Справа № 159/647/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Восковська О.А. Провадження
№ 22-ц/773/587/14 Категорія: 20 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Овсієнко А.А.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу та повернення сторін
договору до попереднього стану за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на
рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 03 березня
2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 03 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 в порядку захисту прав
споживачів про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та повернення
сторін договору до попереднього стану
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав з підстав
в ній наведених.

Відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну
скаргу відхилити, залишивши рішення
суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що
05.05.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено договір купівлі-продажу
металопластикових дверей. Сторони
домовились щодо конфігурації,
комплектації дверей, їх кольору та
вартості в розмірі 4 100 грн.

В підтвердження укладення договору
купівлі-продажу відповідач надав
позивачу акт від 05.05.2011 року та товарний
чек про оплату вартості дверей в
розмірі 4 100 грн.

14.05.2011 року замовлені металопластикові
двері були доставлені ОСОБА_3, однак
позивач відмовився їх приймати,
оскільки вважав, що виготовлені двері
не відповідають замовленню та є
неякісними.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, позивач покликався на
вчинення цього правочину під впливом
обману. Зазначав, що обман полягав у
неправдивому відображенні
відповідачем вартості замовлених
металопластикових дверей, отримані
двері не відповідали їх комплектації
та якості відповідно до замовлення.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що в судовому
засіданні не встановлено обману зі
сторони відповідача під час укладення
договору купівлі-продажу, тому
відсутні підстави передбачені законом
для визнання недійсним цього
правочину.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
відповідає встановленим в судовому
засіданні обставинам та нормам
матеріального права, якими
врегульовані ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Зміст цієї статті свідчить, що обман
має місце тоді, коли одна сторона
навмисно вводить іншу сторону в оману
стосовно природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речей, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Обман може
мати місце тоді, коли сторона правочину
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або замовчує їхнє існування.

В ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів», якою заборонена нечесна
підприємницька практика, зазначено
перелік форм підприємницької практики,
що вводить в оману споживача.

Положення вищезазначених норм закону
свідчать, що обставини, які є підставою
для визнання правочину недійсним
повинні існувати на момент його
вчинення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
матеріалів справи, що спір між
сторонами виник внаслідок того, що
позивач відмовився прийняти
металопластикові двері посилаючись на
невідповідність виготовлених дверей
тому замовленню, яке він зробив, та
неналежну якість дверей, у зв'язку з чим
звертався з позовами до суду про
розірвання договору купівлі-продажу
від 05.05.2011 року, зобов'язання ОСОБА_2
прийняти назад проданий товар, про
стягнення сплачених коштів в порядку
захисту прав споживачів.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 01.06.2012 року в позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
купівлі-продажу металопластикових
дверей, зобов'язання прийняти назад
куплений товар, стягнення суми в
подвійному розмірі та стягнення
моральної шкоди відмовлено. Ухвалою
апеляційного суду від 11.07.2012 року
рішення суду залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду від 23.07.2013
року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в
порядку захисту прав споживачів про
стягнення вартості дверей в сумі 4100
грн. відмовлено.

Судовими рішеннями встановлено, що
вхідні металопластикові двері
виготовлені промисловим способом за
індивідуальним замовленням від 05.05.2011
року, виробник - ТзОВ «Віконда»,
комплектація дверей наступна -
металева фурнітура, замки, система
відкривання та закривання дверей
відповідає замовленню (Сігенія
Фаворит), ручки виробництва компанії
«Хоппе», габаритні розміри дверей
повністю відповідають замовленню,
якість виготовлених дверей відповідає
вимогам стандартів згідно
сертифікатів відповідності. Також
судами встановлено, що різниця у
вартості дверей, яка зазначена в акті,
який виданий ОСОБА_3 в сумі 4 100 грн. та в
акті замовлення, який направлений
виробнику в сумі 3 292 грн. не є обманом
покупця в зв'язку з тим, що в обумовлену
між сторонами вартість дверей включені
витрати та націнка продавця.

Обставини встановлені судовими
рішеннями від 01.06.2012 року, від 23.07.2013
року відповідно до вимог ст. 61 ЦПК
України не підлягають доведенню у
даній справі.

Доводи позивача, викладені в позовній
заяві та апеляційній скарзі є
підставою для звернення з вимогами до
суду про відмову від договору і
поверненню сплаченої за товар грошової
суми (ст.ст. 678, 672 ЦК України), а не
підставою для визнання договору
купівлі-продажу недійсним.

В справі відсутні будь-які докази, які б
підтверджували, що відповідач під час
укладення договору купівлі-продажу
умисно ввів в оману позивача стосовно
обставин, які мають істотне значення та
свідчили про нечесну підприємницьку
практику.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для його зміни чи
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 03 березня
2014 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: