Провадження №2/389/193/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2014 року
Знам'янський міськрайонний
суд

Кіровоградської області

у складі : головуючого судді -
Савельєвої О.В.,

при секретарі - Баланюк
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні залу суду міста
Знам'янка Кіровоградської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Трепівської сільської ради
Знам'янського району Кіровоградської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із
позовом до Трепівської сільської ради
Знам'янського району Кіровоградської
області, в якому просить визнати за нею
право власності на будинок АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті її матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, з послідуючим отриманням
документа, що посвідчує право
власності на нього.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько, ОСОБА_4,
який до дня смерті проживав у власному
будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю
дружиною ОСОБА_3 Зазначений будинок
останній побудував ще до 1992 році, але не
здійснив його реєстрації. Після смерті
ОСОБА_4 його дружина (її мати) ОСОБА_3
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, але
свідоцтва про право на спадщину не
оформила. У ІНФОРМАЦІЯ_3 померла і її
мати ОСОБА_3, з заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори
звернулася вона одна, а брат ОСОБА_5
подав заяву про відмову від спадщини на
її користь. Проте, нотаріусом їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на будинок, що
розташований у селі Трепівка
Знам'янського району Кіровоградської
області по АДРЕСА_1 у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на нього. За таких обставин
вона вимушена звернутися з даним
позовом до суду.

Позивач, як і її представник - адвокат
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися,
при цьому представник позивача подала
заяву, в якій підтримала позовні вимоги
в повному обсязі та просила розглядати
справу за її відсутності.

Відповідач Трепівська сільська рада в
судове засідання не з'явилася, надавши
до суду заяву, в якій визнає позовні
вимоги ОСОБА_1, не заперечує проти
визнання за нею права власності на
будинок в порядку спадкування.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явився, надавши заяву про визнання
позову в повному обсязі та розгляд
справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне. Відповідно до
свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8). ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9). Відповідно до витягу
про реєстрацію в Спадковому реєстрі
після смерті ОСОБА_4 зареєстрована
спадкова справа за №602/2009 (а.с. 10). З
матеріалів даної спадкової справи
вбачається, що до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4 звернулася його дружина
ОСОБА_3 Діти померлого ОСОБА_1, ОСОБА_8
подали заяви про відмову від спадщини
на користь ОСОБА_3 Відомості про
отримання спадкоємцем свідоцтва про
право на спадщину відсутні (а.с.44-50).
Спадкова справа №2350/2012 на ОСОБА_3
свідчить про те, що після смерті
останньої із заявами про прийняття
спадщини та про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом
звернулася її дочка ОСОБА_1 Її син
ОСОБА_9 подав заяву про відмову від
прийняття спадщини (а.с. 51-74). Постановою
нотаріуса від 14 лютого 2014 року у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок АДРЕСА_1,
після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
ім'я ОСОБА_1 відмовлено, у зв'язку з
відсутнісю первинної реєстрації права
власності на будинок (а.с. 24). Із довідок
Знам'янського районного комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації» та Знам'янського
міжміського комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації»
вбачається, що житловий будинок з
господарсько - побутовими будівлями та
спорудами, розташований в АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, при цьому право власності
на нього не зареєстровано (а.с. 11,12).
Наявність забудови по АДРЕСА_1
підтверджується технічним паспортом
на житловий будинок, де поміж іншого
вказано, що будинок побудовано у 1977
році (а.с.13-22 ). Ринкова вартість
побудованого будинку складає 89119 грн.
(а.с.23). Згідно з довідкою Трепівської
сільської ради, ОСОБА_4 в 1972 році
відводилась земельна ділянка для
будівництва житлового будинку і
надавався дозвіл на будівництво
житлового будинку в АДРЕСА_1, але
рішення про це не збереглися (а.с.
42).Родинний зв'язок між ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про
народження та свідоцтвом про шлюб
позивача (а.с.6,7). Інформація щодо
обтяжень та інших речових прав на
спірний будинок відсутня.

Згідно з роз'ясненнями Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12
«Про практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування», вбачається, що
відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року № 1952-ІУ, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (Постанова від 13 червня
2012 року № 6-54цс12).

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5
Цивільного кодексу України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України від 5 серпня 1992 року
№ 449 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення»
(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992
року не передбачалась процедура
введення приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 5 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти. (Лист, Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, від 1 вересня 2011року № 40-12-2409
«Щодо прийняття в експлуатацію
об'єктів, закінчених будівництвом до 5
серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації. (Лист, Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів»).

Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції
наказу Міністерства юстиції України
від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом
Міністерства юстиції України № 19-32/319
від 21 лютого 2005 року, у разі смерті
власника нерухомого майна, первинна
реєстрація права власності на яке не
проводилася і правовстановлюючий
документ відсутній, питання про
визначення належності цього майна
попередньому власнику та наступного
власника (спадкоємця) повинно
вирішуватися в судовому порядку. Із
цього ж положення вбачається, що
рішення суду є правовстановлюючим
документом, на основі якого може бути
проведена реєстрація права власності
на нерухоме майно.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК
України відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на
спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК)
та не здійснив його державної
реєстрації (ст.1299 ЦКукраїни).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, якщо це
не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, за
наявності для того законних підстав
суд ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи вищевикладене, те. що
спадкодавець спадщину після смерті
якого бажає отримати позивач, за життя
не звернувся до реєстраційних органів
з метою оформлення права власності на
належне йому нерухоме майно, те що за
відсутності правовстановлюючих
документів на спадкове майно позивач
позбавлений можливості реалізувати
своє право на отримання свідоцтва про
право на спадщину, суд вважає, що позов
є обґрунтованим і за позивачем можливо
визнати право власності на зазначений
будинок у порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, ст.ст. 328 ч.1, 331,
1216, 1218, 1268, 1296,1297, 1299 ЦК України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30 травня 2008 року
та керуючись ст.ст. 174 ч.4, 213-215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на будинок АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті її матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, з послідуючим отриманням
документа, що посвідчує право
власності на нього.

Судові витрати віднести на
рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області у
десятиденний строк з дня її
проголошення, через суд першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення рішення
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

:

Суддя Знам'янського міськрайонного
суду

Кіровоградської області
О.В.
Савельєва