Справа № 128/5731/13-ц Провадження №
22-ц/772/903/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Гриценко І. Г.Категорія:
27Доповідач: Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області у складі:

Головуючого : Колоса
С. С.

Суддів : Вавшка В. С.,
Шемета Т. М.

При секретарі :
Пантелеймоновій А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 діючої в інтересах недієздатної
особи ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь», ОСОБА_4, за участю
третьої особи органу опіки та
піклування Вінницької районної
Державної адміністрації, ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору іпотеки за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 6 лютого 2014 року, -

Встановила :

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 6 лютого 2014 року
відмовлено у позові ОСОБА_2 діючої в
інтересах недієздатної особи ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь», ОСОБА_4, за
участю третьої особи органу опіки та
піклування Вінницької районної
Державної адміністрації, ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору іпотеки .

Своє рішення суд першої інстанції
мотивував тим, що позивач не довела
факту, того що договір іпотеки можливо
визнати недійсним .

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, на невідповідність висновків
справи обставинам справи, на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, на недотримання норм
матеріального та порушення норм
процесуального права .

В запереченнях представник банку
просить рішення суду залишити без змін,
а скаргу залишити без задоволення,
мотивуючи тим, що вона є безпідставною
та не обґрунтованою .

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, заслухавши позивача, яка
просить рішення суду скасувати з
підстав викладених у скарзі та
ухвалити нове про задоволення її
позовних вимог, відповідачів, які
просять рішення залишити без змін, так
як воно є законним та обґрунтованим, а
скаргу відхилити, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення скарги .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні .

Згідно ст.. 215 ч. 1 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені ч. ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203
ЦК України .

Відповідно до ст.. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави, суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками, не
може суперечити правам і інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей .

Дослідивши матеріали справи суд
прийшов до вірного висновку, що
оспорюваний договір укладено з
дотриманням вимог закону, а саме не
суперечить цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави, суспільства, його
моральним засадам, особа, яка вчинила
правочин, мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності, волевиявлення
учасника правочину було вільним і
відповідало його внутрішній волі,
правочин вчинено у формі встановленій
законом, правочин було спрямовано на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним, а саме на
забезпечення виконання умов
передбачених кредитним договором .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір .

Твердження викладені в позовній заяві
та апеляційній скарзі про те, що на
момент укладання іпотечного договору
ОСОБА_3 був недієздатним в зв»язку з
чим батьками порушено ст.. 203 ч. 6 ЦК
України, тому це є підставою для
визнання його недійсним колегія суддів
вважає безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на законі .

Згідно ст.. 40 ЦК України фізична особа
визнається недієздатною з моменту
набрання законної сили рішення суду
про це. Якщо від часу виникнення
недієздатності залежить визнання
недійсності договору або іншого
правочину, суд з урахуванням висновку
судово - психіатричної експертизи та
інших доказів щодо психічного стану
особи може визначити у своєму рішенні
день, з якого вона визнається
недієздатною .

Судом апеляційної інстанції
витребувано та досліджено матеріали
цивільної справи про визнання ОСОБА_3
недієздатним .

З акту стаціонарної судово -
психіатричної експертизи № 28 - п від
20 червня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3
вперше перебував на стаціонарному
лікуванні у Вінницькій обласній
психоневрологічній лікарні ім.. О. І.
Ющенка з 04. 08. 2002 року по 13. 09. 2002 року з
діагнозом гострий поліморфний
психотичний розлад з симптомами
шизофренії та виписаний додому у
супроводі батьків ( а. с. 27 - 30 ). У
висновку та в матеріалах даної справи
відсутні будь - які дані про те, що особа
в період з 13. 09. 2002 року по 04. 02. 2013 року
перебувала на обліку в лікарні чи
лікувалася. Відсутня у висновку і
вказівка про те, що ОСОБА_3 внаслідок
свого захворювання позбавлений
здатності усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними та потребує
опіки саме з 13 вересня 2002 року. Не
надано ОСОБА_2 доказів на підтвердження
тих фактів, що купувались синові ліки
після виписки з лікарні та до часу
повторного звернення у лютому 2013 року .

Судом першої інстанції дано належну
оцінку наданим по справі доказам та
вірно відмовлено у задоволенні
позовних вимог .

Твердження викладені у скарзі вірного
в цілому висновку суду не спростовують
.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань .

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін .

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 діючої в
інтересах недієздатної особи ОСОБА_3 -
відхилити .

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 6 лютого 2014 року
- залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу набрання
законної сили ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ .

Головуючий :
С. С. Колос

Судді :
В. С. Вавшко

Т. М. Шемета

З оригіналом згідно :