БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
№ провадження 2/356/85/14 Справа
№ 356/269/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2014 року Березанський міський
суд Київської області у складі:

головуючого судді
Дудар Т.В.,

за участю секретаря
Настич Н.А.,

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Березань справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
зобов'язання звільнити житлове
приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року до Березанського
міського суду Київської області із
позовною заявою про усунення перешкод
у користуванні майном шляхом
зобов'язання звільнити житлове
приміщення звернулася ОСОБА_1,
обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на
підставі договору купівлі-продажу від
09 вересня 2011 року на праві приватної
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1. У цьому ж будинку
зареєстрований та фактично проживає її
син - ОСОБА_2 - відповідач по справі. Між
сторонами постійно виникають
конфліктні ситуації. Перебуваючи у
нетверезому стані відповідач вчиняє
сварки, пошкоджує майно, ображає її, за
що неодноразово притягувався до
відповідальності. ОСОБА_2 виганяє
позивача жити до сараю, в будинок
узагалі не пускає. Тому просила суд
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні належним їй на праві
приватної власності будинком АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання відповідача
звільнити житлове приміщення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги, викладені у позовній заяві,
підтримала. Однак уточнила, що не хоче
виселяти відповідача з будинку, а лише
просить суд виділити у належному їй на
праві власності будинку окрему кімнату
для її проживання. У судових дебатах
позивач також просила виділити їй
земельну ділянку коло будинку у
розмірі двох соток.

Відповідач позовні вимоги, викладені у
заяві, визнав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав
та обов'язків, визначених у ст. 27 цього
Кодексу, позивач має право протягом
усього часу розгляду справи збільшити
або зменшити розмір позовних вимог,
відмовитися від позову. До початку
розгляду справи по суті позивач має
право шляхом подання письмової заяви
змінити предмет або підставу позову.

До початку розгляду справи по суті
позивач жодних письмових заяв про
зміну предмету або підстави позову не
подавала. Під час судового розгляду
ОСОБА_1 усно заявила, що позов підтримує
в повному обсязі, однак просить суд не
виселяти відповідача, а лише виділити
їй у користування окрему кімнату в
належному їй на праві власності
житловому будинку і дві сотки землі
коло будинку, що фактично є зміною
позовних вимог. Також після проведення
судового розгляду по суті і оголошення
перерви у судовому засіданні,
працівником апарату суду було передано
уточнення від позивача, зареєстровані
канцелярією суду 19 березня 2014 року за
вх. № 1166 після початку розгляду справи.
Таким чином суд приходить до
переконання, що зміна предмету і
підстав позову по формі не відповідає
вимогам ч. 2 ст. 31 ЦПК України і не може
бути прийнята судом до розгляду в
даному провадженні.

За змістом ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення
власником права власності. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 321 ЦК України
визначено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження майном.

У судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 є власником будинку та
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 (а.с. 6). У цьому ж будинку
зареєстровані вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
(а.с. 8-10). Відповідач визнає обставини,
викладені в позовній заяві, а саме те,
що він зареєстрований та проживає у
будинку, що належить позивачу, між
сторонами виникають конфлікти, будучи
в нетверезому стані він вчиняє сварки,
ображає позивача, тому неодноразово
притягувався до відповідальності,
однак коли, за які дії і яке покарання
йому було призначено він не пам'ятає.
Інших належних доказів протиправної
поведінки відповідача ОСОБА_1 для
дослідження у судовому засіданні не
надала.

Відповідно до будинкової книги (а.с. 8-10)
ОСОБА_4 зареєстрований та проживає у
АДРЕСА_1 з 11 жовтня 2011 року. Позовна
вимога про зобов'язання ОСОБА_2
звільнити житлове приміщення
розцінюється судом як виселення його
із вказаного будинку. Однак підставами
для виселення відповідно до ст. ст. 157, 116
ЖК України є систематичне руйнування
чи псування жилого приміщення, або
використання його не за призначенням,
або систематичне порушенням правил
співжиття, що робить неможливим для
інших проживання з ними в одному
будинку, однак до суду не були надані
належним чином оформлені докази на
підтвердження протиправних дій
відповідача по відношенню до позивача,
сам ОСОБА_2 вказував, що сварки між ним
та позивачем періодично виникають,
однак він ніколи не виганяв ОСОБА_1 жити
до сараю чи не пускав у дім. Також
зазначав, що його притягали до
адміністративної відповідальності,
однак коли, за які дії і яке покарання
йому було призначено він не пам'ятає. За
таких обставин у судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження ті
обставини, на які позивач посилалась як
на підстави для задоволення вимоги про
звільнення житлового приміщення
відповідачем.

Аналізуючи зібрані та досліджені у
судовому засіданні докази суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають до задоволення,
оскільки позивачем не надано суду
належних доказів у підтвердження
позовних вимог. Надані позивачем
докази - копія договору купівлі-продажу
будинку та копія будинкової книги не є
достатніми доказами для задоволення
позовних вимог про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом
зобов'язання відповідача звільнити
житлове приміщення.

Уточнені під час розгляду справи
позовні вимоги судом не розглядалися,
оскільки були розцінені як одночасна
зміна предмету і підстав позову, що не
передбачено чинним законодавством та
заявлені після початку розгляду справи
по суті.

На підставі ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України,
ст. ст. 116, 157 ЖК України, керуючись ст. ст.
8, 10, 14, 15, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
майном шляхом зобов'язання звільнити
житлове приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Березанський міський суд
Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя
Т. В. Дудар