Справа № 2-410/3540/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Садове товариство «Самарський
розлив» про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, який
у січні 2014 року уточнила та просила
зобов'язати ОСОБА_2 звільнити від
встановленої огорожі на бетонному
фундаменті шириною 0,34 м. шляхом її
демонтажу яка була ним незаконно
встановлена на частині земельної
ділянки НОМЕР_1 Садового товариства
«Самарський розлив»; зобов'язати
ОСОБА_2 усунути перешкоду в
користуванні їй, ОСОБА_1 частиною
земельної ділянки НОМЕР_1 Садового
товариства «Самарський розлив»
самозахоплення якої він здійснив,
площею 12 кв.м.; визнати недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: с. Олександрівка
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області садового
товариства «Самарський розлив» НОМЕР_2
,що належить ОСОБА_2; зобов'язати Відділ
Держкомзему у Дніпропетровському
районі і області скасувати реєстрацію
проведену в Книзі записів держаних
актів на вказану земельну ділянку
;визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою: с.
Олександрівка Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
садового товариства «Самарський
розлив» , НОМЕР_1, що належить їй, ОСОБА_1;
зобов'язати Відділ Держкомзему у
Дніпропетровському районі і області
скасувати реєстрацію проведену в Книзі
записів держаних актів на вказану
земельну ділянку ;стягнути з
відповідача на її користь всі судові
витрати.

В обґрунтування позову вказала, що вона
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
НОМЕР_1 в Садовому товаристві
«Самарський розлив» згідно державного
акту на право приватної власності на
землю, серії ДП ДН № 023135 від 29 жовтня 1997
року виданого Олександрівською
сільською радою народних депутатів. З
лютого 2009 року її права в користуванні,
володінні та розпорядженні земельною
ділянкою НОМЕР_1 в СТ «Самарський
розлив» грубо порушуються зі сторони
власника сусідньої ділянки НОМЕР_2
ОСОБА_2 Їх ділянки граничать впродовж 36
м. і до лютого 2010 року були розділені
огорожею з сітки рабиця. Скориставшись
її відсутністю на дільниці, впродовж
лютого 2010 року відповідач здійснив
самозахоплення частини її ділянки
загальною площею 30 кв.м., демонтуючи
існуючу огорожу, пересунувши огорожу
від існуючої раніше вздовж огорожі між
їхніми ділянками і звівши на території
її ділянки капітальну огорожу з
фундаменту та цегли і металевих щитів
заввишки два з половиною метри. В
березні 2010 року вона не одноразово
висловлювала свою незгоду відносно
зведеної на її ділянці огорожі ОСОБА_2
та інформувала його про шкоду, яку
наносить їй розташування побудованої
ним огорожі. На усі зауваження та факти
порушення її прав відповідач
відмовлявся виявляти дії для
врегулювання конфлікту. Згідно статуту
СТ «Самарський розлив» нею була
написана скарга на дії власника
ділянки НОМЕР_2 ОСОБА_2 і передана
голові правління СТ «Самарський
розлив» Єрошеву Дмитру Борисовичу. У
відповіді голова правління СТ
«Самарський розлив» Єрошев Д.Б.
підтвердив вищевикладені факти
порушення її прав зі сторони
відповідача та пояснив, що ОСОБА_2
відмовляється обговорювати можливість
врегулювання конфлікту. Вона
позбавлена можливості захистити свої
права в позасудовому порядку, а тому у
встановленому законом порядку
звернулася до суду з позовом.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала та просила
суд задовольнити їх у повному обсязі,
посилаючись на обставини, зазначені в
позові.

Відповідач у судове засідання 4 березня
2014 року не з'явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином у встановленому законом
порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74
ЦПК України (а.с.91,92). Раніше, 15.10.2012 р. та
18.10.2012 року був присутнім у судовому
засіданні,заперечував проти позову.

Представник третьої особи Садового
товариства «Самарський розлив» у
судове засідання не з»явився.

Вислухавши позивачку, повно та
всебічно вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Право кожного на справедливий розгляд
його справи упродовж розумного строку
судом, встановлений законом, при
вирішенні спору щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру
передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка підлягає застосуванню
відповідно до ст. 9 Конституції України
та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

Згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи враховується період з дня
надходження до суду позовної заяви до
завершення виконання рішення суду.

Право доступу до суду включає право на
виконання судового рішення без
надмірних затримок (рішення ЄСПП у
справі «Іммобільяре Саффі проти
Італії»). Європейський суд
дотримується думки, що неможливість
особи домогтися виконання рішення
протягом тривалого часу становить
втручання у його право на мирне
володіння своїм майном у сенсі пункту 1
статті 1 Протоколу №1 до Конвенції.
(рішення ЄСПП у справі «Шмалько проти
України»). Обов'язок забезпечувати
ефективну реалізацію прав, захищених
цим документом, має бути результатом
позитивних обов'язків держави (зокрема,
рішення ЄСПП у справі «X і Y проти
Нідерландів»), ці позитивні
зобов'язання повинні встановлювати
певні засоби, потрібні для захисту
права на власність (рішення ЄСПП у
справі «Лопез Остра проти Іспанії»).

Статтею 13 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод
визначено, що кожен, чиї права і
свободи, викладені в цій Конвенції,
порушуються (для позивача це стаття 1
Першого Протоколу), має право на
ефективний засіб правового захисту у
відповідному національному органі. На
національному рівні має бути
гарантований правовий захист задля
реального забезпечення прав і свобод,
передбачених цією Конвенцією, коли
держава має певну свободу розсуду щодо
форм засобів захисту, але, у всякому
випадку забезпечує їх ефективність як
на практиці, так і за законом:
можливість розглянути вимогу за суттю
і надати захист в сенсі запобігання чи
припинення подальшого тривання
стверджуваного порушення (зокрема,
рішення ЄСПП у справі «Кудла проти
Польщі»).

Відповідно до ст.ст.1, 11 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів, які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

При вирішенні питання про поважність
неявки відповідача ОСОБА_2 в судове
засідання, суд керується наступним.
Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки. Відповідно до
ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи
протягом розумного строку, але не
більше двох місяців з дня відкриття
провадження у справі. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
справи, суд ухвалою може подовжити
розгляд справи, але не більш як на один
місяць.

При цьому вжиття заходів для
прискорення процедури розгляду справ є
обов'язком не тільки суду, а й осіб які
беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
справа тривалий час не може знайти
свого вирішення. Відповідач у судове
засідання не з'являється, причина його
неявки суду не відома. Враховуючи
конкретні обставини справи,
встановлені ст. 157 ЦПК України строки
розгляду справи та те, що неявка
відповідача без поважних причин згідно
ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення
розгляду справи, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Згідно з ст. ст. 143, 146, 149 ЗК України
вилучення (викуп) та припинення права
користування або права власності на
земельну ділянку чи її частину за
відсутності на це згоди
землекористувача або власника може
здійснюватись виключно в судовому
порядку.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що на підставі ХVІ
сесії ХХІ скликання Олександрівської
сільської Ради народних депутатів від
29 жовтня 1993 року ОСОБА_1 належить
земельна ділянка площею 0,0547 га (НОМЕР_1)
в межах та згідно з планом, яка передана
для садівництва та розташована на
території Олександрівської сільської
ради Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, що
підтверджується Державним актом на
право приватної власності на землю
серії ДП ДН № 023135 виданим 29.10.1997 року на
її ім'я (а.с.8). Земельна ділянка НОМЕР_2
перебуває у власності відповідача
ОСОБА_2, що підтверджується Державним
актом на право приватної власності на
землю серії ІІ ДП Дн № 081294,
зареєстрованого 27.10.1995 року за № 4230,
виданим на підставі рішення
Олександрівської сільської ради від
29.10.1993 року на його ім'я (а.с.18-22).

За результатами висновку судової
земельно-технічної експертизи № 1630-13
складеного 15.10.2013 року (а.с.59-64) -
фактична площа земельної ділянки
НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_2
розташована в Садовому товаристві
«Самарський розлив» в с. Олександрівка
Дніпропетровського району згідно
проведених геодезичних вимірів
становить: 597,00 кв.м. та має розміри в
плані: від т.1 до т. 2 (ширина із сторони
дороги) - 2,23 м.; від т.2 до т.3 (ширина із
сторони дороги) - 14,94 м.; від т.3 до т.4
(довжина із сторони ділянки НОМЕР_1) - 4,99
м.; від т.4 до т.5 (довжина із сторони
ділянки НОМЕР_1) - 2,45 м.; від т.5 до т.7
(довжина із сторони ділянки НОМЕР_1) - 29,44
м.; від т.7 до т.8 (ширина із сторони
ділянки № 203) - 14,61 м.; від т.8 до т.1
(довжина із сторони дороги) - 37,36 м.
Фактична площа земельної ділянки
НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_1 та
розташована в Садовому товаристві
«Самарський розлив» в с. Олександрівка
Дніпропетровського району згідно
проведених геодезичних вимірів
становить: 543,00 кв.м. та має розміри в
плані: від т.3 до т.9 (ширина із сторони
дороги) - 16,67 м.; від т.9 до т.10 (довжина із
сторони ділянки № 191 та № 192) - 17,16 м.; від
т.10 до т.11 (довжина із сторони ділянки №
192) - 18,33 м.; від т.11 до т.7 (ширина із
сторони ділянки № 204) - 13,90 м.; від т.7 до
т.5 (довжина із сторони ділянки НОМЕР_2) -
29,44 м.; від т.5 до т.4 (довжина із сторони
ділянки НОМЕР_2) - 2,45 м.; від т. 4 до т.3
(довжина із сторони ділянки НОМЕР_2) - 4,99
м. Відповідно до геодезичних замірів
встановлено, що площі земельних
ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 згідно
фактичного користування не
відповідають площам згідно державних
актів на дані земельні ділянки. Площа
земельної ділянки НОМЕР_1, яку фактично
займає власник даної земельної ділянки
ОСОБА_1 на 4,0 кв.м. менша площі земельної
ділянки зазначеної в державному акті
на дану земельну ділянку, а площа
земельної ділянки НОМЕР_2, яку фактично
займає власник даної земельної ділянки
ОСОБА_2 на 12,0 кв.м. менша площі
зазначеної в державному акті на дану
земельну ділянку.

Відповідно до геодезичних замірів
встановлено, що мають місце відхилення
між фактичними розмірами земельної
ділянки НОМЕР_1, НОМЕР_2 та розмірами,
згідно державних актів на дані
земельні ділянки.

Згідно кадастрової зйомки встановлено,
що межі земельної ділянки НОМЕР_2
згідно фактичного користування не
відповідають межам відповідно до
державного акту, кадастровий номер
:04:007:0321, а саме: власник земельної
ділянки НОМЕР_2 займає земельну ділянку
із сторони земельної ділянки НОМЕР_1,
площею 12,0 кв.м., яка йому згідно
проведених геодезичних вимірів не
належить. На даній ділянці встановлено
огорожу на бетонному фундаменті
шириною 0,34 м.; із сторони дороги по всій
довжині земельної ділянки НОМЕР_2,
власник даної ділянки не користується
земельною ділянкою площею 24,0 кв.м., яка
згідно проведених геодезичних вимірів
належить йому на праві приватної
власності, згідно координат державного
акту номер :04:007:0321. По даній
ділянці прокладено водопровідну
мережу. Згідно кадастрової зйомки
встановлено, що межі земельної ділянки
НОМЕР_2 згідно фактичного користування
зі сторони земельної ділянки НОМЕР_1 не
відповідають межам відповідно до
державного акту, кадастровий номер
:04:007:0321, а саме: власник земельної
ділянки НОМЕР_2 займає земельну ділянку
із сторони земельної ділянки НОМЕР_1,
площею 12,0 кв.м., яка йому згідно
проведених геодезичних вимірів не
належить. На даній ділянці встановлено
огорожу на бетонному фундаменті
шириною 0,34 м.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не
може використовувати належну їй
земельну ділянку як повноправний
власник за всіма необхідними
документами, бо не має доступу до неї,
оскільки відповідачем ОСОБА_2 зведено
огорожу на її земельній ділянці.
Встановлено, що відповідач самовільно
використовує частину земельної
ділянки позивачки, порушуючи право
власності позивачки і не маючи жодної
законної підстави, чинить ОСОБА_1
перешкоди у користуванні її земельною
ділянкою.

Стаття 152 Земельного кодексу України
дає право землекористувачу вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці права не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Відповідно до статті 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

За таких обставин суд вважає ,що
позовні вимоги позивачки підлягають
задоволенню у частині позовних вимог
про зобов'язання ОСОБА_2 усунути
перешкоди у користуванні її земельною
ділянкою НОМЕР_1,що знаходиться у
садовому товаристві «Самарський
розлив» Олександрівської сільської
ради Дніпропетровського
району/області, шляхом звільнення
частини земельної ділянки НОМЕР_1
розміром 12 кв.м. та демонтування на ній
огорожі на бетонному фундаменті
шириною 0,34 м., з боку земельної ділянки
НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог суд вважає за необхідне
відмовити за їх безпідставністю.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення суд вирішує питання
щодо розподілу між сторонами судових
витрат.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути
зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 214,60 грн. та вартість проведення
судової земельно-технічної експертизи
у розмірі 2350,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
125, 143, 146, 149, 153, 212 ЗК України, ст. 391 ЦК
України, ст. 3, 10, 57-61, 79, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Садове товариство «Самарський
розлив» про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, -
задовольнити частково .

Зобов'язати ОСОБА_2, що зареєстрований у
АДРЕСА_1,усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_1 земельною
ділянкою НОМЕР_1,що знаходиться у
садовому товаристві «Самарський
розлив» Олександрівської сільської
ради Дніпропетровського
району/області, шляхом звільнення
частини земельної ділянки НОМЕР_1
розміром 12 кв.м. та демонтування на ній
огорожі на бетонному фундаменті
шириною 0,34 м., з боку земельної ділянки
НОМЕР_1,що належить ОСОБА_1.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 214
грн. 60 коп. сплаченого судового збору
та 2350 грн. 08 коп. витрат по проведенню
судової земельно-технічної експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Озерянська Ж.М.