Справа № 456/1678/13-ц
Провадження № 2/456/106/2014
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді
Пака В.М.

при секретарі
Лещишин З.О.

адвокатів, пред-ків позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

представника відповідачів
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Стрию справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
боргу за договором позики та
зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання
правочину недійсним, суд -

Встановив:

29.03.2013 р. до суду поступила
позовна заява ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
директора Стрийської станції юних
техніків, який просить стягнути з
відповідачів по справі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 солідарно в його користь борг,
за так званим договором позики та 3%
річних від простроченої суми
заборгованості, а всього позивач
просить стягнути 147 564,28 грн. та
сплачені судові витрати 1 590,36 грн.,
оскільки відповідачі не виконали умови
договору позики.

В обґрунтування позовних вимог
позивач ОСОБА_8 покликається на
викладені в позовній заяві обставини,
а також того, що ввечері 31 грудня 2009 р.
між ним та відповідачами було укладено
договір позики грошових коштів
відповідно до якого він надав
відповідачам в борг кошти в розмірі 36 000
доларів США сотнями, що на той час було
еквівалентно 288 000 грн., які відповідачі
зобов'язувалися повернути до 30 червня
2010 року, тобто на пів року. У
встановлений строк відповідачі
повернули йому тільки частину коштів в
кінці травня 2010 року 16 000 доларів США та
після неодноразових нагадувань ще 3 000
доларів США, а тому на даний час борг
складає 17 000 доларів США, що становить 135
881 грн. Крім даної суми боргу
відповідачі мають сплатити ще 3% річних,
що становить 1 461,69 доларів США, що
становить 11 683,28 грн. та судові витрати,
які сплачені ним під час подачі позову
до суду.

04 грудня 2013 року в суд надійшла
позовна заява позивачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які просять визнати недійсним
правочин, немов би укладений між ними
та ОСОБА_8 31 грудня 2009 р. про отримання
позики 36 000 доларів США з тих підстав, що
розписка була написана проти їхньої
волі з метою в подальшому завершити
будівництво та прийняття комісією
житла для продажі покупцям, оскільки
без цього вони б не змогли реалізувати
витрати, які вклали у вказану будову.

В обґрунтування позовних вимог
покликаються на викладені в заяві
обставини, що між ними та відповідачем
у 2008 році, який займає посаду директора
Станції юних техніків відділу освіти
Стрийської міської ради було досягнуто
домовленість про те, що вони
зобов'язуються для комунального
підприємства відділу освіти
Стрийської міської ради - Станції юних
техніків добудувати два навчальні
класи, приміщення вчительської
кімнати, пандус для дітей-інвалідів,
переобладнати вхід в приміщення
Станції, оновити її фасад та при
потребі провести побілку в навчальних
класах. В свою чергу ОСОБА_8 надав згоду
на надбудову третього-четвертого та
мансардного житлових поверхів над
приміщенням Станції.

Як результат закріплення
домовленостей між ними було укладено
договір про співпрацю від 25 грудня 2008
року. Розпочате ними будівництво було
фактично завершено у 2009 році та об'єкт
повинен був прийнятий в експлуатацію у
встановленому Законом порядку.
Оскільки підрядні роботи велися на
території, що знаходилася в управлінні
Станції юних техніків, то прийняття
об'єкта в експлуатацію потребувало
погодження керівника відповідного
закладу тобто відповідача ОСОБА_8. Так
як прийняття об'єкта в експлуатацію
потребувало підпису ОСОБА_8, а тому в
цей час в нього виник намір отримати
хабар в розмірі 36 тисяч доларів США. Так
як на той час у них грошей не було та
побоюючись, що ОСОБА_8 в разі не
передачі грошових коштів
перешкоджатиме в оформленні права
власності на їхнє збудоване майно, а
тому вони були вимушені погодитися
написати таку розписку, однак ніяких
грошей від ОСОБА_8 не отримували, та і в
нього не могла бути така сума, оскільки
оклади педагога невеликі, дійсно в
розписці зазначили строк до кінця
червня 2010 року. Розписка була як
гарантія для ОСОБА_8 про немов би
отримання грошових коштів, що нібито
вони отримали дані грошові кошти від
ОСОБА_8, який неодноразово погрожував
їм, що у випадку не написання даної
розписки він відкличе всі
погоджувальні документи. Розписку вони
вимушені були написати в присутності
двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які
підтвердили в суді, що передачі жодних
грошових коштів не було та і бути не
могло.

Оскільки вказаних грошових коштів у
них не було, бо всі грошові цінності
були укладені у підрядні роботи, самі
вказані об'єкти вони відчужити не могли
з причин неприйняття їх в експлуатацію,
а відповідач ОСОБА_8 в разі не передачі
грошових коштів перешкоджатиме в
оформленні права власності на їхнє
новозбудоване майно, тому вимушені
були погодитися написати таку розписку
строк до червня 2010 року, вимагав від них
розписки, що начебто вони вказану суму
у нього позичили. Дана розписка і стала
причиною подачі первісної позовної
заяви, яку вони написали вимушено в
присутності вказаних свідків ОСОБА_9
та ОСОБА_11, хоча були присутні під час
написання розписки.

Цього ж дня ОСОБА_8 після отримання
такої розписки від них написав їм свою
розписку про те, що по виконавчих
підрядних роботах він претензій не має
і в майбутньому не буде мати. Дана
розписка також була написана у
присутності вказаних свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_12.,А тому рішенням виконавчого
комітету Стрийської міської ради від 18
лютого 2010 року № 54, тобто через півтора
місяця після написання розписки на
дані житлові приміщення було оформлено
право власності.

Протягом 2010-2011 років вони передали
ОСОБА_8 частину грошових коштів, про що
той заявляє у своїй позовній заяві,
вказану суму вважали достатньою, а тому
погодилися більше йому не платити.
Вважали, що дана розписка втратила
чинність, а тому до подачі ОСОБА_8
позовної заяви до суду думали, що вони
всі домовленості про співпрацю перед
ним виконали, аж тільки після цього
дізналися про порушене своє право,
подали заяву у міліцію про порушення
кримінальної справи, а до суду подали
зустрічну позовну заяву, вважають, що
строк звернення до суду не порушили.

В суді позивач по первісному
позову ОСОБА_8 та його представники
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні
вимоги свого довірителя підтримували
та пояснювали, що 31 грудня 2009 року між
ОСОБА_8 . та відповідачами було укладено
договір позики згідно якого ОСОБА_8
передав ОСОБА_6 та ОСОБА_13 36 000 доларів
США однак для яких потреб не вказують,
як не вказують місця передачі грошей.
Згідно розписки зобов'язувалися позику
повернути вказану суму до 30 червня 2010
року. Частково відповідачі виконали
вказаний договір позики, оскільки
передали ОСОБА_8 16 000 доларів США, а в
кінці травня 2011 року, після
неодноразових нагадувань повернено ще
3 000 доларів США, а тому з цього часу до
часу подачі позовних вимог , тобто до
29.03.2013 року протягом одного року та 10-ти
місяців позивач ОСОБА_8 претензій не
виставляв, хоча звернулися до суду в
межах трьохрічного строку позовної
давності, а тому на даний час борг
становить, на їхню думку, 17 000 доларів
США.

Крім основного боргу відповідачі
зобов'язані повернути ще й 3% річних, що
становить 1 461,69 доларів США, що
становить 11 683,29 грн. за курсом
Національного банку України, а всього
сума боргу становить 147 564,28 грн., яку
просить стягнути з відповідачів, а
також 1 590,36 грн. судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7
про визнання правочину недійсним не
визнають, оскільки розписку про
отримання суми боргу писали
власноручно, гроші отримали,
зобов'язувалися повернути. Просять в
зустрічному позові відмовити.

В суді позивачі по зустрічному
позові ОСОБА_6, ОСОБА_7 та їхній
представник ОСОБА_4 свої позовні вимоги
підтримали та пояснили, що між ними та
ОСОБА_8, у 2008 році, який займає посаду
директора станції юних техніків
відділу освіти Стрийської міської
ради. було досягнуто домовленості про
те, що вони зобов'язувалися для
комунального підприємства відділу
освіти Стрийської міської ради Станції
юних техніків добудувати два навчальні
класи, приміщення вчительської
кімнати, пандус для дітей-інвалідів,
переобладнати вхід в приміщення
Станції, оновити її фасад та при
потребі провести побілку в навчальних
класах та ОСОБА_8 надав згоду на
надбудову 3-го, 4-го та мансардного
житлових поверхів над приміщенням
Станції а тому між ними було укладено
письмовий договір про співпрацю від 25
грудня 2008 р. Розпочате будівництво було
завершено у 2009 році та об'єкт було
прийнято в експлуатацію тільки після
написання розписки про немов би позику.
Так як підрядні роботи велися на
території, що знаходиться в управлінні
Станції юних техніків, а тому прийняття
об'єкта в експлуатацію потребувало
погодження у ОСОБА_8, а тому у нього
виник намір на отримання від них коштів
за здійснення ним підпису на
погоджувальних документах. Коли вони
зустрілися із ОСОБА_8, який їм озвучив
розмір хабара на суму 36 000 доларів США.

Так як на той час в них грошей не було та
побоюючись того, що ОСОБА_8, в разі
непередачі грошових коштів
перешкоджатиме в оформленні права
власності на новозбудоване майно, а
тому вони вимушені були погодитись на
написання розписки та немов би
передачі вказаної суми в майбутньому
до кінця червня 2010 року. Ніяких сум він
їм не передавав, та і заслужений
вчитель ОСОБА_8 ніколи не мав та і не міг
мати 36 000 доларів США, ще розписк5а
написанв в останній день року в
присутності свідків, які суду
ствердили, що ніяких грошей ОСОБА_8 їм
не передавав, були присутні при
написанні розписки. В якості гарантії
отримання грошових коштів ОСОБА_8
зажадав від них письмову розписку. Що
дані грошові кошти вони ніби то в нього
позичили. Розписку вони писали в
присутності двох свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, які можуть ствердити про те, що
під час написання розписок жодних
грошових коштів вони не отримували.
Протягом 2010-2011 р. ними було передано
ОСОБА_8 частину грошових коштів про що
він сам визнає. Після написання ними
розписки про позику ОСОБА_8 не
перешкоджав в оформленні права
власності.Оскільки ОСОБА_8 тоді був
депутатом Стрийської міської ради, мав
вплив на керівництво, міг посприяти в
оформленні чи відмові в оформленні
здачі в експлуатації нерухомості, яку
вони побудували на свій власний ризик.
Вважають, що розписку змушені були
написати так як ОСОБА_8 створював такі
умови, що вони змушені були написати
дану розписку, яка не відповідала на
час її написання їхній волі, а тому
просять визнати даний правочин
недійсним. А в задоволенні позовних
вимоги ОСОБА_8 про стягнення з них
позики відмовити, оскільки така є
безпідставною.

Поясненнями сторін, свідків,
дослідженими доказами по справі
доведено, що позовні вимоги ОСОБА_8 до
задоволення не підлягають, а зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід
задовольнити, оскільки судом
достовірно встановлено фактичні
обставини справи.

Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позивальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей , визначених родовими ознаками.

Правдивість показань в суді
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що грошових
коштів їм ОСОБА_8 ні в момент написання
розписки 31 грудня 2009 року, ні скоро
після того 36 000 доларів не передавав
нікому, а тому вони були впевнені, що
той до суду звертатися не буде, бо йому
за дозвіл достатньо заплатили і сам
позивач визнає 19 000 доларів США, однак
не за договором, а задачу згоди на
добудову. Відсутність угоди між
сторонами на позику, а також того, що
вони отримали гроші в ОСОБА_8 доведені в
суді показаннями свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_11, які суду ствердили, що в момент
написання розписки 31 грудня 2009 року
були присутні в офісі, що на вул.
Б.Хмельницького м. Стрия. ОСОБА_6 писав
розписку в їхній присутності, яку
передали ОСОБА_8, однак при цьому
позивач по справі грошей при собі не
мав, ніяких сум та нікому жодних
коштів не передавав, що також свідчить
про правдивість показань ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. Хоча договір позики вважається
укладеним не в момент написання
розписки, хоча практика йде по шляху
задоволення вимог при наявності
розписки, тобто простої письмової
форми, а в момент передачі грошей, яких
в даному випадку ОСОБА_8 передано не
було.

З дев'яти судових засідань
позивач ОСОБА_8 на вимогу суду про
прибуття в суд разом із їхніми
представниками до суду не прибув,
вимогу суду не виконав, вимагав
завершувати справу у його відсутності,
був присутній в судовому засіданні
тільки один раз, під час якого не зміг
суду дати показання на які потреби
відповідачі взяли від нього в якості
договору позики 36 000 доларів США, в
якому місці передавалися гроші та хто
при цьому був присутній, звідки і де він
зберігав таку велику суму, а також чому
на таку суму не було зареєстровано
нотаріально посвідчений
договір,виходячи з суми позики та й ще
підписаної в останній день року, хоча
законом дозволена проста письмова
форма. Поведінка відповідача та вимоги
представників позивача свідчать про
те, що їм, як вони ствердили в суді,
достатньо розписки, а тому інші питання
не повинен вникати суд та виясняти інші
обставини, оскільки така практика
вищих судових органів в державі.

Тому, згідно вимог наведеного
закону договір позики вважається
укладеним з моменту передачі грошей,
чого в суді встановлено не було, що і є
підставою на думку суду, у відмові в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_8.

Вказані в позові ОСОБА_8
обставини свідчать, що до травня 2010
року відповідачі йому передали 19 000
доларів США, однак після цього понад
один рік та 10-ти місяців не пред'являв
претензій до відповідачів, а тому
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повірили, що той
погодився з тою сумою, яку йому була
передана в якості отриманого дозволу
та сприяння у здачі побудованої
нерухомості, тому суд вважає доведеним,
що відповідачі не пропустили строк
позовної давності, пред'являючи свої
позовні вимоги про визнання даного
правочину недійсним.

Виходячи з наведеного суд вважає також,
що вимога представників позивача та
ОСОБА_8 про застосування строків
позовної давності до позовних вимог
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до задоволення не
підлягає, оскільки в даному випадку
строки для відповідачів по справі
починають спливати з часу коли вони
дізналися про своє порушене право, яке
датується часом пред'явлення позову до
суду ОСОБА_8, тобто з 29.03.2013 року, а
точніше, час коли вони дізналися про це.

Всупереч вимогам ст..203 ч.3 ЦК
України про те, що волевиявлення
учасників правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі, чого
в судових засіданнях встановлено не
було.

Показаннями в суді ОСОБА_6 та ОСОБА_7
про те, що ними написана розписка без
наміру створити певні правовідносини,
а написана як гарантія того, що ОСОБА_8
не буде чинити перешкоди в здачі
побудованих квартир в експлуатацію,
тому вони без розписок передали йому як
плату за це більшу суму ніж визнає
ОСОБА_8, а він визнає 19 000 доларів США,
однак доказів про це, що отримав таку
суму позивач до справи не долучає.
Відповідачі твердять в суді, що
передали йому набагато більшу суму про
що мають письмові докази, однак не як
позика, а як сприяння.

В суді спростовано показання ОСОБА_8 та
його представників про наявність
договору позики, яку вони мотивують
розпискою, однак суд не приймає такі до
уваги з метою недопущення корупції в
даних правовідносинах між сторонами по
справі, оскільки такі також доводяться
долученою до справи «Угодою про
співпрацю» між сторонами від 25 грудня
2008 року, яка свідчить про наявність
угоди на будівельні роботи для
відповідачі на свій ризик, вказану
угоду сторони в суді не оспорювали, а
тому суд приймає до уваги показання
відповідачів про те, за це ОСОБА_8
вимагав у них одну з двохкімнатних
квартир, вартість якої тоді і становила
приблизно 36 000 доларів США, оскільки той
відмовився від такої квартири,
побачивши результати будівництва,
оскільки не було встановлені в
квартирах двері, відсутня підлога,
відсутня побілка і таке інше. а. с. 35, 41.

Вказана обставина підтверджена в суді
і випискою з рішення № 54 Виконавчого
комітету Стрийської міської ради від 18
лютого 2010 року про оформлення права
власності на новостворене нерухоме
майно, після написання відповідачами
розписки на вказану суму, протягом не
цілих двох місяців, не дивлячись на те,
що побудовані квартири не були
завершені та здані під ключ, що також
підтверджує незаконність вимог
позивача на підставі наведеного. а.
с.42,70-73.

З метою недопущення корупційних
стосунків між сторонами суд вважає за
можливе відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_8 та приймає до
уваги показання відповідачів про
відсутність волі сторін на договірні
стосунки про позику та й ще на таку
велику суму, виходячи з того, що
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7
дізнавшись про подачу до суду
первинного позову ОСОБА_8 від 29
березня 2013 року і зразу після цього, а
саме через місяць, 29 квітня 2013 року
звернулися зі спільною заявою, копія
якої долучена до справи, адресованої
Стрийському міському відділу ГУ МВС
України у Львівській області з вимогою
про притягнення до відповідальності
ОСОБА_8 за ст. 368 ч.2 КК України, а з заяви
звучить сума 36 000 доларів США не як
позика, а як хабар, розмір якого
встановив ОСОБА_8 та вимагав у них
вказану суми чи написати відповідну
розписку, під тиском якого ті написали
таку. Суд під час встановлення вказаних
обставин про можливу наявність складу
злочину і у відповідачів, які на вимогу
ОСОБА_8 передали йому особисто понад 19
000 доларів США про що сторони ствердили
в суді відповіли, що готові нести за це
відповідальність, а тому, на думку суду,
вказані обставини також свідчить про
правдивість їхніх показань в суді.

Суд також в підтвердження версії про
відсутність договірних відносин між
сторонами, а також їхньої волі на
позику, оскільки сума, вказана в
розписці відповідачам не передавалася
доведена також і повідомленням, листом
начальника Стрийського МВ ГУМВС
ОСОБА_14 про реєстрацію заяви ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в Єдиному реєстрі досудових
розслідувань за реєстраційним номером
000 1035 від 25 травня 2013 року, однак
до тепер слідство не прийшло до жодного
висновку, на запит суду про результати
досудового слідства також відповіді
не поступило. а. с. 101-103.

На повторну вимогу суду поступила
відповідь, адресована ОСОБА_7 слідчого
СВ ГУМВС України у Львівській області
Сявавка І.І. від 31 жовтня 2013 року про те,
що їм відомо про дані обставини справи,
однак не йде мова про хабар, а слідство
прийшло до висновку, що ОСОБА_8 шляхом
обману та зловживання довірою, а саме
наданням дозволу на продовження
будівництва зобов'язав заявників
сплатити йому гроші в сумі 36 000 доларів
США. Вказано, що їхня заява
зареєстровано в єдиному реєстрі
досудових розслідувань та проводиться
досудове розслідування. Однак
враховуючи, що скоро минають річні
строки розгляду даної цивільної
справи, строки проведення
розслідування також давно минули, тому
суд вважає за можливе завершити
розгляд даної справи

Відсутність факту передачі грошей, що
вимагає ст. 1046 ч.2 ЦК України за
розпискою відповідачі, свідчить заява
позивача ОСОБА_8, який власноручно
написав розписку також від 31 грудня 2009
року в присутності свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_12, що претензій до третього та
четвертого і мансардного житлових
приміщень не має, оскільки отримав
розпису ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про немов би
наявність позики на 36 000 доларів США.
А.с.39.

Отже, в суді достовірно було
встановлено, що передачі грошей
відповідачам в час написання розписки
31.12.2009 року позикодавцем не було, сам
позивач та його представники в суді
твердили, що вказані обставини не мають
значення для них, між сторонами була
укладена письмова угода про співпрацю,
однак договору позики на таку суму не
укладена, а розписка написана тільки
для того щоби інші особи та ОСОБА_8 не
чинили перешкоди в завершенні
будівництва та прийняття його в
експлуатацію. Після написаної розписки
дійсно було прийнято в експлуатацію
вказане житло, що свідчить про фактичні
обставини та відсутність позики, хоча
вказане житло не було завершене.

Суд дану розписку оцінює, як
фіктивний правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які зобов'язували відповідачів до
певних дій. Позивач ОСОБА_8 зобов'язав
відповідачів написати таку розписку
для приховування іншого правочину,
який сторони насправді вчинили та
назвали його про співпрацю від 25 грудня
2008 року, а розписка як результат
співпраці, а не позики.

Тому,при назві розписки без
передачі грошей з боку позивача ОСОБА_8
та його представники називають
договором позики, відповідачі ОСОБА_6
та ОСОБА_7, вказують на вимагання до
написання такої, хоча, подаючи спільну
заяву про притягнення до кримінальної
відповідальності, адресовану
начальнику Стрийської міліції
називають «хабарем», а при дачі
відповіді досудовим слідством на
вимогу суду про результати
розслідування слідчий Сявавко І.І. в
провадження якого перебуває дане
кримінальне провадження вказує, що
ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання
довірою, а саме за надання дозволу на
продовження будівництва за адресою
вул. Коссака, 11-Б м. Стрия зобов'язав
заявників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сплатити
йому гроші в сумі 36 000 доларів США, тобто
слідство також встановило що це не був
договір позики, а вимагання грошей з
можливою відповідальністю за ст. 189 чи
190 КК України, а тому виходячи з
наведеного суд прийшов до
переконливого висновку про
необхідність відмови у задоволення
вимог про стягнення боргу за договором
позики.

Керуючись ст.ст. . 10, 60, 169 ч.3, 209 ч.3,
212, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст.
202-203,207,211,215,228,231,234, 235, 236, 1046, а також ст. 267
ЦК України, суд,

Вирішив:

В позові ОСОБА_5 відмовити.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 про
стягнення солідарно 147 564 грн. 28 коп.
відмовити за недоведеністю позовних
вимог.

Зустрічні позовні вимоги
задовольнити.

Визнати недійсним правочин від 31
грудня 2009 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 про отримання позики на суму 36
000 доларів США, а також таким, що не
підлягає до виконання.

Судові витрати залишити за
сторонами.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
оголошення шляхом подачі апеляції
Стрийському суду.

Головуючий-суддя В. М. Пак