У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Євтушенко
О.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Фольксбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Українсько-Китайський торговий дім»
про стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_6, в особі
представника ОСОБА_7 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 30 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 22 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що між ПАТ «Фольксбанк»
(правонаступник ВАТ «Електрон Банк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитні договори
№KF30656 від 20 квітня 2007 року та № KF30886 від
05 жовтня 2007 року. В якості забезпечення
виконання зобов'язання за кредитними
договорами з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та ТОВ
«Українсько-Китайський торговий дім»
було укладено договори поруки.
Оскільки ОСОБА_4 не виконуються
зобов'язання за кредитним договором
належним чином, виникла
заборгованість, позивач просив суд
стягнути солідарно з відповідачів
виниклу заборгованість.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 30 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 22 січня 2014 року позовні вимоги
банку задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ТОВ «Українсько-Китайський торговий
дім» на користь ПАТ «Фольксбанк»
заборгованість за кредитним договором
№KF30656 від 20 квітня 2007 року та кредитним
договором № KF30886 від 05 жовтня 2007 року в
сумі 678 218,12 грн.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про її відхилення та
залишення без змін рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 30
жовтня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Київської області
від 22 січня 2014 року, оскільки
судові рішення законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Крім того, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтею 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, в особі
представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 30 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 22 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. ІваненкоН.А Горелкіна О.І.
Євтушенко