АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3154/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В.В. Доповідач - Ткаченко
І.Ю. Категорія 79
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі:
Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії
посадових осіб Амур -
Нижньодніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
13 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на неправомірні дії
посадових осіб Амур -
Нижньодніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції.

Ухвалою Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
13 лютого 2014 року скаргу ОСОБА_2 -
задоволено частково. Визнано
неправомірною бездіяльність
начальника Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в частині ненадання
ОСОБА_2, як стороні виконавчого
провадження, відповіді на заяву від 22
листопада 2013 року відповідно до вимог
та термінів, зазначених в Законі
України «Про звернення громадян».
Зобов'язано начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції надати ОСОБА_2
відповідь на його заяву від 22 листопада
2013 року відповідно до вимог та
термінів, зазначених в Законі України
«Про звернення громадян». В іншій
частині скарги ОСОБА_2 - відмовлено
(а.с.37-39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
ставить питання про скасування ухвали
та постановлення нової, якою скаргу
задовольнити в повному обсязі (а.с.42-47).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а
ухвала суду в частині визнання
неправомірною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії - скасуванню,
з закриттям провадження по справі з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 18
вересня 2012 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська було
винесено ухвалу по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без шлюбу, визнання спільною
сумісною власністю нерухоме майно та
визнання права власності на ? частину в
спільному майні, якою було накладено
заборону на відчуження у будь-якій
формі спірного нерухомого майна, що
належить на праві власності ОСОБА_4.

26 вересня 2012 року головним державним
виконавцем Амур-Нижньодніпровського
ВДВС ДМУЮ Малюк І.В. були винесені
постанова про відкриття виконавчого
провадження з виконання ухвали суду
від 18 вересня 2012 року та накладено
арешт на вказане майно, а також
постанова про арешт майна ОСОБА_4 05
жовтня 2012 року державним виконавцем
Малюк І.В. було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження за
ухвалою від 18 вересня 2012 року у зв'язку
з тим, що вимоги виконавчого документу
виконано в повному обсязі.

31 травня 2013 року ухвалою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська було
скасовано захід забезпечення позову,
накладений вищевказаною ухвалою від 18
вересня 2012 року.

На підставі ухвали
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 31 травня
2013 року, яка мала відмітку про набрання
нею чинності та печатку суду,
Амур-Нижньодніпровським ВДВС ДМУЮ 07
червня 2013 року були винесені постанови
про відновлення виконавчого
провадження, про звільнення майна з-під
арешту, а 10 червня 2013 року була винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2013 року ухвалу
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 31 травня
2013 року було скасовано та передано
питання на новий розгляд. 24 жовтня 2013
року Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська було
винесено ухвалу про скасування заходів
забезпечення позову, що накладені
ухвалою суду від 18 вересня 2012 року.
Вказана ухвала апеляційним судом
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року була залишена без змін.

Відмовляючи у задоволені скарги в
частині скасування винесених головним
державним виконавцем АНД ВДВС ДМУЮ
Малюк І.В. постанови про закінчення
виконавчого провадження від 10.06.2013 року
та постанови про звільнення майна з-під
арешту від 07.06.2013 року та зобов'язання
винесення інших, суд 1 інстанції
виходив з того, що 24 жовтня 2013 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська було
винесено ухвалу про скасування заходів
забезпечення позову накладені ухвалою
суду від 18 вересня 2012 року, вказана
ухвала апеляційним судом
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року була залишена без змін. Таким
чином, скасування раніше винесених
державних виконавцем постанов про
відновлення виконавчого провадження
від 07.06.2013 року, про звільнення майна
з-під арешту від 07.06.2013 року, про
закінчення виконавчого провадження
від 10.06.2013 року є недоцільним. Підстав
для відновлення виконавчого
провадження, передбачених ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження»,
при пред'явленні 22.11.2013 року заявником
ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16.09.2013
року, не вбачається, тому дії
державного виконавця в цій частині є
такими, що відповідають вимогам закону.
Вимоги заявника щодо притягнення судом
посадових осіб ДВС до дисциплінарної
відповідальності є також
необґрунтованими, оскільки не
передбачені діючим законодавством.

З такими висновками суду 1 інстанції
колегія суддів погоджується та вважає,
що суд першої інстанції в достатньо
повному об'ємі з'ясував права та
обов'язки учасників спору, обставини
справи, перевірив доводи сторін та
давши їм належну правову оцінку,
постановив ухвалу в частині відмови в
задоволенні скарги, яка є законною та
обґрунтованою й відповідає вимогам
закону.

При цьому колегія суддів враховує, що
на час винесення постанов щодо яких
розглядається спір, а саме про
звільнення майна з-під арешту від 07.06.2013
року та про закінчення виконавчого
провадження від 10.06.2013 року, ухвала
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 31.05.2013 року
про скасування заходів забезпечення
позову була чинною, а тому порушень
діючого законодавства з боку
державного виконавця допущено не було.

Щодо задоволення вимог скарги в
частині визнання неправомірною
бездіяльності начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції та зобов'язання
його вчинити певні дії, пов'язані з
розглядом заяви ОСОБА_2 від 22.11.2013 року в
порядку, передбаченому Законом
України «Про звернення громадян», то
суд 1 інстанції виходив із того, що
ОСОБА_2 дійсно звертався до АНД ВДВС
ДМУЮ із заявою від 22.11.2013 року, в якій
просив не знімати арешт без ретельної
перевірки в надання належно
оформленої, набравшої законної сили,
завіреної мокрою печаткою ухвали або
рішення суду. Також в заяві просив його
повідомити письмово стосовно вжитих
заходів. Вказана заява була отримана
АНД ВДВС 22.11.2013 року, про що свідчить
вхідний штамп. Однак, в матеріалах
виконавчого провадження відсутня
будь-яка відповідь на заяву ОСОБА_2

При цьому суд 1 інстанції керувався ст.
16 Закону України «Про звернення
громадян», відповідно до якої, скарга
на дії чи рішення органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, при цьому громадянин
може подати скаргу особисто або через
уповноважену на це особу, у терміни
встановлені ст. 17 зазначеного Закону.
Згідно із п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про звернення громадян»,
громадянин при розгляді скарги має
право, в тому числі, одержати письмову
відповідь про результати розгляду
заяви чи скарги, а також вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень, а у
відповідності до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 19 цього
Закону, органи державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги та письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення у встановлені ст. 20 вказаного
Закону терміни.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду 1 інстанції в
вищезазначеній частині.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України,
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених ст. ст. 205 і 207 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, установленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України в
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може
скористатися певним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу
є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних осіб чи юридичних осіб з
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування, їхньою
посадовою або службовою особою,
предметом яких є перевірка законності
рішень, дій чи бездіяльності цих
органів (осіб), відповідно до прийнятих
або вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Адміністративні справи, в яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, як це передбачено п. 1 ч.
1 ст. 18 КАС України, підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним
судам (п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 оскаржує дії начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, пов'язані з
ненаданням йому інформації про
наслідки розгляду його заяви від 22.11.2013
року в порядку, передбаченому Законом
України «Про звернення громадян», що
пов'язано із виконанням суб'єктом
владних повноважень своїх службових
обов'язків.

З аналізу наведено вбачається, що спір
щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 22.11.2013
року в порядку, передбаченому Законом
України «Про звернення громадян», який
виник між сторонами, є
публічно-правовим і відноситься до
адміністративної юрисдикції, а тому
його розгляд судом першої інстанції
повинен був здійснюватися за нормами
КАС України.

Враховуючи, що суд першої інстанції
допустив порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи в
частині визнання неправомірною
бездіяльності начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції та зобов'язання
його вчинити певні дії, пов'язані з
розглядом заяви ОСОБА_2 від 22.11.2013 року в
порядку, передбаченому Законом
України «Про звернення громадян»,
колегія суддів вважає, що ухвала в цій
частині підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
оскільки вимоги скарги в цій частині не
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 310, п. 1 ч. 1
ст. 312 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Ухвалу Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
13 лютого 2014 року в частині визнання
неправомірною бездіяльність
начальника Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в частині ненадання
ОСОБА_2, як стороні виконавчого
провадження, відповіді на заяву від
22.11.2013 року відповідно до вимог та
термінів, зазначених в Законі України
«Про звернення громадян», та
зобов'язання начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції надати ОСОБА_2
відповідь на заяву від 22.11.2013 року
відповідно до вимог та термінів,
зазначених в Законі України «Про
звернення громадян» - скасувати, а
провадження по справі в цій частині -
закрити.

В іншій частині ухвалу Амур -
Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 лютого 2014 року -
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: