АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/866/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Зайончковська І.
А. Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. УХВАЛА
27 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Дмитренко М. І. суддів
Вініченко Б. Б. , Бондаренко С. І. при
секретаріПосипайко А.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 13 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 20 грудня 2012 року ОСОБА_7 взяв у
нього в позику грошові кошти в сумі 61750
грн. на особливі нужди. В підтвердження
договору позики відповідач склав
боргову розписку. Згідно домовленості
ОСОБА_7 повинен був повернути борг до 10
лютого 2013 року, проте в зазначений
термін кошти не повернув.

В зв'язку з тим, що добровільно вирішити
даний спір позивач не має змоги, він
звернувся до суду.

Просив стягнути з відповідача на свою
користь борг за договором позики в сумі
61750 грн. та судові витрати.

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 13 січня 2014
року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам по справі,
порушення норм процесуального права,
просить рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 13 січня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, вивчивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення.

Залишаючи позовну заяву без
задоволення, суд першої інстанції
виходив з того, що свої зобов'язання за
договором позики відповідач виконав
повністю, повернувши позикодавцеві
кошти в сумі 61750 грн., що підтверджено
відповідними доказами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що, встановивши дійсні
обставини справи, суд дав належну
оцінку зібраним доказам, правильно
застосував норми матеріального права,
не допустив порушень норм
процесуального права, які призвели б до
неправильного вирішення справи, та
ухвалив у справі законне і
обґрунтоване рішення, підстав для
скасування якого колегія суддів не
вбачає, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) ) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно вимог ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Судом встановлено, що 20 грудня 2012 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено
договір позики. На підтвердження
укладення договору ОСОБА_7 надав
розписку, згідно якої він отримав від
ОСОБА_6 позику в сумі 61750грн., яку він
зобов'язується повернути до 10 лютого 2013
року.

Даний факт не оспорювався
відповідачем по справі.

Згідно квитанції №Р24А30157 від
16.03.2013 року, платіжного доручення
№D0318ХІ1А1 від 16.03.2013 року, меморіального
ордеру №D0318ХІ1А1 кошти в сумі 61750 грн.
були перераховані ОСОБА_7 на рахунок
ОСОБА_6, що підтверджується випискою
(а.с.31).

Доказом видачі та отримання вказаної
суми є чек (а.с.32) від 19 березня 2013 року з
підписом про отримання клієнтом суми в
розмірі 61750 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що відповідач
виконав взяті на себе зобов'язання за
договором позики від 20 грудня 2012 року і
повернув суму позики в розмірі 61750 грн.
на рахунок ОСОБА_6

Безпідставними є доводи апелянта, щодо
порушення судом першої інстанції вимог
цивільного процесуального
законодавства. З матеріалів справи
вбачається, що позивач в телеграмах,
адресованих суду просив розглядати
справу в його відсутність. Після
надходження від відповідача
заперечення з доказами про оплату
боргу, суд відклав розгляд справи,
оскільки явка позивача визнана судом
обов'язковою. Повідомлення про
відкладення розгляду справи було
направлене 26 грудня 2013 року на адресу
ОСОБА_6 Одночасно зазначено, що в разі
неявки в судове засідання - справа буде
розглянута на підставі наявних
доказів. Дане повідомлення отримане
особисто ОСОБА_6 30 грудня 2013 року.

В судове засідання позивач не з'явився,
доказів про поважність причин неявки
не надав.

Колегія суддів критично оцінює доводи
апелянта, що грошові кошти в сумі 61750
грн., які були перераховані
відповідачем не є поверненням боргу за
договором позики, а є поверненням
коштів за договором купівлі-продажу
екскаватора, який не був виконаний з
боку відповідача та угода не була
завершена.

Апелянтом на підтвердження своїх
доводів надано копію договору
купівлі-продажу екскаватора від 20
грудня 2012 року., який укладено між ТОВ
«ІК «ЕнергоТехноПарк» в особі
директора ОСОБА_7 (продавець) та ПП
ОСОБА_6 (покупець).

Жодних доказів, які свідчать про оплату
ОСОБА_6 суми в розмірі 61750 грн., про яку
зазначено в п.4.5.1. договору та яку
нібито повернув ОСОБА_7 суду не надано.
Не надано доказів виконання чи
невиконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором. До того ж
продавцем за договором є юридична
особа ТОВ «ІК «ЕнергоТехноПарк».
Докази, які свідчать про сплату боргу
за договором позики проведені фізичною
особою - ОСОБА_7 В разі повернення
коштів за невиконання договору
купівлі-продажу екскаватора проплата
була б здійснена не від фізичної особи
- ОСОБА_7, а від ТОВ «ІК
«ЕнергоТехноПарк», як сторони по
договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим, а доводи
викладені в апеляційній скарзі
безпідставними та належним чином
дослідженими судом, а тому не знаходить
підстав для скасування рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 13 січня 2014 року -
відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 13 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :