2/258/2834/13 258/9576/13-ц
№ 2/258/2834/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Донецьк
„20" січня 2014
року

Кіровський районний суд м. Донецька у
складі головуючого судді Сидорова Є.І.,
при секретарі Нестеренко П.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «Шахта ім.. О.Ф. Засядько»
про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
відповідача ПАТ «Шахта ім.. О.Ф.
Засядько» з позовом про відшкодування
моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що з 09 липня 1997
року по 13 липня 2008 року він перебував у
трудових відносинах з шахтою ім.. О.Ф.
Засядько, працюючи за спеціальністю
підземний електрослюсар з повним
робочим днем під землею.

Після неодноразового стаціонарного
лікування у лікарнях, 22 травня 2008 року
він звернувся до КЛПУ «Обласна
клінічна лікарня профзахворювань» для
встановлення факту професійного
захворювання.

У зв'язку з отриманням професійного
захворювання був складений акт
розслідування хронічного професійного
захворювання № 137 від 20 червня 2008 року,
згідно якого виявлене у нього
захворювання - хронічне обструктивне
захворювання легенів пилової
етіології, друга стадія, помірна течія,
емфізема легенів, легенева
недостатність 1-2 ступені є
захворюванням професійним.

Вперше у 2008 році йому було встановлено
40% втрати професійної працездатності
та встановлена 3 група інвалідності.

Після захворювання він вже не може
працювати під землею, його стан
здоров'я значно погіршується, він
відчуває постійний фізичний біль у
легенях, запаморочення голови,
слабкість. Згідно висновку МСЕК йому
протипоказана важка фізична праця в
підземних умовах, в умовах
несприятливого клімату, контакт з
пилом.

Після отриманого професійного
захворювання йому необхідне
санаторно-курортне лікування,
проходження курсів реабілітації у
лікарнях. Відчував та продовжує
відчувати моральні страждання у
зв'язку з чим не може реалізувати в
повній мірі своїх повсякденних занять,
звичок та бажань, що у сукупності
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації своєї життєдіяльності.
Ушкодження здоров'я призвело до
моральних страждань, оскільки у нього
порушився нормальний життєвий ритм,
він позбавлений можливості займатися
фізичною працею, допомагати родині по
господарству, змушений продовжувати
відповідний курс лікування у медичному
закладі.

Просить стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі 50000
грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, дав суду пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Шахта ім..
О.Ф. Засядько» в судове засідання
з'явився, позов не визнав, пояснив, що
позивач ОСОБА_1 знаходився у трудових
відносинах з шахтою ім.. О.Ф. Засядько у
якості гірничоробочого підземного з
повним робочим днем під землею. Згідно
виписки з акту обстеження МСЕК від
16.07.2008 року № 082612 позивачу було
встановлено первинно 50% втрати
працездатності у зв'язку із
професійним захворюванням. Позовні
вимоги не визнає, оскільки факт
спричинення моральної шкоди ОСОБА_1
висновком МСЕК не встановлений. У
матеріалах справи відсутні медичні
документи, які могли б підтвердити факт
спричинення позивачу моральної шкоди.
Крім того, позивачем не надано жодного
доказу порушення нормальних життєвих
зв'язків внаслідок неможливості
продовження активного громадського
життя, додаткових зусиль для
організації життя, а також доказів, які
підтверджують настання інших
негативних наслідків. Тому у
задоволенні позовних вимог просив
відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухав пояснення сторін, вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач ОСОБА_1 з 09.07.1997 року був
прийнятий підземним електрослюсарем 5
розряду з повним робочим днем під
землею на шахті ім.. О.Ф. Засядько, що
підтверджується записами у трудовій
книжці (наказ № 1055к від 09.07.1997 року).

13 липня 2008 року позивач звільнений із
займаної посади за власним бажанням у
зв'язку із переходом на пенсію (наказ №
1483 к від 14.07.2008 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування працівнику моральної
шкоди у випадку порушення його
законних прав, що призвело до моральних
страждань, втраті нормальних життєвих
зв'язків та потребують від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, проводиться власником або
уповноваженим ним органом в порядку,
встановленому законодавством.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди (зі змінами,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року) , відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
зокрема виконання робіт у небезпечних
для життя і здоров'я умовах, яке
призвело до його моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
відшкодування моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
спричинена фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка його спричинила, за наявності її
вини.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008
встановлено, що застраховані
громадяни, потерпілі внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, мають право
на відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. 237-1
КЗпП України. Власник або
уповноважений ним орган, зобов'язаний
відшкодовувати моральну шкоду,
спричинену умовами виробництва всіма
потерпілим, у тому числі у випадку
встановлення тимчасової, стійкої,
повної або часткової втрати
професійної працездатності.

Робота в шахті під землею є джерелом
підвищеної небезпеки та створює
підвищену можливість спричинення
шкоди здоров'ю працівника із-за
неможливості підвищеного контролю
людини за умовами та факторами.

Внаслідок тривалих обстежень,
консультацій та лікування, а також на
підставі рішення МСЕК, де позивач був
оглянутий, йому був встановлений
діагноз: хронічне обструктивне
захворювання пилової етіології, друга
стадія, помірна течія, емфізема
легенів, легенева недостатність
першого-другого ступеню. Захворювання
професійне.

Згідно акту розслідування
професійного захворювання № 137 від
20.06.2008 року професійне захворювання
виникло при таких умовах: працюючи
електрослюсарем підземним, механіком,
прохідником ОСОБА_1 піддавався впливу
підвищеної запиленості повітряного
середовища, важкій фізичній праці,
несприятливим мікрокліматичним
умовам.

16 липня 2008 року рішенням МСЕК № 1 м.
Донецька позивачу ОСОБА_1 первинно
встановлена стійка втрата професійної
працездатності на 40% та 3 група
інвалідності, безстроково у зв'язку з
отриманням професійним захворюванням.

В судовому засіданні встановлено, що
внаслідок фізичного впливу
небезпечних та шкідливих умов праці
джерелом підвищеної небезпеки
внаслідок отриманого професійного
захворювання на виробництві, позивачу
ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, яка
полягає в тому, що він визнаний
інвалідом 3 групи зі стійкою втратою
працездатності на 40% за професійним
захворюванням, має серйозні порушення
здоров'я зі стійким розладом функцій
організму, обумовленими наслідками
професійного захворювання, отриманого
внаслідок тривалої роботи у
несприятливих для здоров'я умовах на
виробництві, і, як наслідок цього,
такого, що призвело до обмеження
нормальної життєдіяльності, моральним
стражданням, втраті звичних життєвих
зв'язків, що потребує значних
додаткових зусиль для організації його
життя. Викладене є підставою для
відшкодування позивачеві моральної
шкоди відповідачем у відповідності до
ст. 237-1 КЗпП України, ст. 12 Закону
України «Про охорону праці».

У зв'язку з даним каліцтвом, змінився
його звичний образ життя, він вимушений
тривалий час витрачати на відвідування
лікувальних закладів, неодноразові
обстеження, консультації спеціалістів.

Всі ці обставини порушили звичний
спосіб життя позивача та вимагали від
нього зусиль для організації своєї
життєдіяльності, що потягло за собою
негативні переживання та спричинило
моральні страждання.

Задовольнити вимоги позивача про
стягнення з відповідача 50000 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди
суд не находить можливим, оскільки така
сума є завищеною та не відповідає
глибині моральних та фізичних
страждань позивача, ступеню втрати ним
професійної працездатності та групі
інвалідності.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності,
справедливості і домірності завданої
моральної шкоди, з огляду на важкі
безстрокові наслідки професійного
захворювання, постійний характер
негативних наслідків, обмеження
життєдіяльності, порушення та зміну
звичайного укладу життя і особистих
зв'язків, вважає за можливе та
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 12000 грн. в порядку
відшкодування моральної шкоди, що буде
еквівалентним завданим моральним
стражданням.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 12000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються, зокрема позивачі -
за подання позовів про відшкодування,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши
справу, і частково задовольняючи
позовні вимоги, вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Керуючись ст. 268, 1167 ЦК України, ст. 153, 237-1
КЗпП України, ст.. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Шахта ім.. О.Ф.
Засядько» про відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Шахта ім.. О.Ф. Засядько» на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 12000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Шахта ім.. О.Ф.
Засядько» про відшкодування моральної
шкоди - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Шахта ім.. О.Ф. Засядько» на
користь держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга про його оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя:
Є.І. Сидоров