КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/7023/13-ц
Провадження № 2/552/40/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2014 року Київський районний суд м.
Полтави у складі:

Головуючого - судді Кузіної Ж.В.

При секретарі Павленко Л.М.

З участю представника позивача
Горошинської Г.С., представника
відповідача ОСОБА_2, представника
третьої особи ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_5,
ОСОБА_4 до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна»,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про виселення
посилаючись на те, що між ОСОБА_4 та АКБ
«Райффайзен Банк України»
правонаступником якого є позивач
укладений договір іпотеки житлового
будинку за адресою АДРЕСА_2. в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитними договорами № ML-700/023/2004 від
01.07.2004 року та № CNL-D00/7/2006 від 20.03.2006 року.
ОСОБА_4 своїх зобов'язань перед банком
не виконує у зв'язку з чим виникла
заборгованість. 11.07.2013 року приватним
нотаріусом вчинений виконавчий напис
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки. Оскільки звернення стягнення
на нерухоме майно є підставою для
виселення всіх мешканців, в поданій до
суду позовній заяві, з урахуванням
уточнень, позивач просив суд
виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх
неповнолітніх дітей з спірного
житлового будинку.

16 грудня 2013 року відповідачі
звернулись з зустрічною позовною
заявою до ТОВ «ОТП Факторинг України»,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, посилаючись на
те, що ОСОБА_4 належним чином виконував
взяті на себе зобов'язання , своєчасно
сплачував поточні платежі до часу
настання економічної кризи, відповідач
продовжує сплачувати всі необхідні
платежі, але не в повному обсязі.
Сторонами досягались угоди про
реструктуризацію заборгованості по
кредиту, проте відповідач звернувся до
приватного нотаріусу із заявою про
вчинення виконавчого напису. Нотаріус
не пересвідчився в безспірності вимог
та вчинив напис. Оскільки було
врегульоване питання щодо погашення
заборгованості по кредитним договорам,
відповідач не мав жодного права
звертатися до нотаріуса з заявою щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а тому просять визнати
виконавчий напис приватного нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню та
скасувати його.

Ухвалою від 16 грудня 2013 року зустрічний
позов об'єднаний в одне провадження з
первісним позовом.

У судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом
Горошинська Г.С. підтримала позовну
заяву, просила виселити відповідачів
та їх неповнолітніх дітей з АДРЕСА_2,
зняти їх з реєстрації. Зустрічну
позовну заяву не визнала, вважає її
безпідставною та просить відмовити у
її задоволенні.

Представник відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 пояснив, що банком не
враховані платежі, які здійснені в
рахунок погашення заборгованості. На
підтвердження зазначених обставин
письмових доказів не надав. Просив
відмовити у задоволенні первісного
позову, зустрічні позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити.

Представник третьої особи за первісним
позовом ОСОБА_3 щодо задоволення
позовних вимог про виселення
неповнолітніх дітей заперечувала та
просила відповідно до Закону України
«Про охорону дитинства» при розгляді
справи врахувати інтереси дітей.

Відповідачі за первісним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не
з'явилися, належним чином повідомлені
про час та місце розгляду справи,
клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило.

Третя особа - Управління державної
міграційної служби в Полтавській
області в судове засідання свого
представника не направила, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належно, в ході розгляду справи
надавали суду заяви про розгляд справи
в їх відсутність.

Відповідач за зустрічним позовом
приватний нотаріус ОСОБА_7 у судове
засідання не з'явилася, надала суду
письмові заперечення, в яких позовні
вимоги не визнала, позивачами за
зустрічним позовом не доведено факти
порушення порядку вчинення
нотаріальних дій , посилання на
порушення норм законодавства не
відповідають дійсності . Також
позивачі жодним чином не оскаржують та
не спростовують заборгованість.
Просила відмовити у задоволені
зустрічного позову.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, приймаючи до
уваги відсутність клопотань про
відкладення з поважних причин
розгляду справи та інших підстав,
передбачених ст. 169 ЦПК України для
можливого відкладення розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі осіб, що не з'явились
в судове засідання.

Суд, заслухавши представника позивача
за первісним позовом, представника
відповідача , представника третьої
особи, дослідивши докази по справі,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України»
підлягають задоволенню, позовні вимоги
ОСОБА_5, ОСОБА_4 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 липня 2004 року
між АКБ «Райффайзен Банк Україна»,
правонаступником якого є позивач та
ОСОБА_4 укладений договір іпотеки
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2,
який посвідчений приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, зареєстрований в
реєстрі за реєстровим № 2217та за
умовами якого предметом іпотеки є
житловий будинок, загальною площею 42,3
кв.м., житловою площею 25,1 кв.м. Даний
договір укладений в забезпечення
виконання ОСОБА_4 зобов'язань за
кредитними договорами № ML-700/023/2004 від
01.07.2004 року та № CNL-D00/7/2006 від 20.03.2006 року.

20 березня 2006 укладено додаткову угоду
№ 1 до договору іпотеки № PML-700/023/2004 від
01.07.2004 року відповідно до якого
передбачено повернення суми
отриманого кредиту не пізніше 20
березня 2016 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, ЦК
України , інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_4 зобов'язань , утворилась
прострочена заборгованість по
кредитним договорам.

11 липня 2013 року приватним нотаріусом
Дніпровського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за заявою позивача за
первісним позовом вчинено
виконавчий напис за реєстровим №4587 ,
відповідно якого звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме нерухоме майно
- житловий будинок з надвірними
спорудами та земельною ділянкою, що
розташовані за адресою АДРЕСА_2. За
рахунок коштів, отриманих від
реалізації нерухомого майна,
задовольнити вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» за кредитним
договором № CNL-D00/07/2006 від 20.03.2006
залишок заборгованості за кредитом 29
245,70 грн., заборгованість по відсоткам
за користування кредитом 9 879, 30 грн.;
за кредитним договором № ML-700/023/2004 від
01 липня 2004 року :залишок заборгованості
за кредитом 10 311,04 гривень,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом 2 457, 77 грн.

За правилами ст. 35 даного Закону
іпотекодержатель зобов'язаний
надіслати іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінний від
іпотекодержателя, письмову вимогу
про усунення порушення з
попередженням про звернення
стягнення на предмет іпотеки в
разі невиконання такої вимоги.

Іпотекодержателем положення ст. 35
Закону України «Про іпотеку» були
дотримані, відповідний лист -
вимога на ім'я відповідачів, в тому
числі з попередженням про виселення
мешканців будинку АДРЕСА_2 у 30 денний
строк з моменту його
отримання, направлена 10 червня 2013 року
рекомендованим листом та отримана
ОСОБА_5 02 липня 2013 року ( а.с. 11).

Аналогічний лист направлявся на адресу
відповідача ОСОБА_4, але повернутий на
адресу відправника з відміткою « за
закінченням терміну зберігання».

Пунктом 117 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 05 березня 2009 року №270 передбачено,
що поштові відправлення, поштові
перекази повертаються об'єктом
поштового зв'язку відправнику у разі
його письмової заяви, письмової
відмови адресата від одержання чи
закінчення встановленого строку
зберігання.

Матеріалами справи підтверджено
наявність в справі даних про
повернення до банку досудової вимоги
на ім'я відповідача ОСОБА_4 з відміткою
«за закінченням терміну зберігання»,
що за нормами п.п. 99, 117 Правил надання
послуг поштового зв'язку здійснюється
за відсутності осіб.

Згідно повідомлення
адресно-довідкового бюро, відповідач
ОСОБА_4 змінив місце реєстрації, а саме
з 30 квітня 2014 року зареєструвався за
адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до умов кредитних договорів
: п. 6.1. кредитного договору № ML-700/023/2004
від 01 липня 2004 року, п. 2.3.5 кредитного
договору № CNL-D00/07/2006 від 20 березня 2006
року. ОСОБА_4 зобов'язався у
двотижневий строк повідомити банк про
зміну фактичної адреси проживання.

Оскільки суду не надано доказів таких
дій відповідача, тому суд вважає за
належне повідомлення відповідача
ОСОБА_4 за відомою позивачу за
первісним позовом адресою його
проживання та реєстрації, а саме
АДРЕСА_1.

При вирішенні первісного позову, суд
приймає до уваги п. 44 Постанови Пленуму
ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних відносин» та приходить до
висновку про відсутність підстав
вважати порушеними права та інтереси
дітей відповідачів :
ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок звернення
стягнення на предмет іпотеки, оскільки
суду не надано доказів, що на момент
його придбання неповнолітні діти
відповідачів в ньому проживали, були
зареєстровані на час укладення
договору іпотеки.

Згідно статті 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно,
їх примусове виселення здійснюється
на підставі рішення суду.

Відповідно до абзацу 1 статті 109 ЖК
України передбачено, що виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
виселення відповідачів разом з
неповнолітніми дітьми з житлового
будинку АДРЕСА_2 зі зняттям з
реєстраційного обліку за цією адресою
підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених зустрічних
позовних вимог, то обставини на які
посилались позивачі за зустрічним
позовом не знайшли підтвердження в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних або юридичних осіб, поданими
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених законом. Сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 як на підставу для
задоволення позовних вимог посилались
на досягнення між сторонами
домовленостей щодо реструктуризації
заборгованості та як наслідок у
зв'язку з врегулюванням питання про
погашення простроченої
заборгованості, відсутності порушень
зобов'язань зі сторони ОСОБА_4 , що
призвело до безпідставного звернення
банку до нотаріуса щодо вчинення
виконавчого напису.

Проте , позивачами за зустрічним
позовом не надано суду жодного доказу в
розумінні ст. 57 ЦПК України на
підтвердження зазначених обставин .

Доводи представника відповідача
за первісним позовом позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_2 щодо
неврахування позивачем за первісним
позовом платежів , що вносились
відповідачами в рахунок погашення
заборгованості є неспроможними ,
оскільки суду не надано жодного
платіжного документу на підтвердження
здійснених платежів.

Згідно постанови № 2 від 31 січня 1992 року
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах за скаргами
на нотаріальні дії або відмову в їх
вчиненні» оскарження виконавчого
напису може бути лише в частині
правильності вимог, зазначених у
виконавчому написі.

Позивачами за первісним позовом не
наведено доказів, які б слугували для
визнання безпідставності вимог ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» при зверненні
до нотаріуса щодо вчинення спірного
виконавчого напису, відсутності
заборгованості по кредитним договорам
.

За таких обставин зустрічні позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

З відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
підлягають стягненню сплачений при
подачі позову судовий збір у розмірі по
114 грн. з кожного.

Як вбачається яз квитанції, що додана
до зустрічної позовної заяви,
позивачами сплачений судовий збір за
подання апеляційної скарги, а тому з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі по 114 грн. з кожного та на
користь держави по 0, 70 коп. з кожного за
недоплачений судовий збір при
звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст..ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» задовольнити.

Виселити ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2
та зняти з реєстраційного обліку за
цією адресою.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна»
судові витрати по 114 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь держави судовий збір по 115 грн.
40 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Полтавської області через Київський
районний суд м. Полтави протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
що не були присутніми під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
Ж.В. Кузіна