Справа № 436/724/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2014 року
Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська, у складі:

головуючого - судді Котлярової
І.Ю.,

при секретарі - Сульянові
В.О.,

за участю:

представника
позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, відділ РЕР ДАІ по
обслуговуванню міст Буча та Ірпінь при
УДАІ ГУМВС України в Київській області,
приватний нотаріус Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
про визнання дійсним договору
купівлі-продажу, визнання права
власності, визнання довіреності
недійсною та витребування майна з
чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом. В обґрунтування
своїх вимог вказав, що 20.06.2012 року він
придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки BMW 520,
1997 року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований Луганським МРЕВ
УМВС України в Луганській області від
23.03.2012 року. Грошові кошти в рахунок
купівлі вищевказаного автомобіля у
розмірі 8900 доларів США були передані
сином позивача ОСОБА_7 посереднику
відповідача ОСОБА_8, а ОСОБА_3 в
підтвердження отримання грошей, видав
ОСОБА_2 довіреність від 20.06.2012р., щодо
користування та розпорядження
автомобілем, посвідчену приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, та
зареєстровану в Єдиному реєстрі за №
7350. У зв'язку з відсутністю вільного
часу та додаткових грошей, ОСОБА_2 не
здійснив переоформлення автомобіля на
себе, одразу після отримання
довіреності враховуючи, що довіреність
була видана на десять років, позивач
вважав, що у нього достатньо часу для
переоформлення.

24.12.2012 року ОСОБА_4, що є невісткою
ОСОБА_2, незаконно заволоділа
автомобілем та всіма належними
позивачу документами на спірний
автомобіль, в тому числі свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу та
довіреністю від 20.06.2012 року. Після чого
ОСОБА_2 стало відомо, що 01.02.2013 року,
ОСОБА_3 скасував довіреність №7350 від
20.06.2012 року, та видав нову довіреність
на право користування та розпорядження
спірним автомобілем ОСОБА_4, та
зареєстровану в Єдиному реєстрі за №
801, яка не має жодного відношення до
купівлі автомобіля, не має жодних
майнових прав на спірний автомобіль,
оскільки останній був придбаний за
особисті кошти ОСОБА_2, підтвердженням
того є те, що напередодні купівлі
спірного автомобіля у ОСОБА_3,
позивачем було продано автомобіль, що
перебував у його власності, а саме Toyota
celica за 7000 доларів США, що склало основну
частину грошових коштів сплачених за
купівлю спірного автомобіля у ОСОБА_3

06.02.2013 року ОСОБА_4 скориставшись
довіреністю, переоформила автомобіль
на свою матір ОСОБА_5, про що свідчить
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, видане
Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київської
області.

Отже незаконні дії ОСОБА_3, а саме
скасування довіреності від 20.06.2012року,
без повернення ОСОБА_2 отриманих
коштів, а також видача 01.02.2013 року нової
довіреності іншій особі на автомобіль,
власником якого він вже не являється,
потягли за собою вчинення ще одного
недійсного правочину, а саме
відчуження автомобіля ОСОБА_4 та
оформлення права власності на
автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3, на
ОСОБА_5

Таким чином, оскільки позивача лишили
можливості розпоряджатися власним
майном, за яке він заплатив значну суму
коштів та яке фактично належить йому на
підставі виданої довіреності та
розписки від 20.06.2012 року, ОСОБА_2
змушений звернутись до суду за
захистом свого порушеного права, із
даним позовом та просить суд визнати за
ОСОБА_2 право власності на транспортний
засіб марки BMW 520, 1997 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3;
визнати довіреність видану 01.02.2013 року
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4, посвідчену
приватним нотаріусом Луганського
міського округу ОСОБА_9 та
зареєстрованому в єдиному реєстрі за №
801, недійсною; визнати свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4, видане Ірпінським МРЕВ ДАІ у
Київській області, недійсним.

У подальшому позивач надав до суду
уточнений позов, в якому зазначив, що
згідно адвокатського запиту,
зробленого ОСОБА_10 до ВРЕР ДАІ по
обслуговуванню міста Буча та Ірпінь
при УДАІ ГУМВС України в Київській
області, новим власником спірного
автомобіля зареєстровано, 07.06.2013 року,
Києво-Святошинським РЕВ ДАІ при УДАІ
ГУМВС України в Київській області,
являється ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1. Таким
чином ОСОБА_2 просить суд визнати за
ОСОБА_2 право власності на транспортний
засіб марки BMW 520, 1997 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3;
визнати довіреність видану 01.02.2013 року
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4, посвідчену
приватним нотаріусом Луганського
міського округу ОСОБА_9 та
зареєстрованому в єдиному реєстрі за №
801, недійсною; визнати свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4, видане Ірпінським МРЕВ ДАІ у
Київській області, недійсним;
витребувати автомобіль марки BMW 520, 1997
року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов) НОМЕР_3 від незаконного
володіння ОСОБА_6 у власність ОСОБА_2.

Позивач та його представник у судовому
засіданні уточнили позовні вимоги, а
саме зазначили, що оскільки 20.06.2012 року
ОСОБА_2, в інтересах якого діяв ОСОБА_7,
передав гроші у сумі 8900 доларів США за
придбаний ним у ОСОБА_3 автомобіль
марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого
кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3, через його
представника ОСОБА_8, що
підтверджується розпискою про
отримання грошей та довіреністю, таким
чином між сторонами фактично було
укладено договір купівлі-продажу
спірного автомобіля, просили визнати
дійсним договір купівлі-продажу
автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3,
укладений 20.06.2012 року, між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 з часу його укладання. В іншій
частині уточненні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі. Крім того,
позивач пояснив, що у його власності
перебував автомобіль Toyota celica, який він
15.06.2012 року продав за 7000 доларів США
ОСОБА_11 , з приводу чого було складено
розписку та надано довіреність.
Оскільки він, разом із дружиною з 20.06.2012
року, відїзжав на відпочинок у АРК, він
попросив свого сина ОСОБА_7 придбати
для нього автомобіль BMW 520, 1997 року
випуску, у ОСОБА_3, який він раніше вже
бачив. З цією метою він передав ОСОБА_7
гроші у сумі 9000 доларів США, у зв'язку із
чим останній надав йому розписку про
отримані даний грошей, з зазначенням їх
мети, а саме для придбання автомобіля,
передача грошей поводилась у
присутності свідка ОСОБА_12 18.06.2012р.
Оскільки, у його сина наприкінці 2012
року погіршились стосунки з дружиною -
ОСОБА_4, остання незаконно стала
утримувати у себе документи на спірний
автомобіль, а в подальшому взагалі
здійснила ті дії, які зазначені у
позові. Заперечення відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у той частині, що
спірний автомобіль ОСОБА_7 було
придбано за її гроші є вимислом та
таким, що не відповідають дійсності, та
на підтвердження чого відповідачі не
мають можливості надати жодного
належного та допустимого доказу. У
зв'язку із чим позивач та його
представник просили суд уточненні
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, причини неявки суду не
повідомив, крім того, про дату та час
розгляду справи відповідача було
повідомлено через оголошення у газеті
«Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому
суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних доказів без участі
відповідача.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, крім того, про дату та
час розгляду справи відповідачів було
повідомлено через оголошення у газеті
«Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому
суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних доказів без участі
відповідачів. Крім того, на адресу суду
від відповідачів надійшли заперечення
проти позовних вимог від 12.07.2013р.,
25.09.2013р., 15.01.2014р. в яких вони
заперечували проти позову, та просили у
задоволенні позовних вимог відмовити
за необґрунтованістю та
сфабрикованістю. Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
вважають, що притягнення їх до участі у
справі в якості співвідповідачів,
безпідставно. Крім того ОСОБА_4
зазначає, що перебувала у шлюбі з
ОСОБА_7 з 18.09.2010 року по 13.05.2013 року, та
грошові кошти, які позивач дав своєму
синові ОСОБА_7 для того, щоб останній
уклав договір купівлі продажу
автомобіля, належать до спільних
коштів подружжя, а саме її та її
колишньому чоловікові. Також ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 вважають, що у суду є всі
підстави визнати довіреність від 20.06.2012
року недійсною, тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5
просять суд відмовити у задоволені
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_13, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю доказів,
які обґрунтовують позовні вимоги,
також просили справу розглянути за х
відсутності.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання
не з'явився, причини неявки суду не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, крім того, про дату та час
розгляду справи відповідача було
повідомлено через оголошення у газеті
«Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому
суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних доказів без участі
відповідача. Крім того, відповідач
надав до суду письмові заперечення від
30.09.2013р., в яких проти позову
заперечував за необґрунтованістю та
пояснив, що придбав автомобіль BMW 520, 1997
року випуску, д/н НОМЕР_2, у ОСОБА_5 за 9500
доларів США та в той же день
переоформив його на своє ім'я в органах
ДАІ. Перед купівлею автомобіля, ОСОБА_6
перевірив усі документи та жодних
правових підстав для сумнівів не
виникло, оскільки ОСОБА_5 мала весь
необхідний обсяг правоздатності
продати автомобіль. Крім того, ОСОБА_6
вважає, що скасування довіреності від
20.06.2012 року, та видача нової довіреності
від 01.02.2013 року, є законною, оскільки не
існує законних підстав забороняти
особі видати нову довіреність, тим
самим скасувавши попередню. Також щодо
витребування майна, а саме автомобіля
BMW 520, 1997 року випуску, ОСОБА_6 зазначив,
що є законним власником майна, оскільки
на законних підставах придбав
автомобіль, сплативши за нього грошові
кошти та провівши реєстрацію
транспортного засобу в законному
порядку, тому ОСОБА_6 просить суд,
відмовити у задоволені позову ОСОБА_2, а
також розгляд справи просив проводи за
його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_14 у судовому
засіданні пояснив, що дійсно 18.06.2012 року
до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням
придбати для нього автомобіль марки BMW
520, 1997 року випуску, який знаходився у
Луганській області, оскільки на той час
у позивача та його дружини була
запланована відпустка до АРК. У зв'язку
із чим ОСОБА_2 18.06.2012 року передав йому
гроші у сумі 9000 доларів США, з метою
придбання у ОСОБА_3 автомобіля марки BMW
520, 1997 року випуску, на підтвердження
чого він надав останньому розписку у
присутності свідка. При оформлені
20.06.2012 року документів на спірний
автомобіль, оскільки був вже пізній час
він вирішив, разом із представником
ОСОБА_3, а саме ОСОБА_8, якій діяв в
інтересах ОСОБА_3, укласти саме
довіреність, яка надавала право ОСОБА_2
та йому в подальшому оформити право
власності на даний автомобіль. Про те,
що фактично було укладено договір
купівлі-продажу свідчить розписка
надана ОСОБА_8 про отримання грошей за
проданий автомобіль. Даним автомобілем
в подальшому ОСОБА_2, дозволив йому
користуватися, але жодних підстав
вважати, що даний автомобіль є його
власністю та його колишньої дружини -
ОСОБА_4 не має, оскільки ними не було
витрачено жодних грошей щодо придбання
даного автомобіля. В подальшому
відповідача ОСОБА_4, обманним шляхом
заволоділа документами на спірний
автомобіль, та переоформила його
спочатку на себе, а потім на сою матір
ОСОБА_5 без жодних правових підстав. У
зв'язку із чим підтримав заявлені
уточненні позовні вимоги та не
заперечував проти їх задоволення.

Третя особи - ОСОБА_8, приватний
нотаріус Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 у судове
засідання не з'явились, причини неявки
суду не повідомили, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, крім того, про дату та
час розгляду справи їх було
повідомлено через оголошення у газеті
«Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому
суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних доказів без участі
даних третіх осіб. Крім того, від ОСОБА_9
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності.

Третя особа - відділ РЕР ДАІ по
обслуговуванню міст Буча та Ірпінь при
УДАЇ ГУВС України в Київській області у
судове засідання не з'явились, надали
заяву про розгляд справи за
відсутності їх представника, крім того,
про дату та час розгляду справи їх було
повідомлено як поштовим повідомленням,
так і через оголошення у газеті
«Урядовий Кур'єр» № 48 від 15.03.2014р., тому
суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних доказів без участі
даних третіх осіб

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, третьої особи,
свідка, дослідивши надані докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК
України, говориться, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 214 ЦК України, особа,
яка вчинила односторонній правочин,
має право відмовитись від нього, якщо
інше не встановлено законом. Якщо такою
відмовою від правочину порушено права
іншої сторони, ці права підлягають
захисту. Особи, які вчинили дво - або
багатосторонній правочин, мають право
за взаємною згодою сторін, а також у
випадках, передбачених законом,
відмовитись від нього, навіть і в тому
разі, якщо його умови повністю ними
виконані.

Так судом встановлено, що згідно
нотаріально посвідченої довіреності
від 21.07.2009 року ОСОБА_15 уповноважив
розпоряджатися (продати, обміняти,
здавати в оренду та інше) ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 автомобілем Toyota Сelica, 1994 року
випуску (а.с.5). В подальшому даний
автомобіль за нотаріально посвідченою
довіреністю від 15.06.2012 року було
передано ОСОБА_11 (а.с.6-7). Про продаж
даного автомобіля свідчить розписка
надана ОСОБА_11 , про те, що він отримав
від ОСОБА_2 автомобіль марки Toyota Сelica, 1994
року випуску та сплатив останньому за
даний автомобіль 7000 доларів США,
фактично уклавши договір
купівлі-продажу від 15.06.2012 року (а.с.8).

Згідно нотаріально посвідченої
довіреності від 20.06.2012 року ОСОБА_16
уповноважив ОСОБА_7 та ОСОБА_2
користуватися та розпоряджатися
транспортним засобом BMW 520, 1997 року
випуску, сірого кольору, шасі (кузов)
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Луганським МРЕВ УМВС
України в Луганській області від 23.03.2012
року (а.с.10 -11).

На підтвердження того факту, що
фактично між сторонами мав місце
укладання договір купівлі-продажу
позивачем до суду було надано розписку
від 20.06.2012 року, згідно якої вбачається,
що ОСОБА_8, отримав 20.06.2012 року від
ОСОБА_7 гроші у сумі 8900 доларів США за
автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Луганським МРЕВ УМВС
України в Луганській області від 23.03.2012
року, на підставі усного договору
доручення здійснив продаж автомобіля
як третя особа (посередник) від імені
ОСОБА_3, якому зобов'язався передати
гроші у повному обсязі (а.с.13).

Крім того, до суду було надано копію
свідоцтва про одруження ОСОБА_7 та
ОСОБА_17, укладений 18.08.2010 року , актовий
запис №62, прізвище після одруження -
ОСОБА_7 (а.с.9). Згідно рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 13.05.2013 року шлюб між ОСОБА_7
та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.148).

Із розписки від 18.06.2012 року вбачається,
що ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_2 кошти у
сумі 9000 доларів США для придбання
автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску,
у ОСОБА_3 в м.Луганську, дана розписка
була складена у присутності свідка -
ОСОБА_12 (а.с.12).

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні
пояснила, що їй з чоловіком - ОСОБА_2 на
праві власності належав автомобіль
марки Toyota Сelica, 1994 року випуску, який
вони 15.06.2012 року продали за 7000 доларів
США. Оскільки вони вирішили придбати
інший автомобіль, який знаходився у
м.Луганську та враховуючи, що у зв'язку
із відпусткою, вони не мали змоги
приїхати до м.Луганську з цією метою,
ОСОБА_2 уповноважив їх сина - ОСОБА_7
придбати автомобіль для них, для чого
останньому були передані гроші у сумі
9000 доларів США, які були спільної
власністю її та її чоловіка.
Враховуючи ту обставину, що вже на той
час, у її сина - ОСОБА_7 були складні
відносини із дружиною - ОСОБА_4, з метою
уникнути в подальшому непорозумінь
щодо придбаного автомобіля, передача
грошей ОСОБА_7 була оформлена розпискою
у присутності свідка. Крім того, її
чоловік надав гроші сину на придбання
автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску,
у ОСОБА_3 в м.Луганську, оскільки він
даний автомобіль побачив та він йому
дуже сподобався.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Таким чином суд вважає, що позивачем
доведено той факт, що ним 15.06.2012 року
було продано автомобіль, який належав
йому за 7000 доларів США, з метою
придбання іншого автомобіля. Придбання
спірного автомобіля марки BMW 520, 1997 року
випуску, у ОСОБА_3, ним проводилось зі
згоди дружини - ОСОБА_18, за їх спільні
кошти, про що свідчить розписка надана
ОСОБА_7.

Відповідачем ОСОБА_4 на підтвердження
своїх заперечень, в тієї частині, що
спірний автомобіль було придбано за її
кошти, з дотриманням вимог ст.ст.58,59 ЦПК
України, доказів надано не було.

Статтею 202 ЦПК України передбачено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів, при цьому, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
ст. 638 ЦК України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чинном судом встановлено, що
20.06.2012 року фактично між ОСОБА_7, якій
діяв в інтересах ОСОБА_2, був придбаний
за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3,
в інтересах якого діяв ОСОБА_8,
автомобіль марки BMW 520, 1997 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Луганським МРЕВ УМВС
України в Луганській області від 23.03.2012
року. Грошові кошти в рахунок купівлі
вищевказаного автомобіля у розмірі 8900
доларів США були передані сином
позивача ОСОБА_7 посереднику
відповідача ОСОБА_8, а ОСОБА_3 в
підтвердження отримання грошей, видав
ОСОБА_2 довіреність від 20.06.2012р., щодо
користування та розпорядження
автомобілем, посвідчену приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, та
зареєстровану в Єдиному реєстрі за №
7350. Таким чином, суд вважає
обґрунтованими вимоги позивача щодо
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання за ним права
власності на автомобіль марки BMW 520, 1997
року випуску.

Відповідно до ст.237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Частиною 1 статті 238
ЦК України передбачено, що представник
може бути уповноважений на вчинення
лише тих правочинів, право на вчинення
яких має особа, яку він представляє.

01.02.2013 року, ОСОБА_3 скасував
довіреність № 7350 від 20.06.2012 року, та
видав нову довіреність на право
користування та розпорядження спірним
автомобілем ОСОБА_4, яка зареєстрована
в Єдиному реєстрі за № 801 (а.с.14), а з
наданого до суду свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
вбачається, що його в подальшому
06.02.2013р. було зареєстровано за ОСОБА_5
(а.с.16).

Згідно відповіді наданої Начальником
ВРЕР ДАІ по обслуговуванню міст Буча та
Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в
Київській області 07.06.2013 року ОСОБА_5
продала автомобіль марки BMW 520, 1997 року
випуску ОСОБА_6, про що проведено
реєстрацію Києво-Святошинським РЕВ ДАІ
при УДАІ ГУМВС України в Київській
області (а.с.177).

Крім того, до суду було надано розписку
від 01.02.2013р. написану від імені ОСОБА_4
(без зазначенні паспортних даних) про
те, що вона придбала автомобіль марки BMW
520, д/н НОМЕР_1 з ОСОБА_7 у рівних частках,
тому просить ОСОБА_3 зробити генеральну
довіреність на ОСОБА_4, претензій ні хто
мати не буде (а.с.205).

На підтвердження того факту, що ОСОБА_7
не мав можливості забрати свої речі з
будинку, де він мешкав спільно з ОСОБА_4
та того, що остання заволоділа
документами, у тому числі і на спірний
автомобіль, та автомобілем до суду було
надано копію постанови слідчого СВ
Ірпинського МВ ГУМВС України в
Київській області від 13.02.2013р., з якого
вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до
правоохоронних органі з тих підстав, що
24.12.2012 року ОСОБА_4 вигнала його з місця
їх сумісного проживання, а саме
АДРЕСА_2, де на теперішній час
знаходяться його речі та документи, які
він не може забрати. Кримінальне
провадження було закрито, тому що
відносини, щодо майна подружжя
вирішуються, або за згодою сторін, або у
судовому засіданні (а.с.231).

Також позивачем, на підтвердження
своїх пояснень та вимог, щодо визнання
недійсною довіреності виданої 01.02.2013
року ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 було надано
заяву ОСОБА_2 про вчинення
кримінального правопорушення за
ознаками злочинів ст.ст.190 ч.2 та 356 КК
України, яка згідно
талона-повідомлення №705 була прийнята
слідчим СВ Кам'янобрідського РВ ЛМУ
ГУМВС України в Луганській області від
06.12.2013р. (а.с.91-93). Згідно відповіді
наданої з Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС
України в Луганській області від
26.02.2014р. в провадженні СВ Ленінського РВ
ЛМУ ГУМВС України в Луганській області
знаходяться матеріали кримінального
провадження, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0002107 від 07.12.2013р., за ознаками ч.2
ст.190 КК країни, на даний час рішення по
справі не прийнято, досудове
розслідування триває (т.2 а.с.142).

Таким чином, суд вважає, що на порушення
вимог ст.ст. 237, 238 ЦК України, враховуючи
той факт, що суд встановив, що фактично
20.06.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі продажу
автомобіля марки BMW 520, 1997 року випуску,
ОСОБА_3 станом на 01.02.2013р. вже не
являючись власником даного автомобіля,
не мав права доручати ОСОБА_4
користуватися та розпоряджатися
спірним автомобілем, у зв'язку із чим
суд вважає вимоги щодо визнання
недійсною довіреності виданої 01.02.2013
року ОСОБА_3 обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває права власності на нього, якщо
відповідно до ст. 338 ЦК України, майно не
може бути витребуване у нього.

Згідно із п.10 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» №9 від
06.11.2009 року, не потрібно визнавати
недійсними наступні правочини щодо
відчуження майна, які були вчинені
після недійсного правочину. Рішення
суду про задоволення позову про
повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації, за власником, а також
скасування попередньої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, до
обов'язків суду належить сприяння
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи. Згідно ч.2 вказаної
норми ЦПК України, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Згідно ч.3 та 4 ст.60
ЦПК України, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Відповідно до ч.2
ст.59 ЦПК України, обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть бути підтверджені іншими
засобами доказування.

Таким чином, оскільки судом визнано
недійсною довіреність видано 01.02.2013
року ОСОБА_3, суд з врахуванням наданих
суду пояснень та доказів, вважає
обґрунтованими вимоги позивача, щодо
витребування спірного автомобіля
марки BMW 520, 1997 року випуску, від ОСОБА_6,
за яким на теперішній час
зареєстровано даний автомобіль, у
власність позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги слід задовольнити в
повному обсязі та визнати дійсним
договір купівлі-продажу автомобілю
марки BMW 520, 1997 року випуску, сірого
кольору, шасі (кузов) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений
20.06.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з часу
його укладання; визнати за ОСОБА_2 право
власності на транспортний засіб марки
BMW 520, 1997 року випуску, сірого кольору,
шасі (кузов) НОМЕР_3 ; визнати
довіреність видану 01.02.2013 року ОСОБА_3
на ім'я ОСОБА_4, посвідчену приватним
нотаріусом Луганського міського
округу ОСОБА_9 та зареєстрованому в
єдиному реєстрі за № 801, недійсною;
витребувати автомобіль марки BMW 520, 1997
року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов) НОМЕР_3 з чужого незаконного
володіння від ОСОБА_6 у власність
ОСОБА_2.

Керуючись Постановою Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» №9 від
06.11.2009 року, ст.ст. 16, 202, 214, 237, 238, 328, 330, 629
ЦК України, ст.ст. 3,10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобілю марки BMW 520,
1997 року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1, укладений 20.06.2012 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 з часу його укладання

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
транспортний засіб марки BMW 520, 1997 року
випуску, сірого кольору, шасі (кузов)
НОМЕР_3.

Визнати довіреність видану 01.02.2013 року
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4, посвідчену
приватним нотаріусом Луганського
міського округу ОСОБА_9 та
зареєстрованому в єдиному реєстрі за №
801, недійсною.

Витребувати автомобіль марки BMW 520, 1997
року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов) НОМЕР_3 з чужого незаконного
володіння від ОСОБА_6 у власність
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Кам'янобрідський районній суд м.
Луганська. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
І.Ю.КОТЛЯРОВА