Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/935/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бойко П.М.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

26.03.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого -
Черненко В.В.

Суддів - Кодрул
М.А.Потапенко В.І.

За участю секретаря
- Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Долинського
районного суду Кіровоградської
області від 30.10.2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про виселення з житлового
приміщення та зняття з реєстраційного
обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з будинку відповідача по
справі. На обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив,що відповідно
до укладеного договору № KGDLGA01580041 від
12.07.2007 р., відповідач отримав кредит у
розмірі 111775 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 14,04 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення -11.07.2017 р..В забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором ,13.07.2007 р. між
банком та ОСОБА_2 укладено договір
іпотеки , згідно якого ОСОБА_2 надав в
іпотеку нерухоме майно - житловий
будинок , розташований за адресою
АДРЕСА_1 Зазначений будинок належить
відповідачу на праві приватної
власності .

Позивач зазначив, що в порушення норм
чинного законодавства та умов
договору, відповідач ОСОБА_2
зобов'язання за вказаним кредитним
договором належним чином не виконав.

Позивачем ставилось вимога в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернути стягнення на
будинок шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки та виселення
відповідача із вказаного будинку.

Під час розгляду справи позивачем
подано до суду зміни до позовної заяви,
в яких позивач у якості відповідачів
зазначив ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
третю особу - службу у справах дітей
Долинської райдержадміністрації.
Позивач просив, позовні вимоги в
частині звернення стягнення на
предмет іпотеки залишити без розгляду,
та виселити ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 з
будинку розташованому за адресою
АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 30.10.2013 р. позовна
вимога позивача про звернення
стягнення на предмет іпотеки, залишена
без розгляду.

Рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 30.10.2014
року, позов задоволено.

В апеляційних скаргах ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції встановив, що
відповідач ОСОБА_2 відповідно до
кредитного договору № KGDLGА 01580041 від
12.07.2007 року отримав кредит у розмірі 111775
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 11.07.2017 р. ( а.с. 8-10 ) .

Відповідно договору від 13.07.2007 р.
укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та
відповідачем ОСОБА_2, в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором надано в іпотеку нерухоме
майно , а саме: житловий будинок з
огорожею , літньою кухнею "Б", погрібом
"Д", гаражем "В", колодязем "К", жилою
площею 46,6 кв.м , загальною площею 85,6 кв.м
та приватизованою земельною ділянкою
площею 1341,10 кв.м , розташованих за
адресою : АДРЕСА_1 . Вказане майно
належить відповідачу ОСОБА_2 на праві
власності згідно свідоцтва про право
власності на житловий будинок і
Державного акту на право власності на
земельну ділянку ( а.с. 11-13) .

Суд встановив, що
відповідно пункту 20.12 вказаного
іпотечного договору визначено що
іпотекодавець зобов'язується не
надавати документи у відповідні
держоргани з метою реєстрації
будь-яких осіб у предметі іпотеки без
письмової згоди на це іпотеко
держателя.

Відповідно довідки виконкому № 1825
від 20.04.2012 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4
зареєстровані за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровані за
адресою АДРЕСА_2 , але фактично
проживають за адресою АДРЕСА_1 (а.с.48).

Суд першої інстанції встановив, що
рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 25.09.2012 р. в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 12.07.2007 р. між
ОСОБА_2 та ПАТ КБ « Приватбанк» в
розмірі 101177 грн. 66 коп. звернуто
стягнення на предмет іпотеки - жилий
будинок АДРЕСА_1 .(а.с.90-93).

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно положень ч. 1 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки .

У відповідності до ст. 6 Закону
України " Про іпотеку", іпотека
поширюється на земельну ділянку , на
якій розташований предмет іпотеки і
яка належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі документу
зазначеного у договорі іпотеки .

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону
України "Про іпотеку" одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою іпотеко
держателя вправі винести рішення про
виселення мешканців , якщо предметом
іпотеки є житловий будинок або житлове
приміщення , а також згідно з ч. 1 ст. 40
вказаного Закону та ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців .

У відповідності до ч. 1 ст. 7
Закону України " Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні " зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщення.

Суд першої інстанції встановив, що на
момент укладення договору іпотеки, в
будинку , який є предметом іпотеки
зареєстрованих осіб за даною адресою
не встановлено. Однак в подальшому
відповідач ОСОБА_2 , який не виконав
належним чином своїх зобов'язань по
кредитному договору, всупереч
укладеного 13.07.2007 р. між сторонами
іпотечного договору в наданому
відповідачем ОСОБА_2 в іпотеку
житловому будинку 22.04.2011 р.
зареєстрував себе та свого сина ОСОБА_6
за даною адресою.

Суд першої інстанції дійшов
висновку, що ОСОБА_2 порушив умови
іпотечного договору зареєструвавши
себе та свого неповнолітнього сина
ОСОБА_6, без згоди позивача після
укладення іпотечного договору. Суд
вважає , що позовні вимоги
підлягають задоволенню .

В апеляційних скаргах зазначається,
що судом першої інстанції при винесені
рішення не були встановлені та
досліджені обставини, що мають істотне
значення для прийняття обґрунтованого
та правомірного рішення по справі.
Зокрема зазначається , що суд першої
інстанції не з'ясував ту обставину, що
при укладені договору іпотеки в
будинку проживав неповнолітній,
відповідно необхідний був дозвіл
органу опіки та піклування при
передачі житла в іпотеку.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку , що доводи
викладені в апеляційних скаргах не
знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку ,
задовольнивши позовні вимоги в
частині виселення відповідачів по
справі з чим погодилась і колегія
суддів.

Доводи апеляційних скарг не знайшли
свого підтвердження, так як з пояснень
викладених в апеляційній скарзі
вбачається, що відповідач ОСОБА_2
06.07.2006 року отримав свідоцтво про право
власності на будинок і маючи на меті
отримати кредит під заставу будинку не
реєстрував в будинку, який є предметом
іпотеки ні себе ні членів своєї сім'ї.
Зазначене підтверджується матеріалами
справи. Встановлене свідчить проте , що
оскільки в будинку, який був предметом
іпотеки зареєстрованих осіб не
зазначалось, що підтверджував і сам
відповідач , то дозвіл органу опіки
та піклування при передачі житла в
іпотеку в даному випадку не
передбачений. Зазначені обставини
також свідчать , що відповідач умисно
ввів в оману позивача, при укладені як
кредитного договору так і договору
іпотеки, а тому відповідальність за
позбавлення житла свого
неповнолітнього сина покладається на
відповідача, ОСОБА_2

Колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції розглянув справу в
межах доводів позовної заяви , та
наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційні скарги підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 -
відхилити

Рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 30.10.2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді