Провадження № 2/638/1084/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 Дзержинський районний
суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Шептуха В.М.

за участю судового розпорядника
Мірошниченко В.О.

з участю представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до
ОСОБА_6, третя особа служба у справах
дітей Дзержинського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, про визнання
права користування житловим
приміщенням, та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року позивач, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до
Дзержинського районного суду м.Харкова
з позовом до ОСОБА_6, третя особа служба
у справах дітей Дзержинського району
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
визнання права користування житловим
приміщенням, та вселення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що вона разом зі
своїми малолітніми дітьми ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 з червня 2011 року зі згоди ОСОБА_6
проживають спірній квартирі, яка
належить на праві власності
відповідачу. Перед вселенням у спірну
квартиру ОСОБА_3 разом зі своїм
чоловіком здійснили ремонт спірної
квартири, утримують її та користуються
нею на рівні з власником. ОСОБА_6 проти
подальшого проживання не заперечує,
однак згоди на реєстрацію місця
проживання не надає. Тому просила
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

У січні 2013 року відповідачка
звернулася до суду із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_3, яка діє в
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
третя особа - служба в справах дітей
Дзержинського району Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
виселенням без надання іншого
житлового приміщення. Ухвалою суду від
04.02.2013 року зустрічну заяву ОСОБА_6
об'єднано в одне провадження з позовною
заявою ОСОБА_7

Ухвалою суду від 31 жовтня 2013 року було
задоволено клопотання представника
відповідача та залишено зустрічну
позовну заяву відповідача без
розгляду.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, подала заяву, у якій
підтримала позовні вимоги та просила
розглядати справу за її відсутністю.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у
судовому засіданні проти позову
заперечувала. Свої заперечення
представник відповідача обґрунтувала
тим, що позивач разом з малолітніми
дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не є членами
сім'ї відповідача, разом відповідачем
ніколи не проживали, не проживають та
не ведуть з нею спільного господарства.
Згоди на вселення у спірну квартиру
ОСОБА_3 з її дітьми відповідачка не
надавала. ОСОБА_6 самостійно здійснює
утримання квартири, що є її приватною
власністю, сплачує комунальні послуги.
Обов'язку забезпечувати житлом
позивача вона не має.

Представник служби в справах дітей
Дзержинського району Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради до суду не з'явився, подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, при винесенні рішення
покладається на думку суду.

Суд, вислухавши представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_6 є власником спірної квартири на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, посвідченим
державним нотаріусом Шостої
Харківської державної нотаріальної
контори Лучкіною І.М. 26.10.2010 року за р. №
5-7473, зареєстрованому у КП «Харківське
міське бюро технічної інвентарізації»
11.11.2010 року, реєстраційний номер 31848631.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» з
місця проживання від 17.01.2013 р. № 477 у
спірній квартирі зареєстрована та
проживає одна особа - ОСОБА_9 з 16.08.2011
року.

Відповідно до рішення Краснокутського
районного суду Харківської області у
справі № 627/728/13-ц від 11.11.2013 року, шлюб
між ОСОБА_10 та ОСОБА_3, укладений 05
грудня 2008 року - розірвано. Рішення
набрало законної сили 15.12.2013 р.

Згідно листа Краснокутського РС ГУДМС
України в Харківській області № 42/742
від 19.11.2013 року ОСОБА_3 разом зі своїми
малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
по 21.02.2012 року. ОСОБА_3 подала заяву про
зняття її з реєстраційного обліку та її
малолітніх дітей 21.02.2012 р.

У червні 2011 року ОСОБА_3 разом з
малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_6
вселилася у спірну квартиру.

Відповідно до розписки ОСОБА_3 від
28.07.2013 р., остання зобов'язалась до 03.08.2013
р. виселитись із спірної квартири.

У спірній квартирі ОСОБА_3 та малолітні
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не були зареєстровані
та не проживають з 03 серпня 2013 року.

Позивачка не надала суду доказів, що
підтверджують отримання згоди
власника спірної квартири на вселення
та проживання позивачки разом із
малолітніми дітьми у цій квартирі.
Посилання позивача на лист
Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області від 27.03.2013 року №
3930, згідно якого у період з 01.06.2011 року
до 27.03.2013 року ОСОБА_6 не зверталася до
міліції з приводу незаконного зайняття
належної їй квартири не може вважатися
підтвердженням надання згоди на
проживання позивачки. Звернення до
правоохоронних органів є правом особи,
а не обов'язком.

Надана до суду розписка ОСОБА_9
свідчить, що позивачці надавався
дозвіл на знаходження у спірній
квартирі лише у період з 28 липня 2013 року
по 03 серпня 2013 року та за умови
дотримання прав власника квартири - не
міняти замки вхідної двері, надати
вільний доступ до квартири власнику та
зібрати усі речі та майно і звільнити
квартиру.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» N 2 від 12.04.1985 р., вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи
вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх
проживання, чи не обумовлювався угодою
між цими особами, наймачем і членами
сім'ї, що проживають з ним, певний
порядок користування жилим
приміщенням.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 та
малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є членами
сім'ї відповідача спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 156
Житлового кодексу УРСР, члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Згідно частини 4 статті 64 Житлового
кодексу УРСР, до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Умовою визнання осіб членами сім'ї є
виключно такі випадки, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_2. ОСОБА_3, мешкала у квартирі
АДРЕСА_3 Відповідач самостійно утримує
спірну квартиру, сплачує комунальні
платежі. Отже це підтверджує, що
зазначені особи не є членами однієї
сім'ї, проживають окремого, спільним
побутом та господарством не пов'язані.

Згідно частини 1 статті 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

У відповідності до вимог статей 11, 60
ЦПК України суд розглядає справу не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін чи
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що будь-яких правових підстав
для проживання та користування ОСОБА_3
разом з малолітніми дітьми ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 спірною квартирою немає.
Позивачка є сторонньою особою для
власника квартири - ОСОБА_6.

Керуючись ст. 319 Цивільного кодексу
України, ст. 64,156 Житлового кодексу
України, ст. ст. 10,15,60,88,209,212-215 Цивільного
процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3, що діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_6, третя
особа служба у справах дітей
Дзержинського району Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про визнання права
користування житловим приміщенням, та
вселення - відмовити.

Судовий збір по справі залишити за
позивачем.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. У разі, якщо рішення
ухвалено без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

Головуючий: