АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

27 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО», третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Правекс-банк» про визнання факту
страхового випадку, стягнення
страхової виплати та пов'язаних з нею
коштів,

за апеляційною скаргою
представника Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО» -
Винокурова ОлександраВікторовича на
рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 26.12.2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у червні 2012 р. звернулася до
суду з позовом, в якому просила
стягнути на її користь з відповідача
страхове відшкодування в сумі 136 145 грн.
64 коп. та 10 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди. В ході розгляду справи
позивач уточнила свої вимоги та
остаточно просила: визнати факт, що
дана ДТП, яка сталась 29.08.2011 р. є
страховим випадком та стягнути з
відповідача страхове відшкодування в
сумі 129 533 грн. і вартість проведення
автотоварознавчого дослідження в сумі
650 грн., посилаючись на те, що відповідач
безпідставно відмовляє їй у виплаті
страхового відшкодування за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту від 18.08.2011 р.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 26.12.2013 р. позов було
задоволено частково - стягнуто з
відповідача на користь позивача
страхове відшкодування в сумі 118 382 грн.
29 коп. та витрати на оплату проведення
автотоварознавчого дослідження в сумі
550 грн. Стягнуто з відповідача в дохід
держави судовий збір в сумі 1 189 грн. 32
коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі, посилаючись на неправильне
застосування норм процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню за
такими підставами.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилалась на те, що між нею та
відповідачем 18.08.2011 р. було укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу -
автомобіля марки «Honda Civic», держномер
НОМЕР_1. 29.08.2011 р. на Гостомельському
шосе сталась ДТП, в ході якої
автомобіль, яким керував ОСОБА_3,
зіткнувся з деревом та отримав
механічні ушкодження. Про дану ДТП
своєчасно було повідомлено страховика.
Розмір завданого їй матеріального
збитку було визначено в сумі 136 145 грн. 64
коп. на підставі Звіту, виконаного
08.09.2011 р. ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт».
Постановою судді Святошинського
районного суду м. Києва від 16.09.2011 р.
провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_3 було закрито за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення, а
тому відповідач безпідставно
відмовляє їй у виплаті страхового
відшкодування.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 26.12.2013 р. позов було
задоволено частково - стягнуто з
відповідача на користь позивача
страхове відшкодування в сумі 118 382 грн.
29 коп. та витрати за проведення
автотоварознавчого дослідження в сумі
550 грн. Стягнуто з відповідача в дохід
держави судовий збір в сумі 1 189 грн. 32
коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад
адміністративного правопорушення, а
тому відмова страховика у виплаті
страхового відшкодування є
неправомірною. Розмір страхового
відшкодування суд першої інстанції
визначив відповідно до Висновку
автотоварознавчої експертизи від
02.07.2013 р., як вартість відновлювального
ремонту без урахування фізичного зносу
та без врахування втрати товарної
вартості в сумі 118 382 грн. 29 коп.

Однак повністю погодитись з таким
висновком суду неможливо, оскільки він
не відповідає встановленим по справі
обставинам та було порушено норми
матеріального права.

Відповідно до п. 2.2 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту, укладеного між сторонами
18.08.2011 р. франшизи за даним договором є
безумовними, обчислюються від
страхової суми і застосовуються по
кожному і будь-якому страховому
випадку. Франшиза не може бути меншою
ніж 500 грн. В п. 2.1.3 передбачено розмір
франшизи при випадковому пошкодженні
транспортного засобу - 938 грн. За таких
обставин, сума страхового
відшкодування має бути зменшена на
розмір франшизи, а тому має становити -
117 444 грн.

Також рішенням суду було стягнуто на
користь позивача 550 грн. як витрати на
оплату оцінки пошкоджень автомобіля.
Вказану суму суд першої інстанції
помилково визнав як заподіяну позивачу
матеріальну шкоду відповідно до
положень ст. 1166 ЦК України, оскільки
відносини, що склались між сторонами є
договірними та регулюються нормами
глави 67 ЦК України та Закону України
«Про страхування». Оплата за складання
Звіту про визначення вартості
матеріального збитку, відноситься
відповідно до ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних із розглядом судової
справи, як витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз.

Оскільки наданий позивачем Звіт про
визначення вартості матеріального
збитку, не було покладено в основу
даного судового рішення, а розмір
заподіяного позивачу збитку було
визначено на підставі Висновку
автотоварознавчої експертизи, у
стягненні даних витрат слід відмовити.

Суд першої інстанції взяв до уваги той
факт, що вигодонабувачем за вказаним
Договором добровільного страхування
наземного транспорту є ПАТ КБ
«Правекс-банк», який у відповідь на
звернення ОСОБА_1 від 08.11.2013 р. надав їй
першочергове право вимоги на отримання
страхового відшкодування, як
вигодонабувача (а/с 213 т.1).

Доводи представника відповідача,
викладені в апеляційній скарзі, про те,
що дана ДТП не є страховим випадком
відповідно до п. 2.6 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту, оскільки в діях водія
ОСОБА_3 мало місце порушення п. 12.1, 12.3, 101
ПДР є необґрунтованими з наступних
підстав.

Посилання представника відповідача в
обґрунтування своїх заперечень на
протокол про адміністративне
правопорушення, складений інспектором
Святошинського Відділу ДАІ м. Києва, в
якому зазначається про порушення
ОСОБА_3 п. 12.1, 12.3 та 10.1 ПДР та Експертний
висновок №12/25, складений від 01.01.2011 р.,
в якому було встановлено, що дії ОСОБА_3
не відповідали вимогам п. 19.3, та 10.1 ПДР
та знаходяться в причинному зв'язку з
даною ДТП, не можуть бути підставою для
скасування рішення суду та відмови в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Постановою
судді Святошинського районного суду м.
Києва від 16.09.2011 р. було закрито
провадження в адміністративній справі
про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Також є безпідставними посилання
представника відповідача на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права. Судом першої
інстанції не було допущено порушення
правил про підсудність, а саме ст. 109 ЦПК
України, оскільки відповідно до ч. 14
ст. 110 ЦПК України позивач мала право на
вибір між кількома судами, яким згідно
з цією статтею підсудна справа, за
винятком виключної підсудності,
встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Крім того, Договір добровільного
страхування наземного транспорту від
18.08.2011 р. укладався в м. Києві по вул.
Гончара, 37, де розташоване
представництво відповідача, яке має
відповідну печатку та від імені якого
діяла уповноважена особа - начальник
сектору в м. Києві Шайхетдінова Ю.В.

Доводи представника позивача про те,
що суд мав залишити без розгляду подану
позовну заяву, оскільки позивачем була
заявлено про встановлення факту, що має
юридичне значення, а саме - визнати
факт, що дана ДТП є страховим випадком,
є необґрунтованими, оскільки позивач
звернулась до суду із заявою про
захист порушеного права в порядку
позовного провадження, а не із заявою в
порядку ст. 256 ЦПК України про
встановлення факту, що має юридичне
значення. Суд першої інстанції
правильно не визнав це як самостійну
позовну вимогу, зробивши висновок в
мотивувальній частині рішення про те,
що дана ДТП є страховим випадком,
оскільки способом захисту порушеного
права позивача було стягнення
страхового відшкодування.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції слід змінити і визначити, що
на користь позивача підлягає стягненню
страхове відшкодування в сумі 117 444 грн.
29 коп., а в частині стягнення витрат за
проведення автотоварознавчого
дослідження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» - Винокурова
ОлександраВікторовича задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 26.12.2013 року змінити та
визначити розмір страхового
відшкодування в сумі 117 444 грн. 29 коп. та
розмір судового збору в сумі 1 174 грн. 44
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3803/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Наборозняк М.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.