Справа № 161/3138/14-ц
Провадження № 2/161/1539/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

02 квітня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Козак О.А.,

з участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

відповідача -
ОСОБА_3,

представника третьої особи -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на гараж,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
ОСОБА_3 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на гараж.

Свій позов мотивує тим, що 15.04.1995 року
між ним та відповідачем укладений
договір купівлі-продажу гаража АДРЕСА_1

Зазначає, що не може зареєструвати
право власності на гараж, оскільки
договір не відповідає формі
встановленій законодавством.

У зв'язку з чим просить визнати дійсним
договір купівлі-продажу гаража АДРЕСА_1
укладений 15.04.1995 року між ним та ОСОБА_3
та визнати за право власності на нього.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав, викладених в позовній заяві,
просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, не заперечував щодо його
задоволення.

Представник третьої особи - гаражного
кооперативу просив суд вирішити спрі у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

В судовому засіданні з архівного
витягу з розпорядження виконавчого
комітету Луцької міської ради №451-рв
від 13.11.1995 року вбачається, що ОСОБА_1
було надано дозвіл на тимчасове
встановлення гаража для власного
автомобіля в гаражному кооперативі
АДРЕСА_1 (а.с. 5).

При цьому, із довідки гаражного
кооперативу «Мрія» і згаданого
розпорядження слідує, що ОСОБА_1
придбав вказаний гараж у ОСОБА_3(а.с.5-6),
тобто наявна невідповідність між
фактичними обставинами справи. Про
наведене також свідчить копія
технічного паспорту на гараж АДРЕСА_1,
яким стверджується, що він побудований
ОСОБА_1 самочинно, а не придбаний
(а.с.7-10)

Таким чином, суду не представлено
будь-яких доказів належності гаража
відповідачу і наявність у нього
правовстановлюючих документів на
нього та відповідно право на вчинення
правочину щодо його відчуження .

Згідно ст. 225 ЦК України(в ред.1963 року),
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, право продажу майна
належить власникові. Якщо продавець
майна не є його власником, покупець
набуває права власності лише в тих
випадках, коли згідно з ст.145 цього
Кодексу власник не вправі витребувати
від нього це майно.

Отже, зважаючи, що продавець за
договором купівлі-продажу від 15.04.1995
року належним чином не оформив своє
право власності, а тому у нього були
відсутні юридичні підстави для його
відчуження, то суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд вважає необґрунтованими
посилання позивача та його
представника на ст.153 ЦК УРСР (в ред.1963
року) та ст.220 ЦК України стовно
досягнення згоди між сторонами по всіх
істотних умовах і повного виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
оскільки як слідує з матеріалів справи
та пояснень сторін, ніхто не ухилявся
та не ухиляється від його
нотаріального посвідчення і між
сторонами не було досягнуто
домовленості по всіх істотних умовах,
зокрема, стосовно ціни гаража, яка в
договорі жодним чином не обумовлена.
Крім цього, на момент його укладення
чинним законодавством не вимагалось
оформлення такого договору в
нотаріальному порядку.

Таким чином, суд дослідивши та оцінивши
представлені докази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.128, 153, 224, 225 ЦК УРСР (в
ред.1963 року) ст. ст. 220, 328, 392ЦК України,
суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на гараж - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Кихтюк
Р.М.