Головуючий суду 1 інстанції - Юрченко
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 432/7444/13-ц
Провадження № 22ц/782/1204/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів:
Бережної С.В., Стахової Н.В.,

при секретарі - Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Стахановського міського
суду Луганської області від 18 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів та
коштів на утримання позивача, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про
стягнення аліментів та коштів на своє
утримання зі ОСОБА_2. Рішенням
Стахановського міського суду
Луганської області від 18 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено в
повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно,
починаючи з 08.11.2013р. до повноліття
дитини, у розмірі 1/6 частини з усіх
видів доходів відповідача, але не менш
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку та аліменти на її
утримання, щомісячно, починаючи з
08.11.2013р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/12
частини з усіх видів доходів
відповідача.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою
на вищевказане рішення суду першої
інстанції, просить змінити рішення
суду першої інстанції, скасувавши в
частині стягнення з відповідача коштів
на утримання позивача та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог про
стягнення коштів на її утримання.
Апелянт вважає незаконним і
необґрунтованим рішення суду першої
інстанції, та таким, що прийнято з
порушенням норм матеріального права.
Доводами апеляційної скарги є ті
обставини, що на момент ухвалення
рішення судом першої інстанції
відповідач був безробітній, а відтак не
мав можливості надавати матеріальну
допомогу, тому, на думку апелянта,
відсутні підстави, які б давали право
позивачу на утримання від чоловіка.

ОСОБА_3 надала заперечення на
апеляційну скаргу, в яких вона просить
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги та залишити без змін рішення
суду першої інстанції, а також просила
розглядати справу без її участі.

Апелянт до суду не з'явився, був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи, що згідно ч. 2 ст.
305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши заперечення на
апеляційну скаргу, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення по справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач визнав позовні вимоги в
частині стягнення з нього на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання сина
ОСОБА_4, щомісячно у розмірі 1/6 частини з
усіх видів доходів відповідача, ці
обставини слід вважати доведеними,
тому позовні вимоги в частині
стягнення аліментів на утримання
дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів
доходів відповідача, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку суд вирішив
задовольнити. При визначенні розміру
аліментів на утримання самої
позивачки, суд прийшов до висновку, що
відповідач дійсно працював, але на
момент відкриття провадження по даній
справі, а саме 27.11.2013 року вже був
звільнений з підприємства (звільнився
25.11.2013р.) та на час розгляду справи є
безробітним, інших доказів жодною із
сторін суду надано не було, тому
достатнім розміром коштів на утримання
дружини суд вирішив стягнути 1/12
частину з усіх видів доходів
відповідача щомісячно, так як в
загальній сукупності всі відрахування
із доходу відповідача складуть
половину його заробітку, а саме 1/4 + 1/6 +
1/12 = 6/12.

Проте, з вказаним висновком суду
погодитись не можна, оскільки він не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Виходячи з матеріалів справи
вбачається, що згідно із свідоцтвом про
народження дитини (а.с.4) відповідач у
справі є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Копією свідоцтва про шлюб (а.с.3),
підтверджується той факт, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
25.06.2011 року. Судом першої інстанції
встановлено, що відповідач звільнився
25.11.2013 р. з ТОВ «Торговий дім
вагонзавод», де він працював, що
вбачається з трудової книжки
відповідача (а.с.38-39). З 02.12.2013 року по
29.01.2014 року відповідач перебував на
обліку в Стахановському міському
центрі зайнятості. Знятий з обліку з
30.01.2014 року, що підтверджується
довідкою Стахановського міського
центру зайнятості від 03.02.2014 року (а.с.57).
За весь період перебування на обліку в
Стахановському міському центрі
зайнятості відповідачу було виплачено
936 грн. 63 коп., що підтверджується
довідкою Стахановського міського
центру зайнятості (а.с.58). На даний час
сторони разом не проживають, дитина
проживає з позивачкою та знаходиться
на її утримання, оскільки відповідач не
надає їй матеріальної допомоги на
утримання дитини та на її утримання.

Судова колегія виходячи з вимог
ст..59,131,168,304 ЦПК України, відхиляє
клопотання позивачки про залучення
доказів до матеріалів справи стосовно
надісланої факсом позивачкою довідки
Стаханівського МЦЗ №14/05-997 від 01.04.2014
року, так як у суду відсутня можливість
посвідчити копію довідки при
відсутності оригіналу, надана копія не
відповідає змісту довідки наданої
раніше позивачкою до судового розгляду
(а.с.58,59зворотня сторона аркушу),
довідка отримана не на запит сторін і
поза межами та строками судового
розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров"я та
матеріальне становище дитини та
платника аліментів, наявність у нього
інших утриманців. Проте суд, врахувавши
всі інші критерії, не взяв до уваги
матеріального становища відповідача.

У відповідності до вимог ст. 84 СК
України, дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Розмір грошової
суми на таке утримання призначається з
урахування матеріального становища
платника, що випливає з вимог ч. 2 ст. 75
СК України. Аналізуючи ч. 4 ст.84 СК
України можливо прийти до висновку, що
право на утримання у дружини-матері
може виникнути лише у разі достатнього
матеріального забезпечення чоловіка.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач на момент ухвалення
судового рішення не працював, та як
вказано у висновках суду першої
інстанції, на момент відкриття
провадження по даній справі, а саме
27.11.2013 року вже був звільнений з
підприємства (звільнився 25.11.2013р.) та на
час розгляду справи є безробітним
(а.с.57), що свідчить про відсутність
матеріального забезпечення чоловіка
та свідчить поро неможливість
надавати матеріальну допомогу, тому, на
думку судової колегії, відсутні
підстави, які б давали право позивачу
на утримання від чоловіка.

Враховуючи викладене судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ч.4 ст.84
СК України, тобто висновок суду не
відповідає обставинам справи, доводи
апелянта є обґрунтовані та підлягають
задоволенню, а вказані обставини
відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для ухвалення
рішення про зміну судового рішення в
частині стягнення коштів на утримання
дружини відповідачем. Враховуючи
наведене судова колегія вважає що на
момент винесення рішення судом першої
інстанції відсутні докази які б
свідчили про наявну можливість до
сплати відповідачем аліментів на
утримання позивачки, на підставі ч.4
ст.84 СК України судова колегія вважає
за необхідне рішення Стахановського
міського суду Луганської області від 18
лютого 2014 року змінити, скасувати
рішення в частині задоволення позовних
вимог про стягнення зі ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на її
утримання, щомісячно, починаючи з
08.11.2013р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/12
частини з усіх видів доходів
відповідача. Ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на її
утримання, щомісячно, починаючи з
08.11.2013р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/12
частини з усіх видів доходів
відповідача - відмовити.

На підставі ч.4 ст.84 СК України.
Керуючись ст.ст. 303,307,п.3 ч.1ст. 309, 313,
314,316,317,319 ЦПК України судова колегія ,-

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 18 лютого 2014
року змінити, скасувати рішення в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на її утримання, щомісячно,
починаючи з 08.11.2013р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/12 частини з усіх видів доходів
відповідача. Ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на її
утримання, щомісячно, починаючи з
08.11.2013р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/12
частини з усіх видів доходів
відповідача - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набуває чинності негайно, але
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: Судді: