Центральний районний суд м.
Справа № 490/6292/13-ц
У Х В А Л А

28 березня 2014 року Центральний районний
суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Алєйнікова В.О., при
секретарі Запалух А.П.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на
неправомірні дії (бездіяльність)
державних виконавців Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського управління юстиції під
час виконання рішення Центрального
районного суду міста Миколаєва від 2
березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ОТП Банк» 334.747 грн. 90
коп. на виконання зобов'язань по
кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В
:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 оскаржив у суді
дії (бездіяльність) державних
виконавців Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського управління юстиції під
час виконання рішення Центрального
районного суду міста Миколаєва від 2
березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ОТП Банк» 334.747 грн. 90
коп. на виконання зобов'язань по
кредитному договору.

У скарзі, що була підтримана та
уточнена ним та його представником під
час судового розгляду скарги зазначав,
що на виконання вказаного рішення
державними виконавцями був
реалізований належний йому
/позивачеві/ автомобіль, який перебував
у заставі в ПАТ «ОТП Банк» у
забезпечення виконання зобов'язань, в
зв'язку із порушенням якого й було
прийняте вказане судове рішення.

В процесі реалізації вказаного
автомобіля, як на думку скаржника,
державні виконавці протиправно:

1. не повідомили його про
результати оцінки автомобіля;

2. відмовили йому у рецензії такої
оцінки;

3. передали автомобіль на
реалізацію в порушення вимог діючого
законодавства.

Спираючись про таке, скаржник просив
про визнання дій державних виконавців
неправомірними.

Державні виконавці під час судового
розгляду скарги вважали скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, а
оскаржувані дії - законними та
обґрунтованими.

Після вислуховування сторін та
дослідження письмових матеріалів
справи суд доходе такого.

1. В частині оскарження бездіяльності
щодо повідомлення про результати
оцінки автомобіля.

Матеріали справи свідчать, що в межах
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк»
грошових коштів на виконання
зобов'язань за кредитним договором, що
було відкрите на підставі виконавчого
листа № ц2-673/10, виданого Центральним
районним судом міста Миколаєва 6 грудня
2010 року, була здійснена оцінка
вилученого в боржника автомобіля
«Mitsubishi Pajero Wagon», 2008 року випуску,
держаний номерний знак НОМЕР_1.

Матеріали справи також свідчать, що не
пізніше 1 березня 2012 року скаржник був
повідомлений про те, що така оцінка
була здійснена. Про таке, зокрема,
свідчить лист Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції № 4547 від 23 лютого 2012 року, у
якому прямо зазначено про проведення
оцінки цього автомобіля та направлення
повідомлення про таке ОСОБА_1, а також
заява самого скаржника від 1 березня 2012
року, у якій скаржник зазначає, що
згаданий лист отримав.

За такого про обставини повідомлення
про результати оцінки автомобіля
скаржник був освідчений ще 1 березня 2012
року, через що відповідно до частини 1
статті 385 ЦПК України мав оскаржити дії
(бездіяльність) під час такого
повідомлення не пізніше 11 березня 2012
року.

Скаржник же такого не зробив, надіслав
до суду цю скаргу лише у квітні 2012 року.

Отже, ОСОБА_1 пропустив встановлений
законом строк для оскарження обставин
його повідомлення (неповідомлення) про
результати оцінки арештованого майна.

Про наявність будь-яких об'єктивних
перешкод для вчасного звернення до
суду з цією скаргою ОСОБА_1 не
посилається, судом наявність таких
перешкод не встановлена.

ОСОБА_1 посилається про те, що чекав
повідомлень у певній формі про дії
державного виконавця, без чого не міг
звернутись до суду. Але ці посилання не
можуть бути покладеними у підґрунтя
судового рішення.

Так, по-перше, як зазначено вище, про всі
обставини, що стосуються повідомлення
про оцінку майна, скаржник був
повідомлений належним чином 1 березня
2012 року, через що навіть виходячи з його
позиції під час виконавчого
провадження, мав всі необхідні данні
для звернення до суду.

По-друге, доводи, що аналізуються,
характеризують лише суб'єктивну
позицію боржника під час виконавчого
провадження.

Отже, для подання скарги у цій частині
ОСОБА_1 пропустив встановлений законом
строк без поважних причин.

Відповідно до частини 2 статті 72 ЦПК
України за такого подану скаргу в цій
частині слід залишити без розгляду.

2. В частині оскарження дій
(бездіяльності) щодо відмови у рецензії
оцінки арештованого майна.

Матеріали справи свідчать, та сторони
не заперечують того, що 11 квітня 2012 року
ОСОБА_1 надіслав державному виконавцю
заяву («заперечення»), у якій просив,
зокрема, про призначення рецензії
оцінки арештованого майна.

18 квітня 2012 року державним виконавцем у
проведенні такої рецензії було
відмолено із посиланням на частину 3
статті 58 Закону України «Про виконавче
провадження» - через те, що скаржником
пропущений десятиденний термін з
моменту його повідомлення про
результати оцінки майна.

Такі дії державного виконавця суд
вважає законними та обґрунтованими на
матеріалах справи.

Так, відповідно до частини 3 статті 58
Закону України «Про виконавче
провадження» заява про рецензування
оцінки арештованого майна має бути
поданою протягом 10 днів з моменту
повідомлення про результати такої
оцінки.

В цьому випадку, як доведено вище,
процедура повідомлення про результати
оцінки майна була завершена 1 березня
2012 року.

При цьому у встановлений законом строк
ця процедура та дії (бездіяльність), що
були вчинені під час її реалізації,
скаржником не були оскаржені без
поважних до такого причин, в зв'язку із
чим державний виконавець мав усі
підстави вважати, що така процедура
була проведена у законний спосіб та
належним чином.

Оскільки у термін до 11 березня 2012 року
скаржник з заявою про рецензію оцінки
майна не звертався, державний
виконавець обгрутовано відмовив йому у
проведенні такої оцінки на підставі
заяви, поданої після сплинення
встановленого законом строку.

Суд також враховує й те, що зі змісту
закону рецензія звіту здійснюється до
початку процедури реалізації майна, на
яке було звернуте стягнення. В цьому ж
випадку матеріали справи свідчать, що
така процедура на час подання заяви
ОСОБА_1 вже тривала.

Отже, у задоволенні скарги в цій
частині слід відмовити.

3. В частині оскарження дій
(бездіяльності) щодо передачу
автомобіля на реалізацію.

Матеріали справи свідчать, що
автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon», 2008 року
випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1
був переданий на реалізацію 14 лютого 2012
року /а.с. 4/.

В той же час ця скарга подана до суду
пізніше 25 лютого 2012 року, тобто - з
порушенням встановленого частиною 1
статті 385 ЦПК України строку.

Разом із цим, скаржник стверджує, що про
передачу автомобіля на реалізацію до
квітня 2012 року не знав, доказів
протилежного справа не містить.

За такого суд вважає за можливе
поновити ОСОБА_1 строк на оскарження
дій щодо передачу вказаного автомобіля
на реалізацію.

При оцінці доводів скарги в цій частині
суд виходе з такого.

Заперечуючи правомірність передачі
майна на реалізацію, ОСОБА_1
посилається про те, що:

- оцінка майна проводилась без
його участі, чим були порушені його
права;

- він не був належним чином
повідомлений про оцінку майна;

- заявка на реалізацію автомобіля
була подана передчано - до його
належного повідомлення про результати
такої оцінки;

- документи щодо проведення оцінки
майна не були належним чином оформлені.

Але ці доводи суд не вважає такими, що
можуть бути покладеними у підґрунтя
судового рішення.

Так, обставини оцінки вартості
автомобіля вчасно ОСОБА_1 оскаржені не
були, отже при вирішенні питання про
передачу майна на реалізацію підстав
вважати, що проведена оцінка порушує
права, зокрема, скаржника, в державного
виконавця не було.

Більше того, задля усунення вад оцінки
ОСОБА_1, як доведено вище, мав
можливість до 11 березня 2012 року
звернутись за рецензією оцінки, але
вчасно такого не зробив; підстави для
проведення такої рецензії на час його
звернення були відсутніми.

Що стосується обставин повідомлення
скаржника про результати проведеної
оцінки, то вони також утворюють окремий
предмет оскарження, правом на яке
позивач вчасно не скористався.

Посилання про передчасність
направлення заявки на реалізацію майна
суд вважає в цьому випадку не
суттєвими, оскільки таке не порушує
прав скаржника. Так, як доведено вище,
належним чином своїми правами під час
виконавчого провадження ОСОБА_1 не
користувався; подавав скарги на дії
державних виконавців з порушенням
строку для їх подання, порушував такі
строки без поважних причин.

Суд враховує також, що інших порушень
прав скаржника під час реалізації
автомобіля на цей час не встановлено.

Приймаючи рішення, суд наголошує, що
відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
чинності, зокрема - рішення
Центрального районного суду міста
Миколаєва від 2 березня 2010 року, на
виконання якого здійснені оскаржувані
дії - є обов'язковими для виконання,
зокрема, ОСОБА_1, через що він
зобов'язаний самостійно вчинювати дії
на виконання цього рішення. а у разі
неможливості такого - сприяти
державному виконавцеві у виконанні
судового рішення.

Боржник же замість виконання свого
обов'язку вдався до зловживання своїми
процесуальними правами з метою
затягнути та ускладнити процес
виконання очевидного, справедливого та
законного судового рішення, до того ж -
шляхом звернення стягнення на
заставлене майно.

Оскільки при вчиненні оскаржуваних дій
державний виконавець виходив з такого
ж та вживав передбачені законом заходи
задля виконання судового рішення,
підстав для визнання його дій
неправомірними суд не вбачає.

Отже, у задоволенні скарги в цій
частині також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 386 - 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В
:

Скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження
бездіяльності державного виконавця
щодо повідомлення про результати
оцінки майна - залишити без розгляду.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження
дій державного виконавця щодо передачі
автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», 2008 року
випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1
на реалізацію.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
(бездіяльність) державних виконавців
щодо відмови у призначенні рецензії
оцінки майна - автомобіля «Mitsubishi Pajero
Wagon», 2008 року випуску, держаний номерний
знак НОМЕР_1, а також передачі цього
майна на реалізацію - відмовити.

Ухвала може бути оскарженою до
апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
міста Миколаєва протягом 5 днів.

СУДДЯ
=АЛЄЙНІКОВ В.О.=

28.03.2014