Справа № 565/377/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області-

під головуванням судді
Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання
Ломазі С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Кузнецовського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
укладеного 12.01.2007р. у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Кузнецовського міського управління
юстиції у Рівненській області, актовий
запис №5. У цьому ж позові ОСОБА_1
просила залишити дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4
на виховання матері та стягнути
аліменти на користь позивача на
утримання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
розмірі 1/2 частини заробітку
відповідача, а також на утримання
позивача - як на дружину, яка здійснює
догляд за дитиною до досягнення нею
трирічного віку - в розмірі 1/6 частини
заробітку відповідача.

Позов обґрунтовується тим, що
12.01.2007р. сторони уклали шлюб. Вони мають
спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

У подружжя погіршилися відносини.
Сторони проживають разом, однак
спільне господарство майже не ведуть,
по різному розуміють та виконують
подружні права й обов'язки, мають різні
погляди на життя. Відповідач не
приділяє достатньої уваги сім'ї, не
розуміє сутності проблем, не
намагається підтримувати нормальну
моральну атмосферу в родині, не прагне
до побудови сімейних відносин на
почуттях взаємної любові, поваги,
дружби взаємодопомоги. В теперішній
час шлюб існує лише формально, а
шлюбно-сімейні відносини повністю
припинені. Позивач вважає, що подальше
сімейне життя та примирення із
відповідачем є неможливим і
недоцільним, оскільки це буде
суперечити їхнім інтересам та
інтересам дітей.

Відповідач заробіток витрачає на
власний розсуд на свої потреби, а на
виховання та утримання дітей і
утримання позивача майнової допомоги
добровільно майже не надає. ОСОБА_2
працевлаштований у ВП "Рівненська АЕС",
має постійний заробіток, інших
утриманців немає і він фізично
здоровий. Позивач не працює, здійснює
догляд за дитиною. Джерел доходу, крім
соціальних допомог, ОСОБА_1 не має.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
10.04.2014р. не з'явилася. Подала до суду
заяву, в якій просить провести розгляд
справи у її відсутності, позовні вимоги
повністю підтримує і просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
10.04.2014р. не з'явився. Подав до суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
в якій зазначив про повне визнання
позовних вимог та обставин позову.

Суд, враховуючи вищезазначені
заяви сторін, дослідивши докази, які
наявні в матеріалах справи, прийшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що 12.01.2007р. ОСОБА_1
уклала шлюб із ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1.

Шлюбне життя сторін не склалося. Вони
практично не ведуть спільного
господарства, припинили сімейно-шлюбні
відносини. Видно, що подружжя не
бажають примирення та обоє
погоджуються на розірвання шлюбу.

Статтею 112 ч.2 СК передбачено, що суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Отже, суд вбачає підстави для
розірвання шлюбу, так як його
збереження суперечить інтересам
позивача, яка звернулась із даним
позовом.

Оскільки ОСОБА_1 не висловила позиції
щодо зміни її прізвища на дошлюбне, то
повинно бути залишено позивачу нинішнє
її прізвище.

Копіями свідоцтв про народження серії
НОМЕР_2 та НОМЕР_3 підтверджується, що
сторони записані батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Діти проживають з матір'ю ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст.75 СК України, дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного.

Частиною 2 ст.84 СК України передбачено,
що дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Частиною 4 цієї ж статті
встановлено, що право на утримання
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того чи вона працює та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України
частка заробітку ( доходу ) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом
починаючи з дня пред'явлення позову.

Отже, суд знаходить підстави для
присудження аліментів із відповідача
на утримання позивача та дітей.

Вирішуючи питання про розмір стягнення
аліментів суд частково приймає
визнання позову відповідачем. Аліменти
слід присудити в користь позивача у
частці від доходу, так як заявлено
позивачем, оскільки, як зазначено в
позовній заяві, ОСОБА_2 має постійний
дохід і останній не спростовує таких
доводів ОСОБА_1 При визначенні розміру
стягнення аліментів суд враховує, що у
відповідача інших утриманців немає.
Обов'язок утримувати дітей покладено
на обох батьків. Однак, при визначенні
розміру аліментів, суд не приймає
повного визнання відповідачем вимог у
цій частині, оскільки таке визнання не
відповідає вимогам норм ст.128 КЗпП
України, які передбачають обмеження
розміру відрахувань із заробітної
плати п'ятдесятьма процентами
заробітку. Виняток (ч.3 ст.128 КЗпП
України) становить лише випадок, коли
особа відбуває виправні роботи і з неї
стягуються аліменти на неповнолітніх
дітей. У розглядуваній справі мають
місце вимоги про стягнення аліментів
на утримання дружини та дітей і
відповідач не відбуває виправних
робіт, тому загальний розмір стягнень,
на думку суду, не має перевищити 50%
заробітку відповідача. Суд вважає
можливим присудити з ОСОБА_2 на
утримання дітей 2/5 частки, а на
утримання позивача - 1/10 частку
заробітку відповідача.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши докази, суд не віднайшов
підстав для залишення дітей сторін на
вихованні ОСОБА_1 Нормою ст.157 ч.ч.1, 2 СК
визначено, що питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Наведене значить, що ОСОБА_2, навіть
проживаючи окремо від дітей, не лише
має право на участь у вихованні своїх
дітей, а й зобов'язаний займатися їх
вихованням. З таких міркувань позовні
вимоги в цій частині підлягають
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 84, 109, 110, 112, 180-183, 191 СК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований 12.01.2007р. у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Кузнецовського міського
управління юстиції у Рівненській
області, актовий запис №05.

Позивач ОСОБА_1 залишити прізвище
ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 2/5 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 11
березня 2014 року і до досягнення дітьми
повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1
аліменти у розмірі 1/10 частини всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно, на
її утримання, як дружину, з якою
проживає дитина до досягнення трьох
років, починаючи з 11 березня 2014 року до
ІНФОРМАЦІЯ_3.

У решті вимог ОСОБА_1 відмовити, через
їх безпідставність.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір
в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок до Державного бюджету України.

Рішення суду в частині стягнення суми
аліментів за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Кузнецовський
міський суд Рівненської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я :