Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Околот Г.М.
Справа № 412/229/14-ц
Провадження № 22ц/782/1153/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - судді Околота Г.М.,

суддів - Ступіної Я.Ю., Коротенка Є.В.,

при секретарі - Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 13 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
дитини та дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовом, в якому просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на своє
утримання на період перебування у
соціальній відпустці по догляду за
дитиною до трьох років в твердій
грошовій сумі. Під час розгляду справи
ОСОБА_4 уточнила заявлені нею вимоги
(а.с.26), в яких просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дитини в розмірі ? частини доходів
відповідача, але не менше одного
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян щомісячно; а також просила
стягнути аліменти на своє утримання в
розмірі 1/6 частини доходів відповідача.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 13 лютого 2014 року уточнені
позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частини всіх видів доходів, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно з 14
січня 2014 року до повноліття дитини.
Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4
аліменти на її утримання на період
перебування у соціальній відпустці по
догляду за дитиною до трьох років в
розмірі 1/6 частини усіх видів доходів,
починаючи з 14 січня 2014 року до
досягнення дитиною трьох років, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь держави судовій збір в сумі 243,60
грн. ( а.с. 36-37)

Вважаючи, що рішення суду в частині
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дружини прийняте з
порушенням матеріального та
процесуального права, представник
відповідача подала на нього апеляційну
скаргу, в обґрунтування якої вказала,
що судом неправильно застосовано норму
матеріального права, а саме не
враховано матеріальне становище
відповідача і ті обставини, що
відповідач позбавлений матеріальної
можливості утримувати дружину, у
зв'язку з чим просить рішення в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
дружини у розмірі 1/6 частини усіх
доходів скасувати та ухвалите нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у
задоволенні цих вимог.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у
п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду
України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку», у разі
якщо апеляційна скарга подана на
рішення щодо частини вирішених вимог,
суд апеляційної інстанції відповідно
до принципу диспозитивності не має
права робити висновки щодо не
оскаржуваної частини рішення ні в
мотивувальній, ні в резолютивній
частині судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення суду першої інстанції
оскаржується відповідачем лише в
частині стягнення аліментів на
утримання дружини , тому перевіряючи
законність оскаржуваного рішення
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в
межах апеляційного оскарження, колегія
суддів не перевіряє справу в частині
задоволення вимог позивача про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини із-за
відсутності апеляційної скарги в
зазначеній частині.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді
справи встановлено, що сторони по
справі з 08.10.2011 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі (а.с.5); від шлюбу
сторони мають спільну дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та є його батьками, про що
зроблено відповідний актовий запис в
Державному реєстрі актів цивільного
стану громадян та видано свідоцтво про
народження.(а.с.4).

З травня 2013 року сторони фактично
припинили сімейно-шлюбні відносини,
проживають окремо, дитина ОСОБА_5
проживає разом з позивачем. ( а.с. 8,13)

Задовольняючи позов у частині
стягнення аліментів на утримання
дружини, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК
України, дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років незалежно від того,
чи вона працює, та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати таку допомогу.

Оцінюючи обставини щодо можливості
відповідача надавати аліменти на
утримання позивача, суд дійшов
висновку, що він має можливість це
робити, оскільки має постійне місце
роботи, та відсутні обставини, які б
перешкоджали йому сплачувати аліменти
на утримання дружини, з якою проживає
дитина, до досягнення дитиною
трьохрічного віку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки, розглядаючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини
справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, правильно
встановив правовідносини, які склались
між ними, надав їм належну оцінку, і
дійшов до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог ОСОБА_4

Відповідно до ч.ч.2,4 ст..84 Сімейного
Кодексу України дружина, з якою
проживає дитина, має права на утримання
від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років. Право
на утримання дружина, з якою проживає
дитина, має незалежно від того, чи
працює вона і незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Таким чином, даною нормою не
передбачено, що достатній майновий
стан дружини може зумовити відсутність
у неї права на отримання допомоги від
чоловіка, а тому доводи апелянта про
те, що дружина є забезпеченою , оскільки
отримує державну допомогу і він не
повинен її утримувати, є неспроможними.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ні у суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді відповідач та його
представник не надали доказів, які б
свідчили про те, що відповідач не має
фінансової можливості утримувати
дружину, тому доводи апеляційної
скарги в цій частині є
необґрунтованими.

Та обставина, що відповідач, раніше
пропонував сплачувати аліменти
добровільно, або ж на договірній
основі, а позивач на це не
погоджувалась, а на сьогоднішній день
відповідач цього вже запропонувати не
може через фінансові негаразди, не
являється доказом того, що він не
здатний надавати матеріальну допомогу.

Розмір стягнутих аліментів визначено
судом з дотримання положень ст.ст.182, 183
СК.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги в частині того, що
судом неправильно застосовано норму
матеріального права, а саме ст.84 СК
України, оскільки суд першої інстанції
вірно застосував вказану норму
матеріального права, яка є спеціальною
нормою при визначені аліментів на
утримання дружини.

Інші доводи апелянта , викладені в
апеляційній скарзі не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального права.

Отже за таких обставин колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
є правильними, оскільки ґрунтуються на
обставинах, які встановлені в судовому
засіданні, наданих сторонами доказах, у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального законодавства,
підстав для скасування рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги
немає, тому відповідно до частини 1 ст.308
ЦПК України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 13 лютого 2014 року - залишити
без зміни.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: