Справа № 531/2289/13-ц
Провадження № 2/531/73/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Карлівський районний
суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді
Жмурко П.Я.

при секретарі
Клименко Т.М.

за участю відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Карлівка цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить суд стягнути з
відповідача на їхню користь
заборгованість по кредитному договору
у розмірі 4255 грн., а також понесений
ними судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
19.05.2008 року між відповідачем та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено кредитний
договір №004-16017-190508. Згідно договору
позивач зобов'язався надати
відповідачу кредит, шляхом відкриття
відновлюваної відкличної кредитної
лінії. Позивач своє зобов'язання
виконав. Відповідач свої зобов'язання
по договору належним чином не виконує,
в результаті чого станом на 25.12.2012 року
утворилась заборгованість у розмірі
4255 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте у позовній
заяві він просив суд справу розглядати
без його участі, зазначивши при цьому,
що підтримує позов у повному обсязі і
не заперечує проти винесення заочного
рішення.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечує. ОСОБА_1
зазначає, що виплачував кредит, а тому
не визнає нараховану банком
заборгованість. Доказів, на
підтвердження зазначених ним обставин
чи заперечення в письмовому вигляді,
відповідач не долучив.

Заслухавши пояснення відповідача та
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані і підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
кредитодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 ЦК сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

В судовому засіданні досліджено статут
позивача, з якого вбачається, що вони є
правонаступниками ТОВ «Комерційний
банк «Дельта». (а.с. 15)

З матеріалів справи вбачається, що
19.05.2008 року між сторонами було укладено
договір №006-16017-190508. Згідно умов
договору банк надав клієнту кредит,
шляхом відкриття відновлюваної
відкличної кредитної лінії на
загальну суму 30000 грн. та встановив на
день укладення договору ліміт
кредитної лінії на рахунку в сумі 3000
грн. (п. 1.3). Згідно п. 1.4 договору,
кредитування здійснюється протягом 364
календарних днів і кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
строку надання попередньої, на умовах
погоджених сторонами і не потребує
підписання додаткових угод. Погашення
заборгованості по кредиту мало
здійснюватись щомісячними платежами
(п. 3.6). Згідно п. 3.3 клієнт зобов'язався
оплатити послуги банку, відповідно до
Тарифів та Правил. (а.с. 5-6) Тарифами
долучено до матеріалів справи.
Тарифами встановлено процентні ставки,
плату за обслуговування кредитного
залишку та кредитного ліміту,
встановлено штрафні санкції та плату
за додаткові послуги і претензійну
роботу. (а.с. 7)

До матеріалів справи також долучено
анкети на підставі яких між банком та
відповідачем було укладено договір,
які свідчать про вільне волевиявлення
відповідача при укладенні договору та
бажання укласти договір на
вищевказаних умовах. (а.с. 8-9) Про вільне
волевиявлення сторін, при укладенні
договору, свідчить також те, що
положення договору не були предметом
оскарження.

Підписуючи договір від 19.05.2008 року,
ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомлений з
Правилами і Тарифами та погоджується
вважати їх обов'язковими, щодо
відносин, які виникли між ним та банком,
на підставі цього договору (п. 5.1). (а.с. 6)

З розрахунку ціни позову, який по суті є
розрахунком заборгованості,
вбачається, що банком було виконано
його зобов'язання по договору і надано
ОСОБА_1 кредит (а.с. 12-13). Пунктом 2.1
договору було визначено, що моментом
надання кредиту є день здійснення
операції за допомогою картки або
момент утримання платежів,
передбачених Тарифами, за умови
відсутності власних коштів на рахунку
ОСОБА_1 (а.с. 5).

З розрахунку заборгованості також
вбачається, що відповідач не належним
чином виконував умови договору. Згідно
розрахунку, станом на 25.12.2012 року,
заборгованість становила 4255 грн., з
яких 895 грн. тіло кредиту і 3360 грн.
заборгованість за комісіями. (а.с.13-14)

Посилання відповідача на те, що він
погашав заборгованість по кредитному
договору, а тому заборгованість
відсутня - безпідставне.

З розрахунку вбачається, що ОСОБА_1
дійсно вносив регулярні платежі по
договору в період з 10.06.2008 року по 10.09.2009
року. Відповідачем вносились платежі у
розмірі 210 грн., з яких 105 грн. йшло на
погашення тіла кредиту, а 105 грн. в
рахунок сплати комісії. Відповідачем
також було здійснено 3 платежі у
розмірі 210 грн. - 11.11.2009 року, 11.05.2010 року
та 11.01.2010 року., які зараховано в рахунок
погашення комісії, а також платіж у
розмірі 210 грн. - 11.02.2010 року, що
зараховано в рахунок погашення комісії
та пені, нарахованої банком на підставі
3.7 договору. 10.11.2010 року та 08.12.2010 року,
відповідачем здійснено платежі в
такому ж розмірі, що зараховані банком,
в рахунок погашення тіла кредиту. (а.с.
13)

Таким чином, в період дії договору,
відповідачем було здійснено платежі на
загальну суму 4620 грн., з них 2105 грн.,
спрямовано в рахунок погашення тіла
кредиту. З графи «зняття готівки»
договору, вбачається, що 22.05.2008 року,
відповідачем було знято всю суму
кредитного ліміту - 3000 грн. Тобто
залишок не виплачено кредиту дійсно
становить 895 грн.

Заборгованість по комісії, згідно
розрахунку, становить 3360 грн. Всього, в
період дії договору, банком було
нараховано до сплати 5775 грн. комісії,
про що свідчить відповідна графа
розрахунку. Уже досліджені суми
платежів по договору, свідчать про те,
що в рахунок погашення комісії,
відповідачем внесено 2415 (загальна сума
внесених платежів - 4620, з них 100 грн. в
рахунок погашення пені і 2105 в рахунок
погашення тіла кредиту). Таким чином,
сума нарахованої, але не виплаченої
комісії становить 3360 грн.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про законність
вимог банку.

Відповідачем не надано суду доказів
того, що після 25.12.2012 року, вищевказана
заборгованість була погашена.

Враховуючи дату внесення останнього
платежу, в рахунок погашення
заборгованості - 08.12.2010 року та дату
звернення до суду з позовом - 21.11.2013
року, банком не пропущено строки
позовної давності. Суд враховує, що при
здійсненні платежів по договору,
відповідач не вказує, яку саме частину
кредиту він погашає. Зарахування
коштів здійснюється відповідно до п. 3.8
договору (а.с. 5). Тому внесення платежу,
в рахунок погашення заборгованості, є
визнанням заборгованості по договору
вцілому - з комісією та несплаченим
тілом кредиту.

При винесенні рішення, суд також
враховує, що відповідно до п. 3.12, 3.13
договору, банк повинен був формувати
щомісячні виписки, щодо руху коштів по
кредитному рахунку, з якими відповідач
мав можливість ознайомитись та
висловити свою незгоду. (а.с. 5) Суд
вважає, що відповідач не був обмежений
у своєму праві звернутися до банку і
ознайомитися зі станом кредитного
рахунку в будь-який час. Тому суд не
вважає обґрунтованим пояснення
відповідача в тій частині, що кредит
ним було виплачено і він не розуміє
порядок виникнення заборгованості.
Заборгованість розрахована, в межах
визначених сторонами умов договору.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача,
заборгованість по кредитному договору
№006-16017-190508 від 19.05.2008 року, загальний
розмір якої становить 4255 грн.

Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України,
у зв'язку із задоволенням позову у
повному обсязі, з відповідача має бути
стягнуто на користь позивача судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 529, 549, 627, 629, 641, 1048, 1049,
1054 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 57, 60, 79, 88, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь акціонерного товариства
«Дельта Банк» р/р №1963, МФО 380236,
ідентифікаційний код за ,
заборгованість по кредитному договору
на загальну суму 4255 грн. (чотири тисячі
двісті п'ятдесят п'ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь акціонерного товариства
«Дельта Банк», р/р , МФО 380236,
ідентифікаційний код за ,
понесений ними судовий збір у розмірі
229,40 грн. (двісті двадцять дев'ять
гривень сорок копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Полтавської області, через Карлівський
районний суд Полтавської області,
протягом десяти днів з дня його
проголошення або з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Жмурко П.Я.