Провадження № 2/734/236/14
Справа
№ 734/717/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2014 року
смт. Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого Бригинець
М.М.,

при секретарі Пенській Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козелець
Чернігівської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з
позовом про визнання втратившим право
користування жилим приміщенням ОСОБА_2,
мотивуючи тим, що вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
має троє неповнолітніх дітей,
проживала з відповідачем в квартирі
АДРЕСА_1. В листопаді 2013 року вони з
відповідачем розлучилися, а до
розлучення 16 серпня 2013 року відповідач
зібрав свої особисті речі і виселився з
квартири, не знявшись з реєстрації. З
вказаного часу відповідач зовсім не
проживає в даній квартирі. Вважає, що
відповідач втратив право користування
жилим приміщенням, оскільки останній
більше 6 місяців у даній квартирі не
проживає без поважних причин.

Відповідач заперечує проти позову і
пояснив, що спірна квартира надана йому
як військовослужбовцю. На даний час він
проходить військову службу, але
проживати в спірній квартирі він не
може, оскільки позивачка перешкоджає
йому проживати в ній, а саме: змінила
замки на вхідних дверях, в квартиру він
не має вільного доступу не зважаючи на
те, що в квартирі ще знаходиться його
майно; а в листопаді 2013 року позивачка
змінила і вхідні двері, але ключів від
замків йому ніхто не дав.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи
та зібрані по справі докази, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як видно із документів, сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі до
06 листопада 2013 року і проживали в
квартирі АДРЕСА_1 наданій їм Остерською
КЕЧ району згідно ордеру № 002732 від 13
січня 1999 року. Квартира складається із
двох кімнат, жилою площею 25 кв.м.

Відповідно до довідки № 22 від 21
січня 2014 року, виданої Деснянською
селищною радою, Козелецького району
Чернігівської області відповідач
ОСОБА_2 дійсно зареєстрований в
АДРЕСА_1. Квартира за вищезазначеною
адресою відомча і належить до
житлового фонду Міністерства оборони
України.

Як виходить із змісту акту
фіксування факту не проживання в
АДРЕСА_1 від 22 лютого 2014 року - ОСОБА_2 в
даній квартирі не проживає з 16 серпня
2013 року по теперішній час, тобто, 22
лютого 2014 року, понад 6 місяців. Але, як
пояснив в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 останній не проживає
в даній квартирі з поважних причин,
оскільки позивачка перешкоджає йому
проживати у вказаній квартирі.
Позивачка змінила замки на вхідних
дверях, в квартиру відповідач не має
вільного доступу не зважаючи на те, що в
квартирі ще знаходиться майно
відповідача; а в листопаді 2013 року
позивачка змінила і вхідні двері, але
ключів від замків відповідачу не дала.
Про що не заперечувала в судовому
засіданні і позивачка і що підтвердила
свідок ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що акт
фіксування факту не проживання ОСОБА_2
за адресою АДРЕСА_1, від 22 лютого 2014 року
був складений на прохання позивачки і
погоджений з відповідачем, але причина
не проживання ОСОБА_2 в даній квартирі
комісією не встанавлювалась.

Згідно ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно ч. 4 ст. 311 ЦК України
фізична особа не може бути виселена або
іншим чином примусово позбавлена
житла, крім випадків, встановлених
законом.

Не може бути визнано відповідача
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування спірною квартирою
відповідно до ст. 71 ЖК України, оскільки
наймач житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності наймача без поважних
причин понад шість місяців.

Посилання позивача на те, що
відповідач не проживає у зазначеній
квартирі понад строк, встановлений
законом, з власної ініціативи не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, оскільки вищезазначені
докази не можуть свідчити про
відсутність відповідача без поважних
причин, тому що вони спростовуються і
суперечать іншим наявним матеріалам
справи та доказам встановленим в
судовому засіданні, тому позивач не
довів зазначених обставин, чим не
виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
відповідно до яких кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень, в зв'язку із чим в
задоволенні позову слід відмовити в
повному обсязі.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст. 47 Конституції України, ст.
ст. 9, 71,72 ЖК України, ст. 15, 311 ЦК
України, ст. ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Козелецький
районний суд до апеляційного суду
Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя