Провадження №2/337/358/2014
Справа № 337/7687/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2014 року
Хортицький районний суд
м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді - Громова
І.Б.

при секретарі - Голівщук
Т.М.

за участю представника позивача Піскун
О.С., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, суд -

В С Т А
Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 24.12.2007 року, на підставі якого
відповідачу видано кредит в сумі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Просив
стягнути суму заборгованості за
кредитом 13387,14 гривень та судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 229 грн. 40 коп.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила позов
задовольнити.

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні позовні вимоги не
визнали у повному обсязі надали
письмові заперечення в яких просили
застосувати строк позовної давності за
вищевказаним позовом.

Заслухав пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як «строк
дії договору», так і «строк (термін)
виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК
України). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Встановлено, що 24.12.2007 року Банк надав
ОСОБА_3 кредит у сумі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00%
річних на залишок заборгованості.

При оформленні кредитної картки
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

В заяві про відкриття банківського
рахунку і отримання кредитної картки
відповідач зазначив про свою згоду з
тим, що вказана заява разом з Умовами
надання споживчого кредиту, Правилами
користування кредитною карткою і
Тарифами складають договір, укладений
між ним і банком про надання
банківських послуг.

Умовами і правилами надання
банківських послуг передбачено, що для
надання послуг Банк відкриває клієнту
картковий рахунок, його вид і строк дії
визначений в заяві і в пам'ятці клієнта,
підписанням якої клієнт і Банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору являється дата відкриття
рахунку, зазначена в розділі «відмітки
Банку. Договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк. Погашення кредиту здійснюється
шляхом поповнення рахунку готівкою або
у безготівковому порядку. Строки і
порядок погашення кредиту (кредитного
ліміту, кредитної лінії) по платіжним
карткам з встановленим мінімальним
обов'язковим платежем наведений у
Пам'ятці клієнта, яка являється
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частку заборгованості по Кредиту. При
порушенні строків платежів
позичальник зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 250 грн. і 5% від суми
позову.

Довідкою про умови кредитування з ви
користуванням кредитки «Товари в
розстрочку - тільки паспорт»
передбачено щомісячне погашення
заборгованості по кредиту, процентам і
комісіям (мінімальний платіж), розмір
якого складає 7% від залишку
заборгованості на кінець звітного
періоду, але не менше 50 грн.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, у зв'язку із
чим станом на 22.11.2013 року має
заборгованість в загальній сумі 13387,14,
із яких 2948 грн. 01 коп. - заборгованість
за кредитом; 5610 грн. 77 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3952 грн. 78 коп.
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також 250,00 грн.
- штраф (фіксована частина); 625 грн. 58 коп.
- штраф (процентна складова).

Судом встановлено, що сторони
встановили як строк дії договору -
протягом 12 місяців з моменту його
підписання, а якщо протягом цього
строку ні одна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк (п.9.12 Умов
і правил), так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - до кінця місяця, наступного
за звітним.

Таким чином, Пам'яткою клієнта та
Тарифами на обслуговування, які є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 отримав кредитні кошти 24.12.2007
року, щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту належним чином не
виконував, останній платіж був ним
здійснений 23.04.2009 року, у той час як з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом банк звернувся до суду
17.12.2013 року.

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

У даній справі судом встановлено, що
згідно з умовами кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі 7%
залишку заборгованості на кінець
звітного періоду, але не менше 50 грн. до
кінця місяця, наступного за звітним , а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту і процентів
повинно здійснюватись позичальником
частинами кожного місяця, наступного
за місяцем, в рахунок якого вносяться
кошти, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13.

Відповідно до вимог ст. 261, 530, 631 ЦК
України слід дійти висновку про те, що у
разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом всього часу -
до закінчення строку виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики, що підлягає сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Із наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що позичальник почав
порушувати умови кредитного договору з
23.04.2009 року. З відповідним позовом до
суду Банк звернувся у грудні 2013 року.
Заперечуючи проти позову, відповідач
просив, у тому числі про застосування
строків позовної давності. Зважаючи на
те, що умовами кредитного договору
передбачений обов'язок позичальника
щомісячно погашати кредит і відсотки у
розмірі 7% від залишку кредиту, з
урахуванням положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК
України на користь кредитора підлягає
стягненню та частина позики, що
підлягала сплаті разом з нарахованими
процентами, а також несплачені до
моменту звернення кредитора до суду з
позовом щомісячні платежі (з
процентами) в межах позовної давності
щодо кожного із цих платежів.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідачем та з
урахуванням заяви про застосування
строку позовної давності на
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості за кредитом, стягненню
підлягає заборгованість за період з
25.12.2010 р. по 22.11.2013 р., яка
підтверджується розрахунком банку у
розмірі 7759 грн. 99 коп., яка складається
з:

- заборгованості за кредитом - 1635
грн. 96 коп.;

- заборгованості за відсотками - 3765
грн. 15 коп.;

- заборгованості по комісії за
користування кредитом - 1751 грн. 26 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 250,00
грн.;

- штраф (процентна складова) - 357
грн. 62 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
- про стягнення сум, що підлягали сплаті
боржником до 25 грудня 2010 року Банку
слід відмовити за пропуском строку
позовної давності

Доводи відповідача про те, що у
зв'язку із спливом у квітні 2012 року
загального строку позовної давності
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, через що у
задоволенні позову повинно бути
відмовлено, є безпідставними і
спростовуються вищевказаними
письмовими доказами і фактичними
обставинами справи.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 88, 169, 197, 209, 212-215,
218,224-227 ЦПК України, ст. 207, 252-256, 261, 264, 509,
526, 530, 610, 611, 626, 629, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
суд -

В И Р
І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 24 грудня 2007 року за період з 25
грудня 2010 року по 22 листопада 2013 року у
загальній сумі 7759 (сім тисяч сімсот
п'ятдесят дев'ять) грн. 99 коп., із яких :
заборгованість за кредитом - 1635 грн. 96
коп.; заборгованість за відсотками - 3765
грн. 15 коп.; 1751 грн. 26 коп. заборгованість
по комісії за користування кредитом,
штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.;
штраф (процентна складова) - 357 грн. 62
коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 229 грн.
40 коп. компенсації судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий:
І. Б. Громов