Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/775/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Пляка
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючого: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
селянського (фермерського)
господарства «Дєдов» на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 25
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до СФГ «Дєдов» про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся
в суд з позовом про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним.

В обґрунтування якого вказував, що між
ним та СФГ «Дєдов» було укладено
договір оренди земельної ділянки без
зазначення дати, який зареєстрований
27.09.2010 року в реєстрі за № 56.

Зазначав, що укладений договір не
відповідає вимогам ст. 15 Закону України
«Про оренду землі»: зокрема не
обумовлені: умови збереження стану
об'єкта оренди; не визначена сторона,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; не визначені умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Оскільки у договорі відсутні кілька
істотних умов, що порушує його право як
орендодавця вважає, що у
відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» є
підставою для визнання договору оренди
недійсним.

Рішенням Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 25
листопада 2013 року визнано недійсним
договір оренди землі, укладений між
ОСОБА_2 та СФГ «Дєдов», зареєстрований в
реєстрі, 27.09.2010 року за № 56, на
земельну ділянку НОМЕР_1, площею 1,26 га,
яка знаходиться на території
Соснівської сільської ради
Олександрівського району
Кіровоградської області. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі СФГ «Дєдов»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції року та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, з підстав
передбачених ст. 309 ЦПК України.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність у договорі оренди землі
істотних умов, а саме умови збереження
стану об'єкта оренди; не визначена
сторона, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини, не визначено
умови передачі у заставу та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки, що є порушенням ст. 15
Закону України «Про оренду землі» та є
підставою для визнання договору
недійсним.
Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможна,
виходячи з наступного.

Колегією суддів апеляційного суду
встановлено, що позивач є власником
земельної ділянки НОМЕР_1, площею 1,26 га,
яка знаходиться на території
Соснівської сільської ради
Олександрівського району
Кіровоградської області, згідно
Державного акта серії КР № 035271 (а.с.6)

Між позивачем та відповідачем було
укладено договір оренди землі, який
зареєстрований в реєстрі 27.09.2010 року,
за № 6. Договір укладено на
п'ятнадцять років (а.с. 7-9).

Згідно акта прийому-передачі земельної
ділянки ОСОБА_2, як орендодавець
передав, а СФГ «Дєдов», як орендар
прийняв земельну ділянку, загальною
площею 1,26 га ріллі, НОМЕР_1 згідно схеми
поділу на території Соснівської
сільської ради терміном на 15 років для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
підставі договору оренди (а.с. 10)

Предметом спірного договору є
вирощування сільськогосподарських
культур (пункт 1).

Пунктом 17 договору оренди землі
передбачено умову як збереження стану
об'єкта.

Позивач не вносив своїх пропозиції
щодо конкретних умов збереження стану
об'єкта оренди, умов передачі у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, шляхом
укладення додаткового договору чи
внесення змін до договору.

В оскаржуваному договорі оренди
землі, в пункті 32, зазначено, що ризик
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди чи його частини несе
орендар (орендодавець), тобто визначена
Законом істотна умова, як визначення
сторони, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди.

В позовній заяві позивач не
наводить запропонованих ним
конкретних, умов, які він наполягав
внести до договору, а відповідач
відмовився від цього.

З встановлених обставин справи
вбачається, що спірні правовідносини
регулюються ЦК України та Законом
України «Про оренду землі».
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною другою зазначеної статті
визначено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, є підставою
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Статтею 11 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що ризик випадкового
знищення або пошкодження об'єкта
оренди несе орендодавець, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Якщо зміст договору є незрозумілим для
сторін, він може бути витлумачений
відповідно до ст.ст.213,637 ЦК України.

Зі змісту укладеного між сторонами
договору оренди землі вбачається, що
він відповідає формі типового
договору оренди землі, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

Заявляючи позов про визнання недійсним
договору оренди землі, позивач не
зазначив, у чому полягає порушення його
прав як орендодавця відсутністю у
договорі конкретно визначених умов, а
саме: збереження стану об'єкта оренди;
сторона, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини; передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 15
ЦК України та ст. 3 ЦПК України у порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, суд
повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю в договорах
оренди умов, передбачених ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», визначити
істотність цих умов, а також з'ясувати у
чому полягає порушення їхніх законних
прав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивачем не доведено у чому саме
полягає порушення його прав, а тому
враховуючи вищезазначене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.
309, ст.ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу селянського
фермерського господарства «Дєдов»
задовольнити.

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 25
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
селянського фермерського господарства
«Дєдов» про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним
відмовити.

Судові витрати, пов'язані із розглядом
справи у суді першої та апеляційної
інстанції покласти на сторони.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: