АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/1964/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 635/9898/13-ц
Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Гальянової І.Г.,
Колтунової А.І.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3, на рішення Харківського
районного суду Харківської області
від 27 січня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
стягнення суми боргу,

в с т а н о в и л а

Позивач звернулася до суду з позовом та
просить стягнути з відповідачів суму
боргу у розмірі 35102 гривні 10 коп., суму 3%
річних від простроченої суми у розмірі
183 гривні 08 коп. В обґрунтування своїх
вимог посилається на те, що 19 червня 2013
року відповідач позичила у позивача 37500
гривень на строк до 01 вересня 2013 року,
про що надала розписку, при цьому першу
частину отриманих коштів у сумі 15000,00
гривень відповідач зобов'язалась
повернути до 05 липня 2013 року. Позивач
грошові кошти відповідачу надала,
відповідач грошові кошти отримала, 16
липня 2013 року повернула грошову суму у
розмірі 300 доларів СІІІА, що за курсом
НБУ складає 2397,09 грн. Після закінчення
вказаного у розписці строку,
відповідач борг в повному обсязі не
повернула, тому позивач звернулася до
суду з позовом про примусове стягнення
з відповідача суми боргу, суму 3%
річних від простроченої суми.

Позивач у судовому засіданні
підтримала заявлені вимоги, просила їх
задовольнити з підстав викладених у
позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
проти позову заперечувала, просила в
позові відмовити та пояснила, що
розписка про боргові зобов'язання
перед позивачем є безгрошовою,
написана під примусом у місті Пенза
Російська Федерація, оскільки з
позивачем мали місце договірні
зобов'язання щодо перевозки товару, а
не боргові зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився причини неявки суду не
повідомив, про день та час розгляду
справи сповіщений належним чином, тому
суд за згодою позивача та відповідача
ОСОБА_2 справу розглянув за відсутності
відповідача ОСОБА_5

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 27 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволені
частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 35102 гривень,
суму 3% річних від простроченої суми у
розмірі 183 гривні 08 коп.В задоволенні
іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 -
відмовлено. Вирішене питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, ОСОБА_3, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних вимог.
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у простій письмовій формі
уклали договір позики, згідно якого 19
червня 2013 року ОСОБА_2 отримала від
ОСОБА_4 в позику грошову суму у розмірі
37 500 гривень, які зобов'язалася
повернути в строк до 01 вересня 2013 року,
в тому числі 15 000,00 гривень
зобов'язалась повернути до 05 липня 2013
року. У встановлений строк, а саме до 05
липня 2013 року, були повернуті лише
грошові кошти у розмірі 2 397, 9 грн.

Такі факти підтверджуються
вищезазначеною розпискою, як письмовим
доказом.

Письмова розписка підтверджує факт
отримання ОСОБА_2 грошей від ОСОБА_4 у
борг у сумі 37500 грн. та зобов'язання
ОСОБА_2 повернути борг в зазначені
строки.

Як в районному суді, так і в суді
апеляційної інстанції факт написання
цієї розписки особисто ОСОБА_2 не
оспорюється.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
відповідача ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що грошові
зобов'язання, які підтверджені
письмовою розпискою, остання своєчасно
добровільно не виконала, а тому крім
основного боргу має сплатити ще й 3%
річних.

Судова колегія погоджується з такими
висновками районного суду, оскільки
вони відповідають наданим доказам і
вимогам ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК
України.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки ОСОБА_2 у строк ані до 05 липня
2013 року, ані до 01 вересня 2013 року
борг не повернула, суд обґрунтовано
стягнув з неї на користь ОСОБА_4 суму
боргу та 3% річних від простроченої
суми.

При цьому суд навів у рішенні
відповідний розрахунок, який ОСОБА_2 не
оспорила.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції в цій частині не
спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відповідачкою ОСОБА_2 розписка
написана під впливом сили та при цьому
гроші їй не передавались, не
підтверджено належними і допустимими
доказами.

Не може судова колегія вважати
обґрунтованими також і доводи
представника апелянта в тій частині, що
факт безгрошовості договору позики
може бути підтверджений показами
свідка ОСОБА_6, сина відповідачки.

Відповідно до ст.1051 ЦК України,
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений
у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Виходячи із зазначених обставин,
судова колегія вважає, що районний суд
правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин,
застосував закон, який їх регулює.

Доводи апелянта стосовно того, що між
сторонами були якісь інші
правовідносини ніж договірні, судова
колегія до уваги прийняти не може, так
як будь-якими беззаперечними доказами
стороною відповідача вони не
підтверджуються.

Погоджується судова колегія також і з
висновком суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні вимог
щодо відповідача ОСОБА_5, оскільки
доказам по справі в цій частині дана
об'єктивна оцінка і зроблений вірний
висновок.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником
ОСОБА_2, ОСОБА_3, в апеляційній скарзі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2,
ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 27 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -