РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/960/14-ц

провадження у справі № 2/0285/518/14

14 березня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого - судді
Коцюби О.М.

за участю секретаря Махновецької
Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Новоград-Волинський
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

05.03.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про розірвання шлюбу посилаючись на те,
що з відповідачем вони перебувають у
шлюбі зареєстрованому 18.11.2000 року
виконкомом Курчицької сільської ради
Новоград-Волинського району
Житомирської області. Від шлюбу мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем припинили
шлюбні відносини у зв'язку з
несумісністю характерів, відсутності
взаєморозуміння, кохання. Останнім
часом проживають окремо. Просить
розірвати шлюб, доньку залишити на
своєму вихованні та змінити своє
прізвище на дівоче «ОСОБА_1».

Позивач у судове засідання не
з'явилася, надала заяву, у якій просить
справу розглядати у її відсутність,
позовні вимоги підтримує, просить їх
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву, у якій просить
справу розглядати без його участі, позв
визнає у повному обсязі, не заперечує
щодо його задоволення.

Суд ухвалив проводити судове засідання
без участі сторін з винесенням рішення
у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, 18.11.2000 року виконкомом Курчицької
сільської ради Новоград-Волинського
району Житомирської області між
сторонами було зареєстровано шлюб,
актовий запис № 7, що підтверджується
свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від
шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). Сторони
останнім часом разом не проживають,
спільного господарства не ведуть,
шлюбні відносини позивачка та
відповідач поновлювати не бажають. За
даних обставин шлюб підлягає
розірванню так, як подальше спільне
проживання подружжя неможливе і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам кожного з подружжя та їх
дитині.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Крім цього, підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо залишення дитини
на виховання з матір'ю та заміна
прізвища позивача на дівоче «ОСОБА_1».

Стаття 113 СК України передбачає, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Ч. 1 ст. 161 СК України зазначає, що якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 3, 57, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 24, 113, 110, 112, 160 СК України,
суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18.11.2000 року
виконкомом Курчицької сільської ради
Новоград-Волинського району
Житомирської області, актовий запис №
7, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

Неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на виховання
матері -ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище
«ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Головуючий:
О.М. Коцюба