Справа № 454/962/13
Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2178/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2 , його
представника ОСОБА_3. представника
відповідача Короп М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Державного
підприємства «Львіввугілля» на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 10 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Львівугілля»
про стягнення моральної шкоди, -

В
С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2
звернувся позовом до Відокремленого
підрозділу «Вантажно-транспортне
управління» Державного підприємства
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди. Просив стягнути 250 000
гривен моральної шкоди у зв»язку з
нещасним випадком, що стався з ним 23
січня 2012 року, пов'язаним з
виробництвом , трудовим каліцтвом -
ушкодженням здоров»я, вважаючи, що
такий стався внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Ухвалою Сокальського районного суду
Львівської області від 07.05.2013 року за
клопотанням позивача первісного
відповідача - ВП «Вантажно-транспортне
управління» ДП «Львіввугілля»
замінено належним відповідачем - ДП
«Львіввугілля».

Рішенням Сокальського районного
суду Львівської області від 10 червня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного
підприємства «Львіввугілля» в користь
ОСОБА_2 50 000 грн. моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок трудового каліцтва. В решті
в позові відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням
ДП «Львіввугілля» оскаржило його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі зазначає, що суд в повній мірі не
врахував вину ОСОБА_2 та не врахував, що
саме ОСОБА_2 порушив вимоги
відповідної Інструкції і був
керівником робіт, в процесі виконання
яких його травмовано. Його вина
підтверджується матеріалами справи .

У висновку комісії за наслідками
розслідування нещасного випадку
зазначено, що до нещасного випадку
призвела дія і бездіяльність
відповідальних осіб. ОСОБА_2 - складач
поїздів ВП «ВТУ» ДП «Львіввугілля»,
який був керівником маневрів та
допустив своє знаходження в
небезпечній зоні між вагоном і
тепловозом та приступив до огляду
автозчепів, не давши команду на від»їзд
локомотиву на безпечну відстань, не
впевнився в сприйнятті його сигналів
локомотивною бригадою та не повідомив
локомотивну бригаду про те, що йому
необхідно зайти в міжвагонний простір
для огляду автозчепів, крім того подав
сигнали на рух локомотива як ручним
сигналом (на перше з»єднання» так і по
радіозв'язку (на від»їзд тепловозу) не
знаходячись в полі зору машиніста
тепловоза, чи порушив вимоги п.4.1.7
«Правил безпеки праці для працівників
залізничних станцій і вокзалів», п.15.23
«Правил технічної експлуатації
залізниць України», п.16.1.4.; 16.2.1; 16.2.3; 16.3.4
«Інструкції з руху поїздів і
маневрової роботи на залізницях
України»

З врахування даних обставин ВП
«ВТУ» ДП «Львівугілля» понесло
матеріальні збитки через неправомірні
дії позивача. Позивач отримав державні
страхові та інші виплати на загальну
суму 18 390 грн. з внесків підприємства. В
тому числі Профспілкою ВП ВТУ виділена
і видана матеріальна допомога в
розмірі 1000 грн.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою представник
відповідача мотиви такої підтримав.

Позивач та його представник
просить апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін,
незважаючи на часткове задоволення
його вимог. Просить врахувати, що
внаслідок нещасного випадку на
виробництві в молодому віці /
ІНФОРМАЦІЯ_1/ став інвалідом 2-гої
групи пожиттєво, оскільки втратив
повністю праву руку, працездатність
втрачена на 80 % . Переніс і переносить
моральні страждання які є значними.
Втративши повністю праву руку, переніс
психологічну травму, постійно
переносить страждання по причині
ускладнення у звичайних життєвих
ситуаціях та в побуті. В процесі
перевірки обставин нещасного випадку
на виробництві встановлена вина інших
осіб - машиніста та його помічника, про
що зазначено у актах. Вважає, що судом
першої інстанції всі обставини
враховані в повному об»ємі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення частково виходячи з
наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказми, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду в повній мірі таким вимогам не
відповідає.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу, яка передбачає, що обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлені ці обставини.
Вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністравтивне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції. За змістом ч. 3
вказаної статті - апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального
права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення .

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивача, суд виходив із
встановлених по справі обставин, а
саме, що згідно даних копії трудової
книжки, копії медичних документів та
записів у медичній книжці, копії акту
розслідування нещасного випадку, копії
висновків МСЕК встановлено, що 30.07.2011р.
позивача прийнято на роботу складачем
поїздів 4 розряду у ВП
«Вантажно-транспортне управління» ДП
«Львіввугілля».

25.06.2012р. ОСОБА_2 звільнено з
роботи у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді по
стану здоров"я з виплатою вихідної
пенсії по ІІгрупі інвалідності .

Згідно Акту проведення спеціального
розслідування нещасного випадку, що
стався 21.01.2012р. о 11.30год на ВП
«Вантажно-транспортне управління» ДП
«Львіввугілля» та Акту №1 про нещасний
випадок, пов»язаний з виробництвом -
стався нещасний випадок на колії №9
залізничної станції Соснівка
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця».

Встановлено, що в процесі
виконання робіт по складанню вагонів
при детально описаних у акті
обставинах складач поїздів ОСОБА_2
зійшов з тепловоза на ліву сторону по
ходу руху зі сторони помічника
машиніста та дав ручний сигнал
«Вперед» на з'єднання локомотива з
вагонами і під час маневрів з лівого
боку, всі сигнали машиністу тепловозу
дублювалися через помічника машиніста
тепловозу. Машиніст тепловоза ОСОБА_6
подав звуковий сигнал (один довгий) і
поїхав на з'єднання з вагонами. Так як
з'єднання тепловоза з першим вагоном не
відбулося, то складач поїздів ОСОБА_2
дав команду по радіостанції «На
розрив». Машиніст тепловозу ОСОБА_6
продублював сигналом (два довгих) та
від'їхав на 1,5-2 метри і зупинився із
застосуванням допоміжного
локомотивного гальмівного крана №254.
При виконанні маневру повторного
з»єднання вагонів за свідченнями
машиніста тепловозу та помічника
машиніста тепловозу - складач поїздів
ОСОБА_2 повторно дав ручний сигнал
«Вперед» на з'єднання локомотива з
вагонами. Помічник машиніста тепловозу
продублював цей сигнал машиністу
тепловоза. Машиніст тепловоза подав
звуковий сигнал (один довгий) і привів в
рух тепловоз на повторне з'єднання з
вагонами. В момент руху тепловоза
помічник машиніста ОСОБА_7 , не
побачивши в своєму полі зору складача
поїздів ОСОБА_2, негайно доповів про це
машиністу, на що останній застосував
екстрене гальмування (що підтверджено
розшифровкою швидкостемірної стрічки).
Зі слів позивача - команди на повторне
з'єднання з вагонами він не давав, а
вирішив оглянути автозчепи тепловоза і
вагона. Оглянувши автозчеп тепловозу
шляхом натискання на замок,
розвернувся і з момент підходу до
автозчепу вагону - нічого не пам'ятає.
Таким чином встановлено обставини
травмування позивача - затиснення
правим боком між автозчепами тепловоза
і вагона. Швидкою допомогою
доставлений в реанімаційне відділення
Червоноградської центральної міської
лікарні».

Згідно висновку експерта №046/2012
від 06.02.2012р. у позивача виявлено
тілесні ушкодження у вигляді
відкритого перелому правої плечової
кістки, правої лопатки, правої ключиці,
розтрощення кісток, правої китиці,
перелому ребер 3-4 справа по
середньо-ключичній лінії, дана травма
ускладнилася гемопнемотораксом та
травматичним шоком ІІІ ступеня. Дані
тілесні ушкодження могли утворитися
внаслідок травмування між
автосцепками залізничного транспорту
і відносяться до тяжких по ознаці
небезпеки для життя.

Відповідно до висновків МСЕК довідка
серія 10ААА №015560 ОСОБА_2 23.05.2012р.
встановлено пожиттєво 80% втрати
працездатності внаслідок трудового
каліцтва від 21.01.2012р., потреба у
протезуванні, медикаментозному
лікуванні. З довідки МСЕК серія 10ААА
№340371 від 23.05.2012р. вбачається
встановлення ІІ група інвалідності
внаслідок трудового каліцтва
пожиттєво, висновок про умови праці -
залишкова працездатність може бути
використана в спеціально створених
умовах.

При вирішенні спору, судом
враховано мотиви заперечень
представників відповідача щодо вини
самого потерпілого у настанні
нещасного випадку та враховано, що
згідно вищезазначених Актів особами,
дії чи бездіяльність привела до
нещасного випадку є також ОСОБА_7 -
помічник машиніста тепловоза ВП
«Вантажно-транспортне управління» ДП
«Львіввугілля», який дублював сигнали
складача машиністу тепловоза, не
переконавшись у знаходженні складача
поїздів у безпечному місці, дав сигнал
машиністу тепловоза на повторне
з'єднання, чим не виконав свої посадові
інструкції, також встановлення вини
ОСОБА_6 - машиніста тепловоза ВП
«Вантажно-транспортне управління» ДП
«Львіввугілля», який привів в рух
тепловоз на повторне з'єднання без
отримання вказівки керівника маневрів
особисто від складача поїздів, що
підтверджено матеріалами справи.

Суд дійшов висновку, що з
досліджених матеріалів, пояснень
позивача та свідків справи вбачається,
що знайшли підтвердження обставини
заподіяння позивачеві моральної шкоди,
яка обумовлена моральним та фізичним
стражданням з приводу ушкодження
здоров'я, каліцтва, погіршення життєвих
умов, що потребує від нього додаткових
зусиль для організації свого життя, з
чим безперечно погоджується колегія
суддів і не заперечується
відповідачем .

Однак не можна погодитись з
позицією суду першої інстанції в
частині застосування норм
матеріального права які не
поширюються на спірні правовідносини.
В той же час суд вірно керувався іншими
нормативними актами, які підлягають
застосуванню, про що в тому числі
зазначав позивач у своєму позові.

Колегія суддів вважає
безпідставним висновки суду про
відшкодування моральної шкоди
позивачу відповідачем, як володільцем
джерела підвищеної не6езпеки , яким
визнав тепловоз ТЕМ2М № 225, внаслідок
дії якого стався нещасний випадок. Суд
помилково з посиланням на приписи ч.2
ст.1187 ЦК, за якою на особу, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом джерела підвищеної
небезпеки, покладається обов'язок
відшкодування моральної шкоди та з
врахуванням роз'яснень п.2 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 6
від 27.03.1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди», за з містом
якого, якщо груба необережність
потерпілого сприяла виникненню або
збільшенню шкоди, то залежно від
ступеня вини потерпілого, коли
іншого не встановлено законом,
розмір належного з володільця джерела
підвищеної небезпеки відшкодування
має бути зменшений або у відшкодуванні
шкоди має бути відмовлено - дійшов
висновку про часткове задоволення
позову.

Правильною є позиція суду про
те, що позивачу завдано моральної
шкоди під час виконання ним трудових
обов'язків у небезпечних для життя та
здоров'я умовах, нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом.

З матеріалів справи убачається, що
21.01.2012 року мав місце нещасний випадок
на виробництві , про що 21.02.2012 року
складено АКТ № 1 про нещасний випадок,
пов»язаний з виробницством по формі
Н-1, затверджений 22.02. 2012 року
Начальником територіального
управління Держгірпромнагляд у
Львівській області, за даними якого
встановлено осіб, які допустили
порушення вимог законодавства про
охорону праці і такими вважаються
ОСОБА_2 - складач поїздів, ОСОБА_7 -
помічний машиніста тепловоза, ОСОБА_6 -
машиніст тепловоза. Актом визначено
заходи усунення причин нещасного
випадку / а.с. 31-33/ .

22.02.2012 року тією ж посадовою особою
затверджено АКТ проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався 21 січня 2012 року о 11
год. 30 хв. на ВП «Вантажно-транспортне
управління» ДП «Львіввугілля»
складений по формі Н-5 /а.с. 27-31 /. За
висновками комісії - внаслідок певної
бездіяльності тих же осіб стався
нещасний випадок з позивачем і такий
пов»язаний з виробництвом.

Позивачу за даними довідки до
акту огляду МСЕК від 23.05. 2012 року
встановлено 2-гу групу інвалідності
пожиттєво внаслідок трудового
каліцтва / а.с. 17/

Отже судом встановено, що мало
місце трудове каліцтво, отримане в
процесі виконання трудових обов»язків,
в робочий час, а тому правовідносини,
що виникли між сторонами врегульовано
нормативними актами про охорону
праці, а не нормами, якии врегульоване
відшкодування шкоди спричиненої
внаслідок дї джерела підвищеної
небезпеки.

Незважаючи на посилання в тому
числі і на ці норми у позовній заяві,
суд першої інстанції повинен був
встановити характер спірних
правовідносин і врахувати, що позивач
просив вирішити про відшкодування
моральної шкоди спричиненої саме по
причині отримання трудового каліцтва,
про що прямо зазначив у позовній заяві
ОСОБА_2 та послався в тому числі на
норми, якими необхідно керуватися при
вирішення спору. З цього приводу
представники відповідача також
висловлювали свої заперечення проти
позову та не заперечували виникнення
спору саме з підстав отримання
позивачем травми при виконанні
трудових обов»язків.

Суд обгрунтовано врахував та
зазначив у своєму рішенні, що за п. 4.1
мотивувальної частини Рішення
Конституційного суду України № 1-рп/2004
від 27.01.2004 року - ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
працездатності спричиняють йому
моральні та фізичні страждання та
послався на вимоги Закону України
«Про охорону праці» та Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
однак не в достатній мірі врахував
вимоги цих нормативних актів дійшовши
помилкового висновку про
відшкодування моральної шкоди з
посиланням на ст. ст. 1667 та ст. 1187 ЦК
України, в той час коли на спірні
правовідносини поширюються вимоги
ст. 173 КЗпП України та інші нормативні
акти, які враховуються судом
апеляційної інстанції .

З врахуванням положень Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» -
нещасний випадок або професійне
захворювання, яке сталося внаслідок
порушення нормативних актів про
охорону праці, є також страховим
випадком і не звільняє страховика від
обов»язків перед потерпілим.

За наведених обставин, в зв»язку
з неправильним застосуванням норм
матеріального права рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням у справі нового рішення.

Оскільки позивачем таке
рішення не оскаржувалось, то з
врахуванням мотивів апеляційної
скарги відповідача, колегія суддів
вважає такі мотиви та доводи апелянта
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

При розгляді справи в суді
апеляційної інстанції представник
відповідача спростував мотиви
апеляційної скарги про проведення
позивачу страхових виплат за рахунок
підприємства на суму 18 390 грн. Пояснив,
що фактично це кошти зібрані
працівниками підприємства та передані
позивачу як допомога і не є коштами
підприємства, тому відсудні докази
проведення підприємством таких виплат
позивачу. В тому числі профспілкою ВП
ВТУ виділена і видана матеріальна
допомога в розмірі 1000 грн., що
безперечно, на думку колегії суддів, не
покриває розміру та ступеню моральних
страждань перенесених позивачем
внаслідок травмування на виробництві.

Відповідно до статей 1, 3, 21, 43, 46
Конституції України - Україна, як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на належні,
безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо.

Відповідно до 2 ст. 4 ЗУ «Про охорону
праці», державна політика в галузі
охорони праці базується, зокрема , на
принципах пріоритету життя і здоров»я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які потерпіли від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Згідно з роз»ясненнями Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4
від 31.03. 1995 року «Про судову практику по
справах про відшкодування моральної /
немайнової/ шкоди» із змінами
внесеними постановою від 25.05.2001 року №
5 - моральна шкода може складатися
зокрема у моральних переживаннях у
зв»язку з ушкодженням здоров»я, у
порушенні нормальних життєвих
зв»язків через неможливість
продовження активного способу життя,
при настанні інших негативних
наслідків .

За змістом ст. 237-1 КзПП -
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зязків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Судова колегія враховує, що
рішенням Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року регламентовано, що
громадяни, яким встановлена стійка
втрата професійної працездатності
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1
цього ж рішення, ушкодження здоров»я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов»язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності. За таких
обставин спростованим є доводи
апеляційної скарги відповідача про
винні дії позивача, як на підставу для
звільнення відповідача від сплати
морального відшкодування позивачу.

Матеріалами справи встановлену
вину інших осіб у настанні нещасного
випадку, про що вказано вище, не лише
20-річного на той час працівника -
позивача у справі, яким отримано важку
травму, з настанням невідновлювальних
наслідків.

Крім того, необхідно врахувати,
що з врахуванням конституційної
значимості здоров»я, як
невідчужуваного і нерушимого блага, що
належить людині від її народження й
охороняється державою, виходячи із
вищезазначених обставин справи, також
погодження позивача з визначеним
судом першої інстанції розміром суми
моральної шкоди / 50 тис. гривен/ та
відсутності з його боку апеляційної
скарги на судове рішення, колегія
суддів вважає, що заявлена ним вимога є
обгрунтованою частково. Оцінюючи
докази позивача про ступінь
спричинених йому моральних страждань,
з врахуванням роз»яснень Пленуму
Верховного Суду України у постанові
№4 від 31.03.1995 року «Про судову практику
по справах про відшкодування моральної
/ немайнової / шкоди» зі змінами
внесеними постановою від 25 травня 2001
року № 5 - обсяг та характер страждань,
яких зазнав позивач, характер
немайнових втрат їх тривалість і
неможливість відновлення , а також
обсяг додаткових зусиль для
організації свого життя визначає
розмір відшкодування - 50 000 гривен.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків судової
колегії .

За наведених обставин, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги
відповідача частково, скасування
рішення суду першої інтстанції та
ухвалення у справі нового рішення.

Керуючись ст. ст.303, 304, п. 2 ч.1ст.
307, ч.2 ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ДП
«Львіввугілля» задовольнити частково.

Рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
10 червня 2013 року скасувати та ухвалити
у справі нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ДП
«Львіввугілля» задовольнити частково.

Стягнути з Державного
підприємства «Львіввугілля» в
користь ОСОБА_2 50 000 / п»ятдесят тисяч
гривен / моральної школди, спричиненої
ушкодженням здоров»я при виконанні
трудових обов»язків, внаслідок
трудового каліцтва.

Стягнутити з ДП «Львіввугілля»
в користь держави судовий збір в сумі
243 гр. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскарженим в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді