Справа №442/1690/14-ц
Провадження №2/442/877/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області у
складі: головуючого судді
Гайдука А.М.

при секретарі
Чолавін Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача боргу за
договором позики у розмірі 27000 грн.

В підтвердження позовних вимог
покликається на те, що 08 серпня 2010 року
позивач за усним договором позики
передав у власність відповідачки 24 000
гривень на власні потреби, що на той час
було еквівалентно трьом тисячам
американських доларів. При фактичному
одержанні вказаної суми відповідачкою
була надана розписка від 08 серпня 2010
року.

Згідно зазначеної розписки остання
зобов'язувалась повернути кошти на
першу вимогу позивача. Протягом січня
та лютого 2014 року ОСОБА_1 неодноразово
звертався до неї з вимогою про
повернення боргу, але ОСОБА_2
відмовилась, пояснюючи свою відмову
відсутністю у неї коштів.
Неповерненням коштів на вимоги
позивача відповідачка порушила взяті
на себе зобов'язання, підтверджені
складеною та підписаною нею
власноручно розпискою.

Позивач намагався повернути свої
кошти, які накопичував протягом
тривалого часу, пред'являючи ОСОБА_2
усні претензії протягом двох місяців,
але остання ухиляється від виконання
зобов'язання, що змушує позивача
звернутися до суду з даним позовом.

У зв'язку з тим, що економічна ситуація
в нашій країні змінилась і курс долара
США на час подання даної заяви
становить 9.00 грн. за 1 американський
долар, позивач вважає, що з
відповідачки слід стягнути суму боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції в розмірі 27 000 грн., що наданий
час є еквівалентом 3000 доларів США.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити з підстав наведених у
позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні
позовні вимоги визнала та пояснила, що
дійсно брала у позику грошові кошти для
купівлі квартири, яку згодом вона з
чоловіком і купила 13.08.2010 року, проте не
повернула їх у зв'язку з важким
матеріальним становищем та смертю
чоловіка. Про такі життєві обставини
ОСОБА_2 знає і позивач.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши зібрані у
справі докази, суд вважає, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до ч.
3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
позики за умовами якого, позивач
передав відповідачу грошові кошти в
сумі 24000грн.,що на час передання було
еквівалентно трьом тисячам
американських доларів, а остання
зобов'язалася повернути суму позики на
першу вимогу позивача, про що була
складена розписка від 08.08.2010 року.

Відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо в
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст.
530 ЦК України). Згідно з ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами на підтвердження укладання
договору позики була складена розписка
від 08.08.2010 року.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлено строк повернення позики
або цей строк визначений моментом
пред'явлення вимоги, позика має бути
повернена позичальником протягом 30
днів від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Усний договір позики було укладено
08.08.2010 року, шляхом надання розписки.
Відповідач позичив грошові кошти в
загальній сумі 24000 грн., що на час
передання було еквівалентно трьом
тисячам американських доларів, в
договорі зазначено, що відповідачка
повинна повернути борг на першу вимогу
ОСОБА_1

У випадку неповернення (несвоєчасного
повернення) суми позики у визначений
сторонами у договорі строк кредитор
може вимагати застосування наслідків,
встановлених ч. 1 ст. 1050 ЦК України.

Виходячи із строку дії договору позики
та розміру облікової ставки НБУ у
відповідний період, судом здійснено
наступний розрахунок: згідно
офіційного курсу НБУ станом на на день
подання позовної заяви 1 американський
долар еквівалентно 9,00 грн., з
урахуванням індексу інфляції
еквівалентом 3000 доларів США є 27000
гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції.

Враховуючи те, що між сторонами був
укладений усний договір позики під
розписку, суд приходить до висновку, що
вони дійшли згоди щодо істотних умов
договору та взяли на себе зобов'язання
щодо виконання даного договору. У
зв'язку з тим, що відповідачка не
повернула суму позики позивачу та
визнала позов, суд приходить до
висновку про стягнення з відповідачки
на користь позивача заборгованості в
розмірі 27 000 грн.,

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 212-215, 218, 223,
294 ЦПК України, ст. 6, 202,526,530, 625, 629, 1046, 1047,
1049, ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики в розмірі 27 000
(двадцять сім тисяч) грн.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області через Дрогобицький
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя