Провадження № 2/127/527/14
Вінницький міський суд Вінницької
в складі головуючого судді Кашпрука
секретаря Мироненко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом виконавчого комітету
Вінницької міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_4, про зобов'язання провести обмін
житлового приміщення квартири АДРЕСА_1
на житлове приміщення кімнати АДРЕСА_3,
суд -
Виконавчий комітет Вінницької
міської ради звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області із
цивільним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про зобов'язання провести обмін
житлового приміщення квартири АДРЕСА_1
на кімнату АДРЕСА_3.
Позов мотивований тим, що
квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою та
перебуває на обліку у МКП «ЖЕК № 6». У
даній квартирі проживає сім'я
відповідачів, яка веде аморальний
спосіб життя та порушує спокій
мешканців під'їзду у даному
багатоквартирному будинку. Дана
обставина підтверджується
відповідними актами, складеними
посадовими особами МКП «ЖЕК № 6» за
участі мешканців будинку. Позивач
письмово двічі звертався із листами до
відповідачів, пропонуючи їм
добровільно провести обмін займаного
ними жилого приміщення, однак
відповідей не отримав. Крім того,
відповідним судовим наказом, що
виданий Вінницьким міським судом
Вінницької області 23.08.2013 року,
стягнуто у солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь МКП «ЖЕК №
6» заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги у розмірі 20
300,80 грн., а також 167,22 грн. інфляційних
нарахувань, 322,37 грн. у вигляді 3 % річних
та судовий збір.
Зазначені обставини і стали
підставою для звернення до суду із
В ході судового розгляду до
участі у справі залучено в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_4, яка згідно
особового рахунку НОМЕР_1, виданого МКП
«ЖЕК № 6», є квартиронаймачем.
В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_5 вимоги
позову підтримав у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві,
проти ухвалення заочного рішення не
Відповідачі та третя особа у
судове засідання повторно не з'явились,
причини своєї неявки суду не
повідомили, хоча належним чином
повідомлялись про час та місце
судового розгляду.
Відповідно до положень статті 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд ухвалив провести заочний розгляд
справи.

В ході судового розгляду по справі
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Згідно довідки № 2825 від 01.10.2013 року за
Формою № 3, виданої МКП «ЖЕК № 6», у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані і
постійно проживають ОСОБА_1 з 01.12.1984
року, ОСОБА_2 з 01.08.1986 року, ОСОБА_6 з
01.08.1996 року. Особовий рахунок по
квартирі відкритий на ОСОБА_4. Дана жила
квартира складається з 3-х кімнат
загальною площею 57,9 кв. м., з яких 45,0 кв.
м. житлової площі, й перебуває у
державній власності.

Відповідно до листа МКП «ВМБТІ» № 1917
від 03.12.2013 року, згідно матеріалів
інвентаризаційної справи № 9044,
реєстрація права приватної власності
на квартиру АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012
року не проводилась.

18.07.2013 року посадовими особами МКП «ЖЕК
№ 6» в присутності мешканців квартири
НОМЕР_2 ОСОБА_7 та квартири НОМЕР_3
ОСОБА_8, складено акт про те, що у
квартирі АДРЕСА_1 проживає
неблагополучна сім'я ОСОБА_1, яка веде
аморальний спосіб життя, порушує
спокій мешканців під'їзду.

На запит начальника МКП «ЖЕК № 6»
надано відповідь 2-им відділом міліції
ВМВ УМВС України у Вінницькій області
за вихідним № 9744 від 18.07.2013 року, згідно
якої сім'я ОСОБА_1, що проживає у
АДРЕСА_1, за місцем проживання
характеризується негативно, веде
антигромадський спосіб життя, із
сусідами конфліктує. ОСОБА_1 зловживає
алкогольними напоями, безробітний,
регулярно влаштовує сімейні конфлікти,
переважно із своєю донькою, яка
неодноразово зверталась із письмовими
заявами до правоохоронних органів з
даного приводу, внаслідок чого він
притягувався до адміністративної
відповідальності. Крім того, до
адміністративної відповідальності за
розпивання спиртних напоїв і куріння у
громадських місцях, зайняття
проституцією притягувалась донька
ОСОБА_3

16.08.2013 року за вихідним № 20-00-006-48837
Департаментом житлового господарства
Вінницької міської ради направлено
листа на ім'я ОСОБА_1 із пропозицією
провести обмін займаного його сім'єю
житлового приміщення на кімнату
АДРЕСА_3. Аналогічний лист було
направлено відповідачам повторно
03.09.2013 року за вихідним № 20-00-006-51187.
Обидва листи залишились без відповіді
з боку відповідачів.

23.08.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області видано судовий
наказ № 2-н/127/514/13, яким стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за надані їм
житлово-комунальні послуги у розмірі 20
300,80 грн., 167,22 грн. інфляційних
нарахувань, 322,37 грн. у вигляді 3 % річних,
114,70 грн. судових витрат.

Згідно особового рахунку № 9260, який
заведено МКП «ЖЕК № 15» на квартиру
АДРЕСА_3, дана квартира перебуває у
державній власності, знаходиться у
гуртожитку для малосімейних й
складається із однієї кімнати,
житловою площею 15,5 кв. м., а всього
загальною площею 19,3 кв. м.

Частиною 2 статті 50 Житлового кодексу
Української РСР, при наданні жилих
приміщень не допускається заселення
однієї кімнати особами різної статті,
старшими за дев'ять років, крім
подружжя.

Статтею 113 цього ж Кодексу визначено, що
надаване громадянам у зв'язку з
виселенням інше благоустроєне жиле
приміщення повинно знаходитись у межах
даного населеного пункту і відповідати
вимогам статті 50 цього Кодексу.
Громадянам, які займали окрему
квартиру, повинно бути надано окрему
квартиру. Якщо наймач займав більш як
одну кімнату, йому надається жиле
приміщення, що складається з того ж
числа кімнат. За розміром жиле
приміщення має бути не меншим за те, яке
займав наймач, однак у межах норми
жилої площі. Якщо наймач або член сім'ї,
що проживає разом з ним, має право на
додаткову жилу площу і фактично
користується нею, жиле приміщення
надається з урахуванням норми
додаткової жилої площі. У разі
виселення з жилого приміщення, меншого
за розміром, ніж це передбачено для
надання жилого приміщення в даному
населеному пункті, виселюваному
надається жиле приміщення відповідно
до встановленого розміру.

Відповідно до положень статті 116
Житлового кодексу Української РСР,
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які підлягають виселенню без
надання іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,
може бути зобов'язано судом замість
виселення провести обмін займаного
приміщення на інше жиле приміщення,
вказане заінтересованою в обміні
стороною.

Частиною 1 статті 8 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо цивільні
відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК
України, суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно статті 62 ЦПК України, сторони,
треті особи та їхні представники за їх
згодою можуть бути допитані як свідки
про відомі їм обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, суд прийшов до переконання
про відмову у задоволенні позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що у квартирі
АДРЕСА_1 постійно проживають і
зареєстровані відповідачі по справі
ОСОБА_1, його повнолітня донька ОСОБА_3
та дружина ОСОБА_2 Квартиронаймачем є
третя особа ОСОБА_4, на яку оформлений
особовий рахунок, але яка у квартирі не
зареєстрована. Дана квартира є
неприватизованою, а відтак перебуває у
державній власності. Загальна площа
даної трикімнатної квартири складає 57,9
кв. м., з яких житлової площі 45,0 кв. м.

Позивач зазначає, що підставою для
звернення до суду із даним позовом є
аморальна та поведінка відповідачів та
порушення ними правил співжиття. При
цьому позивач в обґрунтування даної
позиції посилається на Акт від 18.07.2013
року, складений МКП «ЖЕК № 6». Однак у
даному документі працівниками МКП «ЖЕК
№ 6» не конкретизовано, у чому саме
полягає аморальний спосіб життя всіх
членів сім'ї ОСОБА_1, яким чином
порушується спокій мешканців під'їзду,
і протягом якого часу відбувається
подібна поведінка відповідачів. На
думку суду, даний доказ не можна
вважати належним та достатнім для
задоволення позовних вимог.

Крім того, позивач посилається на лист
правоохоронних органів про те, що сім'я
ОСОБА_1 за місцем проживання
характеризується негативно, за що їх
неодноразово було притягнуто до
адміністративної відповідальності.
Зокрема, у даному листі вказується, що
ОСОБА_1 протягом 2012 року тричі було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за статтею 173 КУпАП
«Дрібне хуліганство», а також за
статтею 177 КУпАП «Придбання самогону та
інших міцних спиртних напоїв
домашнього вироблення». Також, згідно
даного лита громадянку ОСОБА_3 теж було
притягнуто протягом 2012 - 2013 років до
адміністративної відповідальності за
розпивання спиртних напоїв та куріння
у громадських місцях, а також заняття
проституцією.

Однак, оцінюючи даний лист як доказ, суд
враховує наступні обставини та
правовідносини.

По-перше, у матеріалах справи відсутній
жодний доказ чи посилання на нього, що
відповідач ОСОБА_2 протягом всього часу
притягувалась до адміністративної
відповідальності, або порушувала
правила співпроживання, або спокій
інших мешканців під'їзду. Інформація
про наявність скарги чи нарікань
сусідів по будинку на ОСОБА_2 у
матеріалах справи відсутня, а
представник позивача з даного приводу
будь-яких пояснень суду не надав.

По-друге, на запит суду Архівний відділ
Вінницького міського суду Вінницької
області надав інформацію з приводу
перебування упровадженні суду справ
про притягнення до адміністративної
відповідальності громадян ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 протягом 2012 - 2013 років включно.
Згідно даного листа від 18.03.2014 року, за
вказаний період у провадженні суду
перебувало лише три справи відносно
ОСОБА_1, дві з яких за статтею 173-2 КУпАП,
а саме справи № 212/194/2012 та № 212/7155/2012.
Згідно оглянутих у судовому засіданні
матеріалів даних адміністративних
справ, в обох випадках ОСОБА_1
притягувався до адміністративної
відповідальності за вчинення
насильства у сім'ї по відношенню до
власної доньки ОСОБА_3, яка і зверталась
в обох випадках до правоохоронних
органів. Третьою справою відносно
ОСОБА_1 було подання КВІ ДДУПВП у
Вінницькій області про заміну
невідбутого строку громадських робіт
адміністративним арештом. З матеріалів
даного подання вбачається, що за
результатом розгляду справи про
адміністративне правопорушення №
212/7155/2012 року (яка описана вище), ОСОБА_1
було притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді
громадських робіт, однак він не відбув
встановленого судом строку, тому і було
подано відповідне подання.

Інформація про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за 2012 - 2013 роки у архіві суду
відсутня.

Представник позивача був ознайомлений
із даною відповіддю архівного відділу,
однак жодних клопотань від нього про
витребування чи залучення інших
доказів не надходило.

Таким чином, в матеріалах справи наявні
лише докази про конфліктний спосіб
життя ОСОБА_1, і то лише по відношенню до
членів своєї родини. Інформація про те,
що ним порушувався громадський порядок
в будинку чи під'їзді, чи по відношенню
до сусідів, у матеріалах справи і
позову відсутня.

Відсутня також в матеріалах справи і
позову доведена інформація про
порушення громадського спокою, правил
співжиття іншими співвідповідачами, а
саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Наявність у відповідачів боргу за
надані їм комунальні послуги не може
бути підставою для їх примусового
виселення, оскільки така обставина не
передбачена житловим законодавством
як підстава для їх виселення. Порядок
примусового виконання судових рішень
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження», а тому дана
обставина не може бути підставою для
виселення відповідачів та їх
зобов'язання провести обмін свого
житлового приміщення на інше.

Крім того, суд враховує і ту обставину,
що відповідачем запропоновано
відповідачам в замін їх трикімнатної
окремої квартири лише одну кімнату у
малосімейному гуртожитку, площа якої у
розмірі 15,0 кв. м. не відповідає вимогам
статті 50 ЖК УРСР, згідно якої при
наданні жилих приміщень не
допускається заселення однієї кімнати
особами різної статті, старшими за
дев'ять років, крім подружжя.

Беручи до уваги наведені обставини, суд
прийшов до переконання, що позов
виконавчого комітету Вінницької
міської ради не доведений, не
обґрунтований, а тому задоволенню не
підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до положень статті 88 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене те керуючись
ст. 8 Цивільного кодексу України, ст. ст.
50, 113, 116 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 58 - 61, 88,
212, 214 - 218, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов виконавчого комітету
Вінницької міської ради залишити без
задоволення.

Судові витрати залишити за
позивачем.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте за заявою відповідачів,
поданою протягом десяти днів після
отримання його копії.

Позивач має право оскаржити
рішення суду у загальному прядку,
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення суду
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Вінницької області через суд першої
інстанції.

Суддя :

Г.М.Кашпрук