АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1612/3487/12
Номер провадження 22-ц/786/611/14
Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т. В.
Доповідач Мартєв С. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 рокум. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ХІЛЬ Л.М., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретарів - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,
КОЛОДЮК О.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою заступника прокурора
Полтавської області на рішення
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 22 січня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи - Першої
Кременчуцької нотаріальної контори,
про визнання договору дійсним.

Апеляційний суд,
заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 році ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що
17.06.03 року придбала у ОСОБА_4 земельну
ділянку, площею 430,60 кв. м, що
розташована на АДРЕСА_1, за 50 000,00 грн.,
про що останньою написано розписку та
передано позивачці державний акт на
землю та членську книжку с/т «Берізка».

При цьому, сторони домовились оформити
нотаріальний договір купівлі-продажу
до кінця вересня 2003 року, проте
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла.

До прийняття спадкоємцями спадщини
ОСОБА_4 оформленням земельної ділянки
ОСОБА_1 не займалась, продовжуючи
добросовісно користуватись земельною
ділянкою та сплачувати членські внески
до с/т «Берізка».

Оскільки договір купівлі-продажу
земельної ділянки, укладений17.06.03 між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є повністю виконаним,
а ОСОБА_2 прийняв спадщину після ОСОБА_4,
просила визнати вищевказаний договір
дійсним та визнати за нею право
власності на земельну ділянку.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 22 січня 2013
року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу
земельної ділянки, площею 430,60 га,
розташованої в АДРЕСА_1, укладений 17.06.13
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, дійсним.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку, площею 430,60 га,
розташовану в АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права
та ухвалення нового про відмову у
позові.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
дійшов висновку, що остання підлягає
задоволенню.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є, зокрема,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Із справи вбачається, що відповідно до
державного акту на право власності на
землю серії I-ПЛ №037093, виданого на
підставі 15 сесії 22 скликання
Комсомольської міської ради народних
депутатів від 23.10.97 року, у приватну
власність ОСОБА_4 передано земельну
ділянку, розташовану на території
АДРЕСА_1, для ведення садівництва (а.с.
12).

17.06.03 року ОСОБА_4 склала розписку про
те, що отримала від ОСОБА_1 грошові
кошти у сумі 50 000,00 грн. за відчуження на
користь останньої вищевказаної
земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, про що
у книзі реєстрації актів про смерть
Кременчуцького міського ВРАГС
Полтавського обласного управління
юстиції вчинено запис №2224 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що позивач придбала
земельну ділянку, сплативши власнику
обумовлену грошову суму, проте укласти
письмовий правочин та нотаріально
посвідчити сторони не встигли через
смерть ОСОБА_4

Між тим, із таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального права.

Статтею 47 ЦК УРСР, чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що нотаріальне
посвідчення угод обов'язкове лише у
випадках, зазначених у законі.
Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу.

Договір про відчуження приватизованої
земельної ділянки, який сторони
просили визнати дійсним, підлягав
обов'язковому нотаріальному
посвідченню у відповідності до вимог
ст. 4 декрету Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про
приватизацію земельних ділянок", що
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978
року №3 "Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними" з підстав
недодержання нотаріальної форми
визнаються недійсними тільки угоди,
які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання; застави,
купівлі-продажу, в тому числі при
придбанні на біржових торгах) міни або
дарування жилого будинку (квартири) чи
його (її) частини; дарування іншого
майна.

Якщо така угода виконана повністю або
частково однією з сторін, а друга
сторона ухиляється від її
нотаріального оформлення, суд на
підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою
сторони, яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною. Однак це правило
не може бути застосовано, якщо
сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладення
її були в наявності передбачені
законом обмеження (наприклад, статтями
105, 114 ЦК УРСР).

Щоб не допустити неправильного
визнання дійсними угод на підставі ч. 2
ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи
підлягала виконана угода
нотаріальному посвідченню, чому вона
не була нотаріально посвідчена і чи не
містить вона протизаконних умов.

Апеляційним судом встановлено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, який ОСОБА_1 просила визнати
дійсним, не був нотаріально
посвідчений та, зі слів позивачки,
укладався з ОСОБА_4 в усній формі.

Доказів, які б свідчили про те, що
ОСОБА_4 за життя ухилялася від
нотаріального оформлення цього
договору чи складання його письмової
форми, позивачкою не надано.

У свою чергу, розписка ОСОБА_4 про
отримання грошових коштів у сумі 50 000,00
грн. не може підміняти письмовий
договір купівлі-продажу нерухомого
майна, крім того, перевірити на
належність та допустимість цього
доказу не вбачається за можливе через
смерть останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З урахуванням цього, у місцевого суду
не було достатніх правових підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Між тим, відповідач ОСОБА_2 не заперечує
тієї обставини, що прийняв спадщину
після померлої ОСОБА_4, проте
державного акту на успадковану
земельну ділянку ним не отримувалося,
оскільки вважав, що дана ділянка була
відчужена на користь позивачки.

Таким чином, позов пред'явлений до
особи, яка не набула у встановленому
законом порядку прав власності на
земельну ділянку.

У свою чергу, сторони не позбавляються
можливості після оформлення ОСОБА_5
права власності на спірну земельну
ділянку, укласти нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
цієї ділянки та провести державну
реєстрацію такого договору.

Слід також зазначити, що вимоги
пред'явленого позову стосувались
визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
похідної позовної вимоги щодо визнання
за ОСОБА_1 права власності на спірну
земельну ділянку, площею 430,60 кв. м, що
вбачається з позовної заяви та заяви
ОСОБА_2 про визнання позову.

Місцевим судом не перевірено надані
сторонами правовстановлюючі документи
на спірну земельну ділянку та визнано
за позивачкою ОСОБА_1 право власності
на земельну ділянку, площею 430,60
га.

Дійсно, у державного акті на права
власності на земельну ділянку серії
I-ПЛ №037093, виданого 23.07.99 року (а.с. 12),
містяться відомості про передачу у
приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки, площею 430,60 га, для ведення
садівництва на АДРЕСА_1.

Разом з тим, з плану зовнішніх меж
земельної ділянки, що також міститься у
державному акті, вказано площу ділянки
- 430,60 кв. м.

Тобто, у даному випадку вбачається
внесення відомостей до державного акту
на права власності на земельну ділянку
з помилкою у зазначенні площі.

За таких обставин, рішення місцевого
суду ухвалено з порушенням вимог
матеріального права, тому підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.
4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Полтавської області
задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 22 січня 2013 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дійсним
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
МАРТЄВ С.Ю.

Судді :
ХІЛЬ Л.М.

ЧІЧІЛЬ В.А.

З оригіналом згідно:

суддя
МАРТЄВ С.Ю.