Єдиний унікальний номер 225/3987/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/596/2014
Головуючий 1 інстанції
Доповідач Папоян В.В.
22 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:
головуючого: Біляєвої О.В.
суддів: Папоян В.В., Могутової
при секретарі: Саєнко В.В.
розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського
міського суду Донецької області від 24
жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності та поділ майна,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності та
поділ спільного майна подружжя на
обґрунтування якого зазначив, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 1 червня 2011 року по 27 березня 2013
року. Під час шлюбу ними було придбано
квартиру АДРЕСА_1 Крім того, в інтересах
сім'ї ним з ПАТ «ВТБ Банк» було укладено
жовтня 2011 року на суму 33 000 грн. Оскільки
кредитні кошти були витрачені в
інтересах, а саме на придбання
квартири, то просив здійснити розподіл
спільного майна та зобов'язань,
визнавши за сторонами право власності
по 12 частки спірної квартири та
стягнути з відповідачки на його
користь 12 частку сплачених ним
грошових коштів за кредитним договором
у період з листопада 2011 року по січень
Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 24 жовтня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право власності по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_1 за кожним. В задоволені решти
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду в частині відмови у
задоволені позовних вимог про
стягнення грошових коштів за кредитним
зобов'язанням скасувати та ухвалити
нове про задоволені вимог у повному
обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема зазначає, що судом
першої інстанції не враховано
положення ч.4 ст. 65 СК України згідно
якої договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім`ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім`ї. Оскільки
при поділі майна повинні враховуватися
також борги подружжя. Дружина і чоловік
є солідарними боржниками за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім`ї, не зважаючи на те, що договір
укладений на ім'я одного із подружжя.
Але судом не прийнято до уваги, що
кредитні кошти були використані ним в
інтересах сім'ї на придбання спільної
квартири, тому він має право заявити
вимогу про стягнення з колишньої
дружини на його користь 12 частки
грошових коштів, сплачених ним за
кредитним договором.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач ОСОБА_1 та його представники
доводи апеляційної скарги підтримали,
просили рішення суду в частині відмови
у задоволені позову скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
апеляційного суду проти апеляційної
скарги заперечувала просила суд її
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України та п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2008
року № 12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість
судового рішення лише в оскаржуваній
частині і відповідно до принципу
диспозитивності не має права робити
висновків щодо неоскарженої частини.

Позивачем рішення суду оскаржується
лише в частині відмови у задоволені
позовних вимог про стягнення грошової
суми та в іншій частині рішення суду
сторонами не оскаржується.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційний скарга підлягає
відхиленню, рішення суду підлягає
залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав
правильну правову оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні цієї частини позовних
вимог. Висновки суду ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Судом першої інстанції було
встановлено, що з 1 червня 2011 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі та рішенням Дзержинського
міського суду від 27 березня 2013 року
шлюб між сторонами розірвано. 28 жовтня
2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВТБ Банк»
укладено кредитний договір №R5В
на суму 33 000 грн. з кінцевим терміном
погашення 28 жовтня 2014 року та цільовим
призначенням на споживчі потреби у
інтересах сім'ї. За період з листопада
2011 року по січень 2013 року на виконання
кредитних зобов'язань боржником
сплачено 20745 грн.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволені
позовних вимог про стягнення ? частини
грошових коштів сплачених за кредитним
договором.

Апеляційний суд не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги оскільки
відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд
розглядає справу за зверненням
фізичних або юридичних осіб в межах
заявлених ними вимог.

Звертаючись до суду с позовом про
стягнення ? частки грошових коштів
сплачених ним за кредитним договором
ОСОБА_1, як на підставу своїх позовних
вимог, посилався ст.ст. 60-63 СК України,
зазначав, що кредитний договір було
укладено в інтересах подружжя та
просив стягнути на його користь ?
частину грошових коштів сплачених за
кредитними зобов'язаннями у період з
листопада 2011 року по січень 2013 року,
тобто сплачених зі спільного бюджету
під час перебування у шлюбі. Позивачем
не надано доказів, що у вказаний період
сторони фактично не перебували у
шлюбних відносинах та не вели
спільного господарства.

Решта доводів апеляційної скарги
правових висновків суду не спростовує
та не належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 24 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: