заперечив та просив відмовити у
задоволені позовних вимог.

ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився,
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи.

Сторони не заперечували слухати справу
за відсутності ОСОБА_3, який не з»явився
до суду та не повідомив про причини
неявки.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі, шлюб
зареєстровано 02.09.2000 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Мінського районного управління
юстиції у м. Києві, про що зроблено
актовий запис №1008.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечувалося сторонами у справі, що
за Договором купівлі-продажу квартири
від 23.09.2003 року подружжям ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1. Дана
квартира була зареєстрована на праві
власності за ОСОБА_2

У відповідності до ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
Серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірвано 07.11.2012 року.

При цьому, згідно Договору
купівлі-продажу квартири від 25.07.2013
року ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_1
своєму батьку ОСОБА_3

Договір купівлі-продажу квартири від
25.07.2013 року укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зареєстровано в реєстрі за №804.

В судовому засіданні з»ясовано та не
спростовано представником відповідача
того, що згоди на укладення Договору
купівлі-продажу від 25.07.2013 року та
відчуження квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не
надавала.

Зі змісту ст. 65 СК України вбачається,
що дружина та чоловік розпоряджаються
майном, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою і презумпція за якою
при укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя не
поширюється на укладення одним із
подружжя договорів стосовно цінного
майна, у випадку оформлення яких, згода
другого з подружжя має бути подана
письмово.

Ч. 2 цієї ж статті СК України
передбачено можливість дружини,
чоловіка на звернення до суду з позовом
про визнання договору недійсним як
такого, що укладений другим із подружжя
без її, його згоди, якщо цей договір
виходить за межі дрібного побутового.

Із п.1 ч.1 ст. 31 ЦК України вбачається, що
правочин вважається дрібним побутовим,
якщо він задовольняє побутові потреби
особи, відповідає її фізичному,
духовному чи соціальному розвитку та
стосується предмета, який має невисоку
вартість.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири як такого, що
укладений другим із подружжя без її,
згоди є законним та обґрунтованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину
відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є
недодержання в момент вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою
та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК
України недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
встановлених ч. 3 ст. 203 ЦК України є
підставою недійсності правочину.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, відповідачем не надано
жодного належного та допустимого
доказу на підтвердження наявності
письмової згоди ОСОБА_1 на відчуження
квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, відсутність письмової
згоди другого з подружжя - ОСОБА_1 на
укладення її колишнім чоловіком ОСОБА_2
договору купівлі-продажу квартири, яка
є спільною сумісною власністю
подружжя, є підставою недійсності
укладеного договору.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь позивача по 114 грн. 70
коп. з кожного судових витрат
здійснення яких підтверджується
квитанцією від 21.11.2013 року №k18/L/29.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 31, 202, 203, 215 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 60, 65 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 1, 30, 26 , 88, 208, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири -
задовольнити.

Визнати недійсним Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25 липня
2013 року, зареєстрований в реєстрі за
№804.

Стягнути з ОСОБА_2, (номер платника
податків: НОМЕР_1) та ОСОБА_3, (номер
платника податків: НОМЕР_2) по 114 грн. 70
коп. з кожного судового збору на
користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Шевчук А.В.