Справа № 490/2781/14-ц
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
У Х В А Л А

11 березня 2014 року суддя Центрального
районного суду м. Миколаєва Черенкова
Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1
до Першої Державної нотаріальної
контори про визнання дій державного
нотаріуса незаконними та зобов"язання
видати свідоцтво про право на
спадщину, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до
відповідача, у якому, посилаючись на
вимоги ст.ст. 1268,1270,1273, 1274 ЦК України,
просив про скасування постанови
державного нотаріуса ОСОБА_2 від 14.01.2014
року про відмову у видачі свідоцтва
про спадщину за законом, встановити
факт подання ОСОБА_3 заяви про відмову
від спадщини на його користь та
зобов"язати Першу Державну нотаріальну
контору видати йому свідоцтво про
право на спадщину за законом.

Апаратом суду зареєстровані матеріали
26.02.2014 року за № 7504 та передані на
розгляд судді Черенковій Н.П. 11.03.2014
року.

В позовній заяві вказано наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, та
спадкоємцями після його смерті є
ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Після смерті спадкодавця звернувся з
заявою про прийняття спадщини, а брат
ОСОБА_3 після спливу 6-місячного строку
надав заяву про відмову у прийнятті
спадщин на його користь.

Постановою від 14.01.2014 року державним
нотаріусом ОСОБА_2 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на все
майно, так як на момент відкриття
спадщини ОСОБА_3 був зареєстрований за
одною адресою зі спадкодавцем.

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суд повинен
виходити з того, що згідно зі статтею
124 Конституції України юрисдикція
загальних судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у
державі, а за частинами першою і
другою статті 15 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства
України або Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1, 12) віднесено до компетенції
адміністративних чи господарських
судів. Законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами
цивільного судочинства.

Як зазначає Пленум ВС України у
постанові N 2 від 12.06.2009 р. "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
суди мають звертати особливу увагу,
зокрема, на те, що у позовній заяві
повинні не лише міститися позовні
вимоги, а й бути викладені обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
і зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину.

Пункт 7 вказаної постанови передбачає,
що позовна заява подається до суду в
письмовій формі і за змістом повинна
відповідати вимогам статті 119 ЦПК
України. У зв'язку з цим суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на
те, що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Процесуальне законодавство не
передбачає обов'язкової форми (шаблону)
позовної заяви. Однак закон встановлює
обов'язкові її реквізити. Від якості
позовної заяви, юридично правильного
змісту позовних вимог, зазначення
способу судового захисту залежить
швидкий і ефективний розгляд справи.
Законодавство не вимагає
матеріально-правового обґрунтування
вимог, однак обґрунтування позову не
правовими фактами може негативно
вплинути на наслідки вирішення вимоги
по суті.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.

Позовна заява має містити вказівку на
фактичну підставу позову, але не
вимагає посилання на норму права, що
регулює дане спірне правовідношення
(правова підстава позову). Під
підставами позову слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, а не самі по собі
посилання позивача на певну норму
закону, яку суд може змінити, якщо її
дія не поширюється на дані
правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

За ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, визначений
законами України.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням осіб, поданих у
відповідності до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін (ст. 11 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства (ст. 15 ЦК
України).

У відповідності до ст. 16 ЦК України,
способами захисту порушеного права є
визнання права, визнання правочину
недійсним, припинення дії, яка порушує
право. Відновлення становища, яке
існувало до порушення, примусове
виконання обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди. відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Позов пред'являється шляхом подання
позовної заяви до суду першої
інстанції.

У відповідності до вимог ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
в собі : ім'я найменування позивача та
відповідача, їх місце проживання
перебування або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі, зміст
позовних вимог, ціну позову щодо вимог
майнового характеру, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування. Позовна
заява повинна відповідати іншим
вимогам, встановленим законом. До
позовної заяви подається документ, що
підтверджує оплату судового збору.

Однак, дана позовна заява не відповідає
вищевикладеним вимогам, позбавляє
можливості вирішити питання про
відкриття провадження, оскільки, із
виписаного позивачем не можливо
встановити які права та інтереси
порушені, чим це стверджується, якими
обставинами обґрунтовується, у який
спосіб слід захистити порушене право
чи інтерес позивача.

Окрім того, позовна заява містить
вимоги щодо встановлення факту
подання заяви ОСОБА_3, правове
положення якого позивачем не визначене
та які наслідки повинні наступити, на
підставі якої норми права, та у якому
порядку ( ст. 15 ЦПК України ).

Окрім того, відповідачем оскаржується
постанова державного нотаріуса ОСОБА_2,
а відповідачем вказана Державна
нотаріальна контора без відповідної
мотивації.

Не вкзано, які норми закону порушені
нотаріусом та не вказано чи не є це
відповідним спором про право.

Суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у ст.ст.119, 120 ЦПК України, або
не сплачено судовий збір, постановлює
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст.3,4,11,15,119-121 ЦПК України,
суддя -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першої
Державної нотаріальної контори про
визнання дій державного нотаріуса
незаконними та зобов"язання видати
свідоцтво про право на спадщину -
залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність
виправлення зазначених недоліків
позовної заяви, шляхом подачі позову у
новій редакції, та сплати судового
збору у розмірі, встановленому для
відповідних майнових (немайнових )
вимог, або з вказанням підстав та
надання відповідних доказів щодо
звільнення від сплати.

Роз'яснити, право на отримання
правової допомоги ( ст. 12 ЦПК України ), а
також, що в разі не виконання недоліків
позовної заяви у строки, передбачені
ст.121 ч.1 ЦПК України, позовна заява буде
вважатись не поданою та повернута.

Не виконання вказаних вимог, не
позбавляє права повторного звернення
до суду на загальних підставах.

Суддя :
Черенкова Н.П.