Справа № 249/4934/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

судді Вірченко О.М.

при секретарі Грузновій О.М.

за участю представника позивача
Лавренової О.В., відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Шахтарська
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

встановив:

ТОВ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги
наступним. 17 грудня 2012 року між ТОВ
«Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» було укладено договір
відступлення прав вимоги, відповідно
до якого позивач набув всі права вимоги
по відступленим кредитним договорам,
включаючи сплату суми основного боргу,
відсотків, комісій, нарахованих
штрафних санкцій. Згідно із вказаним
договором на користь позивача
відбулось відступлення прав вимоги за
договором про іпотечний кредит № 1
к-08-120 від 27 березня 2008 року, що було
укладено між ПАТ «АК ПІБ» та ОСОБА_2
Відповідно до умов вказаного
кредитного договору банк надав
відповідачу кредит в сумі 350 000 грн., а
відповідач повинен був повернути
кредит та сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені договором.
Відповідач умови договору не виконує, в
результаті чого станом на 31 березня 2013
року має прострочену заборгованість за
кредитом - 161 451,72 грн., по відсотках - 15
931,09 грн. З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором між ПАТ «АК ПІБ» та ОСОБА_2
було укладено іпотечний договір,
відповідно до якого останній передав
банку в іпотеку нежиле приміщення
загальною площею 96,9 кв.м, розміщене на
першому поверсі 3-х поверхового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Предмет іпотеки оцінено в 611 681
грн. Просив в рахунок погашення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит в сумі 177 382,81 грн.
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а також стягнути судовий збір.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
надала пояснення, аналогічні
викладеним в позові. Просила позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав та
пояснив наступне. Він добросовісно
сплачував кредит на користь ПАТ «АК
ПІБ», під час чергового платежу йому
пояснили, що банк ліквідовано. На який
рахунок йому необхідно було сплачувати
щомісячні платежі, він не знав, тому і
перестав їх платити. Про наявність
договору про відступлення прав вимоги
йому не було відомо. Згоден сплачувати
заборгованість за кредитом та
щомісячні платежі після укладення з
позивачем змін до кредитного договору.

Представник відповідача позов не
визнав з наступних підстав. Після
укладення договору про відступлення
прав вимоги позивач був зобов'язаний
повідомити про заміну сторони в
договорі на протязі 5 днів, чого
зроблено не було. Відповідно до
кредитного договору графік погашення є
його невід'ємною частиною, але на даний
момент цей графік не змінено - до
теперішнього часу стороною за ним є ПАТ
«АК ПІБ». Відповідно до договору
іпотеки майно оцінено в 611 681 грн., однак
сума боргу, яку вимагає сплатити банк,
складає 177 382,81 грн., тобто вартість
заставленого майна в чотири рази
перевищує суму боргу, що порушує
майнові права відповідача. Згідно із
кредитним договором всі зміни до нього
вносяться тільки в письмовій формі.
Такі зміни відсутні. Просив відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Суд, вислухавши сторони, перевіривши
матеріали справи, встановив такі факти
та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

27 березня 2008 між року ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 1 к-08-120, відповідно
до умов якого відповідач отримав
кредит в розмірі 350 000 грн. зі сплатою
відсотків в сумі, строки та на умовах ,
що передбачені кредитним договором.

За положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України, зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений законом строк.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором відповідач 27
березня 2008 уклав договір іпотеки,
згідно якого надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: нежиле приміщення
загальною площею 96,9 кв.м, розміщене на
першому поверсі 3-х поверхового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений також в інших випадках,
встановлених законом. Кредитор у
зобов'язанні не може бути замінений,
якщо це встановлено договором або
законом.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Альфа-Банк» та
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» було
укладено договір відступлення прав
вимоги. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору
первинний кредитор передає (відступає),
а новий кредитор приймає кредитний
портфель, внаслідок чого новий
кредитор набуває всіх прав вимоги
первісного кредитора за кредитними
договорами та договорами забезпечення
включно з правом вимагати від
позичальників належного виконання
всіх грошових та інших зобов'язань.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з
тим, що попередні учасники зобов'язань
вибувають з цих відносин, а їх права та
обов'язки переходять до суб'єктів, які
їх замінюють.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 24 Закону
України «Про іпотеку» відступлення
прав за іпотечним договором
здійснюється без необхідності
отримання згоди іпотекодавця, якщо
інше не встановлено іпотечним
договором, і за умови, що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за основним зобов'язанням. Якщо
не буде доведено інше, відступлення
прав за іпотечним договором свідчить
про відступлення права вимоги за
основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний
письмово у п'ятиденний строк
повідомити боржника про відступлення
прав за іпотечним договором і права
вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за
іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню. Відомості
про таке відступлення підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Вимога, що передається іншій особі в
порядку цесії, переходить до неї в тому
обсязі, в якому вона раніше належала
цедентові.

Згідно ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків.

Згідно ст. 517 ЦК України первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення. Боржник має право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

В силу ч. 1 ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.

Однак, неповідомлення боржника про
заміну кредитора в зобов'язанні не
звільняє його від обов'язку виконати
взяте зобов'язання, а лише може бути
підставою для застосування ч. 2 ст. 516 ЦК
України щодо виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові як
належного виконання та ч. 4 ст. 612 ЦК
України, відповідно до якої
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитним договором, загальна сума
заборгованості за кредитним договором,
укладеним з відповідачем, станом на 31
березня 2013 року складає:
заборгованість за кредитом - 161 451,72 грн.,
по відсотках - 15 931,09 грн.

22 липня 2013 року позивачем на адресу
відповідача було направлено вимогу про
дострокове повернення кредиту, в якій
було зазначено про наявність договору
про відступлення прав вимоги, вказаної
суму боргу та повідомлено про можливе
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання вимоги.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження отримання відповідачем
вказаного повідомлення.

Разом з тим, відповідач не надав суду
доказів виконання ним обов'язків
первісному кредиторові, що є
неналежним виконанням обов'язків за
кредитним договором.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» невиконання
вимог частини першої статті 35 Закону
України «Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (частина третя статті 33 цього
Закону), оскільки іпотекодавець у
судовому засіданні має можливість
заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає статті
124 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно із ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» суд вправі відмовити у
задоволенні позову іпотекодержателя
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

У цьому випадку має бути врахована
співмірність заборгованості з
вартістю іпотечного майна.

Згідно із розрахунком заборгованості
за кредитом загальна сума для
погашення договору складає 177 382,81 грн.,
поточна заборгованість ОСОБА_2 - 15 931,09
грн.

Відповідно до договору іпотеки майно
оцінено в 611 681 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що звернення позивача із
вимогою про звернення стягнення на
предмет іпотеки є передчасним, порушує
право власності відповідача, тому суд
не находить підстав для задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526, 530 ЦК
України, ст.ст. 3, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М.Вірченко