Справа № 495/8827/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

07 квітня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого -
одноособово судді Смаглій М.В.

при секретарі Корженко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті
Білгород-Дністровський справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

Встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили до шлюбу 24
червня 1995 року, які від шлюбу мають
неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина-ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, наполягала на
розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні з
позовом не погодився, просив шлюб
зберегти.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
подружжя припинили шлюбні відносини
через те, що вони виявилися людьми з
несумісними характерами та різними
поглядами на сімейне життя.

Позивач втратила почуття любові і
поваги до відповідача, подальше
спільне життя і збереження сім'ї
неможливі. Поновлювати шлюбні
відносини позивач не бажає.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу
України шлюб може бути розірваний за
заявою одного з подружжя на підставі
рішення суду.

29 січня 2014 року, сторонам давався строк
для примирення, однак сторони до
примирення не дійшли.

Позивач пояснила, що за цей час коли
давався строк для примирення,
відповідач ніяких кроків до примирення
не робив, все залишилось так, як і було.
Між ними постійно виникали сварки,
шлюб є лише формальним, зберігати шлюб
немає сенсу.

Відповідач пояснив, що він намагався
примиритися з позивачем, однак до
примирення вони не дійшли.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на
розірванні шлюбу, то відповідно
відмова в розірванні шлюбу буде
примушенням до шлюбу та шлюбним
відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення. Суд задовольняє
позовні вимоги позивача про розірвання
шлюбу, оскільки побудова сімейних
відносин повинна здійснюватися на
паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК
України) та не може будуватися на
примушуванні сторони до навіть
формального знаходження в
зареєстрованому шлюбі, а тим більш в
подружніх відносинах. Відповідно суд
задовольняє позовні вимоги про
розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 105 п. 3, 110, 112 СК
України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Розірвати шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 24
червня 1995 року у Відділі реєстрації
актів громадянського стану виконкому
Одеської міської Ради народних
депутатів, актовий запис № 669, які від
шлюбу мають неповнолітніх дітей -
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги або в порядку ст. 295
ЦПК України.

Суддя: