Справа № 0904/262/12
Провадження № 22-ц/779/666/2014
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.І.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Бойчука
І.В., Проскурніцького П.І.

секретаря: Гавриляк
Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Задністрянської сільської ради,
Галицької міської ради,
Івано-Франківського обласного
комунального підприємства
«Івано-Франківське ОБТІ», третя особа
без самостійних позовних вимог ОСОБА_4
про визнання нечинними свідоцтва про
право власності на квартиру, витягу про
державну реєстрацію права власності,
рішення виконкому Задністрянської
сільської ради та ордеру на дане жиле
приміщення, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Галицького районного
суду від 19 червня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Галицького районного суду від
19 червня 2013 року задоволено позовні
вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Задністрянської сільської
ради, Галицької міської ради,
Івано-Франківського обласного
комунального підприємства
«Івано-Франківське ОБТІ», третя особа
без самостійних вимог ОСОБА_4 - про
визнання нечинними свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
13.12.2010 року; витягу про державну
реєстрацію права власності; рішення
виконкому Задністрянської сільської
ради № 11 від 30.11.2006 року про видачу
ордеру на жиле приміщення та ордеру№8
на дане жиле приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, зазначає,
що суд не дав належної оцінки тому, що
після переведення гуртожитку у
житловий фонд, спірну квартиру було
надано їй на сім'ю з трьох осіб, а
рішенням виконкому Задністрянської
сільської ради в грудні 2010 року надано
дозвіл на приватизацію даної квартири.
У 2006 році позивачам надано житло за
адресою АДРЕСА_2, про що видано ордер,
тому відсутні підстави для надання їй
житла у житловому будинку за адресою
АДРЕСА_3. Крім того, позивачами
пропущено встановлені законом строки
для звернення до суду, а позовна заява
не містить клопотання про поновлення
строку, як того вимагає ст. 73 ЦПК
України. Просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апелянтка ОСОБА_4
та її представник ОСОБА_6, а також
представники Задністрянської
сільської ради та Галицької міської
ради доводи апеляційної скарги
підтримали, ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_7, а також ОСОБА_3 заперечили проти
доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників, дослідивши
матеріали справи колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлено, що позивачку ОСОБА_2 ( як
матір-одиночку) було взято на
квартирний облік за місцем роботи
згідно спільного рішення
адміністрації та профкому
Бовшівського цукрового заводу від
20.11.1991 року (протокол №19), разом з
неповнолітнім на той час сином ОСОБА_3,
яка на той час проживала в гуртожитку
для малих сімей по АДРЕСА_1. На
заселення в даний гуртожиток їй було
видано ордер. В цій кімнаті
зареєструвались ОСОБА_2, син ОСОБА_3, а
згодом другий чоловік-Дяків ОСОБА_5
/а.с.8/.

В 2006 році ВАТ «Галичцукор» згідно акту
приймання-передачі незавершеного
будівництвом житлового фонду в
комунальну власність передав
Задністрянській сільській раді
незавершений будівництвом 8-ми
квартирний житловий будинок по
АДРЕСА_2, квартири в якому підлягали
розподілу серед працівників ВАТ
«Галичцукор», які перебували на
квартирному обліку за місцем роботи на
цьому підприємстві (а.с.41), а рішенням
виконкому Задністрянської сільської
ради за №26 від 15.08.2006 позивачу ОСОБА_2 на
сім'ю в складі 4-х чоловік було виділено
ордер на двохкімнатну кімнату №3 у
вищезгаданому будинку, житловою площею
31,58 кв.м. із зняттям сім'ї з квартирного
обліку /а.с.65/.

У вересні 2006 року гуртожиток, який
знаходиться по вул. Бандери,2 ВАТ
«Галичцукор» передало на баланс
Задністрянської сільської ради
рішенням виконкому якої від 30.11.2006 року
№42 цей гуртожиток було переведено в
житловий фонд сільської ради і
створено 16 квартир /а.с.66/. Цим же
рішенням, квартири було розподілено
громадянам, які були зареєстровані в
цьому гуртожитку і потребували
покращення житлових умов. Одну із
квартир, а саме № 5, загальною площею 36,33
кв.м. було надано ОСОБА_4, яка в
гуртожитку зареєстрована з лютого 1996
року і її сім'я потребувала поліпшення
житлових умов /а.с.8,69/

З контрольного списку квартирної черги
у виконкомі Задністрянської сільської
ради вбачається, що в цей список сім'я
ОСОБА_10 в складі трьох чоловік включена
на підставі рішення виконкому
Задністрянської сільської ради від
30.11.2006 року, що свідчить про те, що до
цього часу ОСОБА_10 на квартирному
обліку не перебувала /а.с.154-156/.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_11 та
ОСОБА_3 до цього часу зареєстровані за
попереднім місцем проживання - в
житловому приміщенні (бувшому
гуртожитку) по АДРЕСА_1, а в 1998 році
склад їхньої сім'ї змінився, так як
народилася дочка ОСОБА_2, позивач
ОСОБА_3 18.11.2011 року одружився.

Відповідно до вимог ч.2 ст.58 Житлового
кодексу України та п.69 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових
приміщень Українській УСР, ордер може
бути видано лише на вільне, яке за
змістом зазначеної статті повинно бути
не тільки фактично, але і юридично
вільним, тому виконком Задністрянської
сільської ради, зобов'язаний був до
видачі ордера ОСОБА_10, вжити всіх
заходів для звільнення цього
приміщення.

Відповідно до вимог п.64 Правил
громадяни, відносно яких прийнято
рішення про надання жилого приміщення,
дають письмове зобов'язання про
звільнення займаного жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду чи в
будинку житлово-будівельного
кооперативу (за винятком тих, кому жиле
приміщення належить на праві приватної
власності).

П.66 Правил передбачено, що у надане жиле
приміщення переселяються члени сім'ї,
які включені в ордер і дали письмове
зобов'язання на переселення в це
приміщення. У випадках відмови окремих
членів сім'ї звільнити попереднє
житлове приміщення вони (незалежно від
причин відмови) підлягають виселенню в
судовому порядку. В тих випадках, коли
член сім'ї ні в письмовій формі не
виразив згоди звільнити займане жиле
приміщення, він виселенню не підлягає і
зберігає право користування
попереднім житловим приміщенням).

Із матеріалів справи про взяття на
квартирний облік сім'ї ОСОБА_2
вбачається, що син ОСОБА_3, на час
прийняття рішення виконкомом
Задністрянської сільської ради від
15.08.2006 року про надання сім'ї ОСОБА_2
квартири у будинку по АДРЕСА_2 був уже
повнолітнім, письмово зобов'язання про
звільнення займаного жилого
приміщення не давав, в даний час він
одружився і до цього часу
зареєстрований та проживає в раніше
займаному житлі по АДРЕСА_1.

Таким чином, оскільки надання
житлового приміщення та видача ордера
сім'ї ОСОБА_10 було здійснено з
порушенням вимог житлового
законодавства, то суд прийшов до
обґрунтованого висновку, що подальші
дії ОСОБА_10 щодо приватизації спірної
квартири є передчасними та
неправомірними.

Крім того, постановою Галицького
районного суду від 20.11.2012 року визнано
не чинним та скасовано розпорядження
№145 голови Галицької районної ради від
31.12.2008 року «Про уповноваження
Галицької міської ради на видачу
свідоцтв про право власності на житло»
- квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4,
ОСОБА_12 та ОСОБА_11, а також визнано не
чинним та скасовано рішення
виконавчого комітету Задністрянської
сільської ради від 21.01.2009 року «про
видачу свідоцтв на право власності на
житло», яким делеговано повноваження
Галицькій міській раді на видачу
свідоцтва на право власності на житло
(квартиру), які перебували у державному
фонді жителям с. Задністрянське.
Вказане рішення не оскаржувалось і
набрало законної сили /а.с.166-168/.

За таких обставин, суд прийшов до
обґрунтованого висновку, що подальші
рішення про приватизацію спірної
квартири, які були прийняті відповідно
до рішень, які скасовані судом, зокрема,
свідоцтво про право власності та витяг
про державну реєстрацію права
власності від 21.04.2011 року по 1/3 частині
квартири в будинку на ім'я ОСОБА_4,
ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не можуть залишатися
в силі.

Не заслуговує на увагу посилання
апелянтки на пропущення позивачами
встановлених законодавством строків
для звернення до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу відповідно до ст.59 Житлового
кодексу України. Дана норма передбачає,
що вимогу про визнання ордера
недійсним може бути заявлено протягом
трьох років з дня його видачі.
Вищезазначеними Правилами (п.69)
передбачено, що ордер є дійсним
протягом 30 днів і не заселення у надане
житлове приміщення протягом цього
строку, який вказано в ордері, тягне за
собою припинення дії ордера навіть без
визнання його недійсним в судовому
порядку. Як встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_10 разом з сім'єю за
наявності ордера до цього часу в спірну
квартиру не вселилася і в цій квартирі
продовжує проживати позивач ОСОБА_3
разом з дружиною, про те, що спірну
квартиру ОСОБА_10 в квітні 2011 року
приватизувала, позивачам стало відомо
в березні 2012 року у зв'язку із
зверненням ОСОБА_10 до Галицького
районного суду з позовом про їх
виселення.

За наведених обставин і доказів, суд
прийшов до правильного висновку, що
позов є обґрунтований та підлягає до
задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, вважає колегія
суддів, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Галицького районного суду від
19 червня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуючий:
В.М. Вакарук

Судді:
І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький