Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Суворовський
районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гудіної Н.І. при
секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовною заявою

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до до ПАТ « Одеський
завод гумових технічних виробів»,
Одеської міської ради, Одеського
міського управління земельних
ресурсів Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради (далі -
Відповідачі) про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, про
приведення у попередній стан земельної
ділянки, шляхом знесення самовільно
побудованих споруд ( будівель), про
встановлення земельного сервітуту

Установив:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ( далі - Позивачі)
звернулись до суду з позовом до ПАТ «
Одеський завод гумових технічних
виробів» , Одеської міської ради,
Одеського міського управління
земельних ресурсів, Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, про
приведення у попередній стан земельної
ділянки шляхом знесення самовільно
побудованих споруд ( будівель), про
встановлення земельного сервітуту.

Відповідно договорів купівлі-
продажу від 02 вересня 2011 року Позивачі
є власниками 1/2 частини нежитлових
будівель АДРЕСА_1.

Загальна площа нежитлових будівель в
цілому - 647, 2 кв.м., розташованих на
земельній ділянці площею 0, 1588 га.

Продавець ОСОБА_3 був власником
вищевказаних нежитлових будівель на
підставі договору купівлі-продажу від
02 квітня 2008 року, укладеного між ним та
ВАТ «Одеський завод гумових технічних
виробів».

06 листопада 2008 року за № 258/01-15/5683
Управлінням архітектури та
містобудування Одеської міської ради
надано висновок про можливість надання
в оренду земельної ділянки по
Миколаївській дорозі, 124 ФОП ОСОБА_3
Висновок наданий на підставі рішення
Одеської міської ради № 1199-ХХІУ від 26
березня 2003 року; згоди ПАТ «ОЗГТВ» №
03/01-470 від 24 жовтня 2008 року; угоди про
узгодження меж і визначення порядку
користування земельною ділянкою від 07
жовтня 2008 року.

Рішенням Одеської міської ради
від 07 липня 2009 року за № 4513-у «Про
надання дозволу ФОП ОСОБА_3 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду,
орієнтовною площею 0,3902 га, за адресою:
АДРЕСА_1, для експлуатації складських
приміщень» цей дозвіл був наданий.

Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації від 25 серпня
2009 року за № 01-17/6001 був наданий
висновок, що згідно з висновками
історико-архівних досліджень
зазначеної території управління
погоджує проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ФОП
ОСОБА_3 в довгострокову оренду терміном
на 25 (двадцять п'ять) років для
експлуатації складських приміщень,
загальною площею 0,3902 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Управління держкомзему у м. Одесі
12 листопада 2009 року за № 684/УВ надало
умови відведення земельної ділянки ФОП
ОСОБА_3

29 січня 2010 року за № 515/03-06-12
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Одеській області надало висновок ФОП
ОСОБА_3 про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Одеської міської ради №
1199-ХХІУ від 26 березня 2003 року ПАТ
«ОЗГТВ» було надано в довготривалу
оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1
строком до 10 років.

У липні 2013 року, працівниками ПАТ
«ОЗГТВ», без погодження, без правових
підстав було встановлено капітальне
спорудження, а саме огорожа, яка
перекриває прохід та проїзд до
нежитлових будівель АДРЕСА_1. Огорожа
встановлена на зоні дії сервітуту. Зона
дії сервітуту була погоджена, у т.ч. ПАТ
«ОЗГТВ», але погоджена була з ФОП
ОСОБА_3

Позивачі стверджують, що
Відповідач відмовляється з нами вести
буді які переговори з цього приводу.

Зокрема, кожен місяць вони
Відповідачу сплачують гроші за надані
послуги (в т.ч. за експлуатаційні
послуги) за рахунком-фактурою, які
надає їм Відповідач, згідно квитанцій
та рахунків за 2011, 2012, 2013 р.

У зв'язку з тим, що незаконними
діями робітників Відповідача, які
полягають у самовільному зведенні
огорожі на зоні дії сервітуту
створюються умови, які суперечать
діючому законодавству та порушують
права власників нежитлових будівель
АДРЕСА_1, Позивачі в уточненій позовній
заяві просять зобов'язати Відповідача
знести самовільно зведену огорожу за
його рахунок і встановити
безстроковий земельний сервітут на
умовах безоплатності на право проїзду
до нежитлових споруд АДРЕСА_1 на
транспортному засобі через земельну
ділянку по наявному шляху з боку
Миколаївської дороги, що знаходиться у
користуванні Відповідача у межах
необхідних для проїзду автомобілю,
тобто через територію підприємства.

Відповідач ПАТ «Одеський завод
гумовотехнічних виробів» зазначені
вимоги не визнає та вважає їх
безпідставними, необгрунтованими,
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Позивачі до звернення до суду не
зверталися до Відповідача - ПАТ
«Одеський завод гумовотехнічних
виробів» із пропозицією про укладання
договору про встановлення сервітуту.

Крім того, при вирішенні спорів
про встановлення сервітуту,
обґрунтування, площі і меж чужої
земельної ділянки, встановлення
сервітуту, на яку вимагають Позивачі, а
також виготовлення проекту технічного
(кадастрового) плану спірної земельної
ділянки, покладається на Позивачів,
однак вони не надали відповідного
обґрунтування, не довели, що потреба у
встановленні сервітуту викликана
неможливістю задоволення їх потреб в
іншій спосіб, а також не надали
відповідної технічної документації.

В супереч приписам ст. 60 ЦПК України
позивачі не надали суду доказів, що
підтверджують існування у них права
вимагати встановлення земельного
сервітуту, а саме не надали ні
державного акту на земельну ділянку, ні
договору оренди земельної ділянки.

Низка документів, виданих на ім'я ФОП
ОСОБА_3 (висновки, погодження тощо) щодо
земельної ділянки під складські
приміщення по АДРЕСА_1, до Позивачів не
має відношення, оскільки вони видані на
іншу особу, а термін їх дії сплив. Таким
чином, посилання на зазначені
документи свідчить про відсутність у
Позивачів належних правовстановлюючих
документів на земельну ділянку та
безпідставність їх позовних вимог на
встановлення земельного сервітуту.

Позовна вимога Позивачів
щодо зобов'язання Відповідача знести
самовільно зведену огорожу на
земельній ділянці по наявному шляху з
боку АДРЕСА_1, що знаходиться у
користуванні ПАТ «Одеський завод
гумовотехнічних виробів»,
необґрунтована, оскільки суперечить
приписам ст. 95 ЗК України щодо права
землекористувача - ПАТ «Одеський завод
гумовотехнічних виробів» самостійно
господарювати на землі та споруджувати
жилі будинки, виробничі та інші будівлі
і споруди. Позивачі не довели, що
огорожа на земельній ділянці ПАТ
«Одеський завод гумовотехнічних
виробів» порушує їх права.

Режим роботи ПАТ «Одеський завод
гумовотехнічних виробів» визначений
внутрішнім наказом №47 від 17.12.2012 р. «Про
режим роботи підприємства у 2013 році на
виконання замовлень МО України
спонукали підприємство укласти
договір 16/01-07 від 01.07 2013 р. на охорону
підприємства, п. 2.1.2. якого передбачає
не допускати на територію підприємства
сторонніх осіб, тим більш проїзд
транспортних засобів Позивачів по
території підприємства.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухав пояснення представників
сторін, дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Встановлено, що згідно п. 2 ст. 395 ЦК
України одним із видів речових прав на
чуже майно є право користування
(сервітут).

Стаття 404 ЦК України передбачає,
що право користування чужою земельною
ділянкою або іншим нерухомим майном
полягає у можливості проходу, проїзду
через чужу земельну ділянку,
прокладання та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до ч. З ст. 402 ЦК України
спір про встановлення сервітуту
вирішується за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту, у разі
недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та його умови,
тобто обов'язковою умовою встановлення
сервітуту, заходів щодо встановлення
сервітуту є вжиття особою, яка вимагає
встановлення сервітуту, заходів щодо
встановлення сервітуту за
домовленістю з власником (володільцем)
відповідної земельної ділянки. Якщо
особа до звернення до суду не вчиняла
дій щодо встановлення сервітуту за
домовленістю сторін (зокрема, не
зверталась до іншої сторони з
пропозицією про укладання договору про
встановлення сервітуту), то у такої
особи відсутнє право вимагати
встановлення сервітуту за рішенням
суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 98 Земельного
кодексу України право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою.

Згідно ч.4 ст. 98 Земельного кодексу
України, земельний сервітут
здійснюється способом, найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно ст.99 ЗК України
встановлені види права земельного
сервітуту, серед яких є: право проходу
та проїзду на велосипеді; право проїзду
на транспортному засобі по наявному
шляху; право прокладення та
експлуатації лінії електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій. Встановлені також і інші
земельні сервітути, перелік яких не є
вичерпаним.

В п. б ст.99 Земельного кодексу
України зазначено, що власники або
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати встановлення таких
земельних сервітутів: б) право проїзду
на транспортному засобі по наявному
шляху.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЗК України,
ст. 402 ЦК України сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).
Договір про встановлення земельного
сервітуту підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
для державної реєстрації прав на
нерухоме майно. У разі недосягнення
домовленості про встановлення
сервітуту та про його умови спір
вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту.

Згідно ч.І ст. 401 Цивільного
кодексу України, право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене, щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право
власності на землю (земельну ділянку)
здобувається і здійснюється
відповідно до закону.

Згідно положень ст. 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документа, що посвідчує право
власності та його державної
реєстрації. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладання
договору оренди і його державної
реєстрації.

Згідно ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, форма
якого затверджується КМ України, а
право оренди землі оформлюється
договором, який реєструється
відповідно до закону.

Відповідно до договорів
купівлі-продажу від 02 вересня 2011 року
Позивачі купили у ФОП ОСОБА_3 по ? частки
нежитлових будівель АДРЕСА_1, загальною
площею 647,2 кв.м, розташованих на
земельній ділянці площею 0,1588 га. ( а.с.
10,13-14).

Зазначена частка нежитлових
будівель належить продавцю на праві
приватної власності згідно договору
купівлі-продажу від 02 квітня 2008 року,
укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ВАТ
«Одеський завод гумових технічних
виробів». При цьому Покупцю нотаріусом
роз'яснено, що у разі використання
нежитлових будівель для
підприємницької діяльності, він подає
документи на реєстрацію до Міського
управління земельних ресурсів як
землекористувач (а.с.15).

На підставі вказаного договору
купівлі-продажу Управлінням
архітектури та містобудування
Одеської міської ради 06 листопада 2008
року надано Висновок про можливість
надання в оренду земельної ділянки ФОП
ОСОБА_3 При цьому термін дії Висновку - 3
роки. (а.с.16-17).

Рішення ОМР №4513 - V від 07 липня 2009
р. про надання дозволу ФО-П ОСОБА_3 на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
оренду,орієнтовною площею 0,3902 га, за
адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації
складських приміщень не стосується
Позивачів (а.с.18).

Висновок №01-17/6001 від 25 серпня 2009 р.
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини, яким погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ФОП ОСОБА_3 в довгострокову
оренду для експлуатації складських
приміщень втратив чинність у 2012 р.
(а.с.19).

Висновок №515/03-06-12 від 29 січня 2010 р.
Державного Управління охорони
навколишнього природного середовища в
Одеській області наданий ФО-П ОСОБА_3
для експлуатації складських приміщень
не стосується Позивачів, оскільки
вважається чинним на період
незмінності визначених
нормативно-правовими актами та
відповідною документацією вимог та
умов, за яких надавалось погодження
(а.с.21).

Проте, в супереч приписам ст. 60 ЦПК
України Позивачі не надали суду
доказів, що підтверджують існування у
них права вимагати встановлення
земельного сервітуту, а саме не надали
ні державного акту на земельну ділянку,
ні договору оренди земельної ділянки
або інших доказів.

На земельній ділянці розташовані
придбані Позивачами нежитлові будівлі
без умов користування цією ділянкою.
Жодного документу про те, що Позивачі є
землекористувачами цієї земельної
ділянки, суду не надано.

Між Позивачами та Відповідачем 01 січня
2013 року укладено договір № 34-у про
відшкодування витрат, пов'язаних з
забезпеченням електроенергією та
водокористуванням (а.с.83).

Режим роботи ПАТ «Одеський завод
гумовотехнічних виробів» визначений
внутрішнім наказом №47 від 17.12.2012 р. «Про
режим роботи підприємства у 2013 році» на
виконання замовлень МО України
укладено договір 16/01-07 від 01.07 2013 р.
«Про надання охоронних послуг» на
охорону підприємства, п. 2.1.2. якого
передбачено не допускати на територію
підприємства сторонніх осіб (а.с.78-82).

Земельна ділянка відноситься до
території Відповідача, який працює як
режимне підприємство, що унеможливлює
пересування по цій території
Позивачів.

Таким чином, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 395,401,402,404 ЦК України,
ст..ст. 98-100, 125,126 Земельного Кодексу
України, ст.ст. 57,60, 61 ,169,209, 212- 215 ,218, 373 ЦПК
України , суд,-

Вирішив:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ПАТ «
Одеський завод гумових технічних
виробів» , Одеської міської ради,
Одеського міського управління
земельних ресурсів Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, про
приведення у попередній стан земельної
ділянки, шляхом знесення самовільно
побудованих споруд ( будівель), про
встановлення земельного сервітуту -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги .

Суддя -