АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц/796/4827/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Литвинова
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

27 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кравець В.А.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Печерського
районного суду міста Києва від 18 лютого
2014 року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
дитину, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 18 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
28.08.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 18 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
звільнення його від сплати аліментів.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції є незаконним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає обставинам справи. Вказує
на те, що він не є кровним батьком
ОСОБА_5 та рішенням Печерського
районного суду міста Києва від 04.07.2013
року позбавлений батьківських прав.
Також вказує, що він є інвалідом І
групи у зв'язку з чим отримує
мінімальну пенсію в розмірі 1034 грн., а
тому не має можливості сплачувати
аліменти. Проте, суд 1-ї інстанції на
дані обставини не звернув уваги та
ухвалив необґрунтоване рішення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
повністю підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 проти доводів апеляційної
скарги заперечувала, посилалась на те,
що вони є безпідставними, а рішення
суду першої інстанції повністю
відповідає вимогам закону та інтересам
доньки

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5,
що підтверджується свідоцтвом про
народження, з якого вбачається, що
відповідач записаний батьком дитини.

24 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 було розірвано. Донька сторін
залишилася проживати з матір'ю та
знаходиться на її утриманні.

Оскільки ОСОБА_3 не надає позивачу
матеріальної допомоги на утримання
їхньої доньки, ОСОБА_4 вернулася до
суду з позовом про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
неповнолітньої доньки в розмірі 1000 грн.
та додаткових витрат на дитину в
розмірі 300 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини певного віку, починаючи з 28.08.2013
року і до досягнення повноліття
дитиною, суд 1-ї інстанції виходив з
того, що в даній частині позовні вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підтверджені належними доказами, а
тому підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до вимог ст.180 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Оскільки з досліджених судом
доказів та пояснень сторін достовірно
встановлено, що неповнолітня донька
ОСОБА_5 проживає з матір'ю ОСОБА_4 та
знаходиться на її утриманні, а батько
дитини ОСОБА_3 проживає окремо,
відповідно до вимог ст.180 СК України,
повинен утримувати дитину до її
повноліття, колегія суддів вважає, що
суд 1-ї інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача аліментів на
утримання доньки.

При визначенні розміру аліментів, суд
відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України
повинен врахувати: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

За правилом ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Визначаючи розмір аліментів, що
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_3, суд 1-ї інстанції обґрунтовано
визначив їх у розмірі1/4 частини з усіх
видів доходу відповідача, врахувавши
ту обставину, що ОСОБА_3 має стабільний
дохід, так як отримує пенсію у розмірі
1034 грн.

Даних про те, що частину доходу
відповідач одержує в натурі в
розпорядженні суду немає.

Враховуючи в сукупності дані обставини
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду 1-ї інстанції про
наявність правових підстав для
стягнення з відповідача ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини заробітку (доходу) щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини певного віку, починаючи з
28.08.2013 року і до досягнення повноліття
дитиною.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач не є кровним батьком ОСОБА_5
та на підставі рішення Печерського
районного суду міста Києва від 04.07.2013
року позбавлений батьківських прав, на
правильність висновків суду не
впливать, з огляду на таке.

Статтею 136 СК України встановлено, що
особа, яка записана батьком дитини
відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього
Кодексу, має право оспорити своє
батьківство, пред'явивши позов про
виключення запису про нього як батька з
актового запису про народження дитини.

Не має права оспорювати батьківство
особа, записана батьком дитини, якщо в
момент реєстрації себе батьком дитини
вона знала, що не є її батьком, а також
особа, яка дала згоду на застосування
допоміжних репродуктивних технологій
відповідно до частини першої статті 123
цього Кодексу.

Судом встановлено, ОСОБА_3 не
заперечується той факт, що в момент
реєстрації його батьком ОСОБА_5 він
знав, що не є її біологічним батьком і
надав добровільну згоду на те, щоб його
записали батьком дитини, а тому
зобов`язаний утримувати дитину, в тому
числі, сплачувати аліменти. Крім того,
відповідно до приписів чинного
законодавства не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини і
особа, яка позбавлена батьківських
прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач є інвалідом І групи у
зв'язку з чим отримує мінімальну пенсію
в розмірі 1034 грн., а тому не має
можливості сплачувати аліменти
колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до вимог чинного СК України
наявність у батьки (матері) дитини
інвалідності І групи не є безумовною
підставою для звільнення від сплати
аліментів. Дана обставина, у
відповідності до вимог ст.182 СК України,
враховується при визначенні розміру
аліментів, як і враховується та
обставина, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є інвалідом І групи та на даний
час отримує пенсію по інвалідності в
розмірі 1034,73 грн.

Зі змісту оскаржуваного рішення суду
також вбачається, що судом 1-ї інстанції
під час визначення розміру аліментів
враховано дану обставину та правомірно
присуджено до стягнення аліменти на
утримання доньки, в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) щомісячно, що на
даний час становить 258,68 грн.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції також не спростовують.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 18 лютого 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
додаткових витратна дитину в сумі 300
грн. щомісяця, сторонами не
оскаржується, а тому колегія суддів
перевіряє правильність висновків суду
першої інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення Печерського
районного суду міста Києва від 18 лютого
2014 року є законним та обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3
відсутні.

Витрати по сплаті судового збору судом
стягнуті з відповідача на користь
позивача у відповідності з вимогами
ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Печерського районного
суду міста Києва від 18 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: