Справа № 157/1837/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Гончарук О.Н. Провадження №
22-ц/773/540/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Овсієнко А.А.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю: представника позивача - Борща
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра» -
Чирко Василя Васильовича на рішення
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 22 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

20.12.2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк (далі - ПАТ
КБ) «Надра» звернулось в суд з вказаним
позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що
28.07.2005 року між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3
укладено кредитний договір, за умовами
якого позичальнику надано кредит на
споживчі потреби в сумі 9000 доларів США
на строк до 25.07.2007 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 21% річних. Оскільки
відповідачем своїх зобов'язань щодо
погашення кредитної заборгованості не
виконано і станом на 01.09.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 8
951,23 доларів США, тому просив стягнути
цю суму заборгованості з ОСОБА_3 та
судові витрати.

Рішенням Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 22 січня 2014
року в задоволенні позову ПАТ КБ
«Надра» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
представник позивача Чирко В.В. подав
апеляційну скаргу. Покликаючись на
незаконність рішення, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позов ПАТ КБ
«Надра».

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
28.07.2005 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір №
6М/2005/840-МК/22, відповідно до умов якого
остання отримала кредит в сумі 9 000
доларів США зі сплатою 21% річних зі
строком погашення до 25.07.2007 року (а.с. 3-4).

Відповідно до п.п. 5.1.1., 6.1.2.
вказаного договору, банк
зобов'язується надати кредит у
відповідності з умовами договору, а
позичальник зобов'язується щомісячно
сплачувати нараховані проценти та
частину кредиту у терміни та розмірах
не менше, ніж відповідно вказаних у
рекомендованому графіку погашення
кредиту (додаток № 1 від 28.07.2005 р.).

Згідно додатку №1 «Графік погашення
кредиту» сторонами договору
встановлено, що відповідач повинен
здійснити останній платіж по
поверненню кредиту та сплаті процентів
25.07.2007 року.

Судом установлено, що відповідач свої
зобов'язання перед ПАТ КБ «Надра» не
виконала, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість в сумі 8951,23 доларів США
станом на 01.09.2013 року (а.с. 8-9).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, що
21.01.2014 року на електронну адресу суду
першої інстанції надійшла заява від
відповідача про застосування строків
позовної давності в даній справі (а.с.
31).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Частиною 1 статті 259 ЦК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

У даному випадку, сторони, укладаючи
кредитний договір, не обумовили та не
збільшили строк позовної давності.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України
визначено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася про порушення свого
права, або про особу, яка його порушила.

Згідно п.7 частини 11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відповідач повинен був сплатити
останній платіж по поверненню кредиту
та сплаті процентів 25.07.2007 року, як це
передбачено додатком №1 до договору
«Графік погашення кредиту», а тому у
ПАТ КБ «Надра» виникло право пред'явити
позов до відповідача щодо стягнення
заборгованості за кредитом з 25.07.2007
року протягом наступних трьох років,
однак позивач звернувся до суду після
спливу строку позовної давності (20.12.2013
року).

Доводи апеляційної скарги щодо подання
заяви про застосування строку позовної
давності електронною поштою не
відповідачем, а її батьком ОСОБА_5 не
заслуговують на увагу, оскільки як
вбачається із заяви, вона подана
відповідачем ОСОБА_3 20.01.2014 року.

Доказів на підтвердження своїх доводів
апелянтом не надано.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалено відповідно до норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 22 січня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: