УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року м.
КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 09 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 29 січня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 28 липня
2006 року між ним та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого остання отримала кредит у
розмірі 10 тис. грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 26,4 %
на рік на суму залишку заборгованість
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з неналежним виконання ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором
утворилася заборгованість у розмірі 35
516 грн 81 коп., яку банк просив стягнути з
відповідачки.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 09 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 29 січня 2014 року, у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанцій та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові,
оскільки банк звернувся до суду з позов
з порушенням встановленого ст. 257 ЦК
України трирічного строку позовної
давності. Такий висновок судів
погоджується з правовою позицією
Верховного Суду України, висловленою у
постанові від 06 листопада
2013 року у справі № 6-116цс13.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству комерційного банку
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік