У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Касьяна О.П., Коротуна В.М.,Кафідової
О.В., Ступак О.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: Сакська
міська рада, про виділ в натурі частки
із майна, за касаційною скаргою ОСОБА_9,
ОСОБА_10 на рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 27
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом
до ОСОБА_9, ОСОБА_10, у якому просили
виділити їм в натурі 7/16 часток жилого
будинку АДРЕСА_1, припинити право
спільної часткової власності на нього.

В обґрунтування своїх вимог посилались
на ті обставини, що вони є
співвласниками цього будинку, однак не
можуть досягти згоди з відповідачами
щодо користування ним, господарськими
будівлями та земельною ділянкою,
просили задовольнити позов.

12 грудня 2013 року рішенням Сакського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим у задоволенні позову
відмовлено.

27 листопада 2013 року рішенням
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове,
яким позов задоволено.

Виділено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 7/16
часток в житловому будинку АДРЕСА_1:
літ. «А»: №2-1 - коридор площею 5,3 кв.м.,
№2-2 - житлову площею 18,8 кв.м., №2-3 -
житлову кімнату площею 4,9 кв.м., №1-2 -
підсобне площею 10,2 кв.м., Ѕ частину
житлової кімнати № 1-3 площею 8,2 кв.м.
(16,4/2), вартістю 54 312 грн., прибудову літ.
«а» вартістю 7 003 грн., підвал №1 літ. «а»
вартістю 4 693 грн., підвал №2 літ. «А»
вартістю 5 559 грн., веранда літ «а1»
вартістю 5 577 грн., сарай літ «Б»
вартістю 15 995 грн., сарай літ «Д»
вартістю 9 669 грн., навіс літ «И»
вартістю 2 163 грн., сарай літ «Л»
вартістю 3 883 грн., всього вартістю 54 542
грн. Визнано за ними право власності на
це нерухоме майно.

Виділено ОСОБА_9, ОСОБА_10 9/16 часток в
житловому будинку літ. «А»: №3-1 -
коридор площею 4,2 кв.м., №3-2 - кухню
площею 5,4 кв.м., №3-3 - житлову кімнату
площею 18,8 кв.м., №3-4 - житлову кімнату
площею 8,8 кв.м., Ѕ частину житлової
кімнати № 1-3 площею 8,2 кв.м. (16,4/2),
вартістю 52 021 грн., підвал №3 літ. «А»
вартістю 4 693 грн., сарай літ «Е»
вартістю 3 106 грн., сарай літ «Ж»
вартістю 8 019 грн., вбиральню літ «К»
вартістю 2 221 грн., навіс літ «Н»
вартістю 9 706 грн., всього вартістю 27 745
грн та визнано за ними право власності
на це нерухоме майно.

Зобов'язано позивачів зробити наступні
переобладнання: влаштувати вхідний
дверний проріз в приміщенні № 1-3 з боку
приміщення № 3-4 або 3-3, встановити
перегородку в приміщенні № 1-3,
утворивши два приміщення рівною
площею.

Припинено право спільної часткової
власності позивачів на спірний жилий
будинок та стягнуто з них на користь
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 26 333 грн.
компенсації.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі відповідачі
просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
ухвалене згідно з законом, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
виділ частки позивачів у спірному
будинку можливий тільки за наявності
правової та технічної можливості, але
позивачі відмовились заявити
клопотання про призначення додаткової
експертизи для вирішення цього питання
та відмовилися вирішити спір на основі
взаємних поступок.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що поділ житлового будинку можливий
відповідно до другого варіанту
висновку експертизи із проведенням
відповідних переобладнань.

З таким рішенням суду апеляційної
інстанції погодитися не можна на таких
підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду
цим вимогам закону не відповідає.

Судами встановлено, що житловий
будинок АДРЕСА_1 з господарськими
спорудами належить ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на праві
спільної часткової власності.

Між сторонами склався певний порядок
користування спільним майном, однак на
даний час співвласники не можуть дійти
згоди стосовно порядку користування
ним, тому звернулись до суду з цим
позовом та просили виділити їх частки у
будинку і припинити право спільної
часткової власності на спільне майно.

Правовий режим спільної часткової
власності визначається гл. 26 ЦК України
з урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом.

За змістом ст. 367 ЦК України майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Поділ будинку в натурі можливий, якщо
кожній із сторін може бути виділено
ізольовані жилі та підсобні приміщення
з самостійними виходами, які
відповідають їх часткам в спільній
частковій власності.

Виділ також можливий при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

Переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів (ст. 152 ЖК України).

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції взяв за основу для поділу
будинку варіант № 2 висновку
експертизи, який передбачає
переобладнання будинку із
влаштуванням вхідного дверного
прорізу в приміщенні № 1/3 з боку
приміщення № 3-4 або 3-3, встановлення
перегородки в приміщенні № 1-3, з
утворенням двох приміщень, для
проведення якого потрібен відповідний
дозвіл виконавчого комітету місцевої
ради.

При цьому суд не мотивував, чому саме
він обрав цей варіант поділу, та не
перевірив, чи є в матеріалах справи
дозвіл відповідних органів на
перебудову (перепланування) будинку, не
роз'яснив сторонам їх право на
звернення для його отримання, що
суперечить вимогам матеріального і
процесуального права.

Крім того, на порушення ст. 303 ЦПК
України не перевірив законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції, ухвалив передчасне рішення
про задоволення позову.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, і є
підставою для скасування рішення
апеляційного суду і направлення справи
на новий розгляд до цього суду, як
передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 27 листопада 2013 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, ОСОБА_10
задовольнити частково, рішення
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 27 листопада 2013 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.О. Дьоміна

Судді :

О.П. Касьян

О.В. Кафідова

В.М. Коротун

О.В. Ступак