Справа № 427/7744/13-ц
Провадження № 2/427/139/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 рокуСвердловський міський суд ,
Луганської області

у складі : головуючого судді
Олейнікової Г.М.

при секретарі
Поляковій І.М. .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Свердловська

справу за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства
«Свердловантрацит»( в особі ВП
"Шахтобудівельницьке управління ») про
відшкодування моральної шкоди у
зв,язку з професійним захворюванням, -

В
С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом і
в обґрунтовування заявлених позовних
вимог пояснив, що він протягом більше
ніж 26 років працював на шахті у
шкідливих умовах, що підтверджується
копією з трудової книжки. У 2012 році, під
час праці на ВП "Шахтобудівельницьке
управління" ДП "Свердловантрацит» його
було взято на облік до ВВД Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України м.
Свердловську, оскільки за висновком
МСЕК від 04.05.2012 року йому первинно з
26.04.2012 року встановлено 30 % стійкої
втрати професійної працездатності
безстроково, у зв'язку з професійним
захворюванням.

На теперішній час позивач отримує
страхові виплати від фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Свердловську ,
пов'язані з наявністю у нього
професійного захворювання. Професійне
захворювання набуте під час роботи на
шахті, завдає йому моральну шкоду, що
полягає у наступному.

Через професійне захворювання, він
отримав незворотні наслідки у стані
свого здоров'я. В результаті отриманого
професійного захворювання його
працездатність суттєво обмежена, що
прямо вплинуло на його життєві плани та
трудові перспективи. Зокрема тривале
лікування порушило його професійні
плани, оскільки він отримав незворотні
наслідки захворювання, та втратив
можливість продовжувати працювати і
отримувати гідну заробітну плату, так
як більша частина робочих професій
пов'язаних з видобутком вугілля для
позивача закрита у зв'язку із
невідповідністю фізичного стану
здоров'я вимог, що пред'являються до
працівників. Крім того, йому за
висновками МСЕК протипоказана праця у
підземних умовах. Все це позначилось не
тільки на його здоров'ї, а також на його
психіці. Позивач постійно знаходиться
в пригніченому стані через те, що
можливості повного відновлення
здоров'я вже не має. Усі ці фактори
викликають в нього негативні емоції й
переживання. Порушено його нормальні
життєві зв'язки та доводиться
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя. Нестача
коштів на лікування додає душевних
страждань від безсилля та безсилля
ліків допомогти йому позбавитися болі,
постійно відчуває наслідки
професійного захворювання,
позбавлений можливості займатися
домашніми справами навіть такими, що
потребують незначних фізичних зусиль.

У зв'язку із браком повітря, який
обумовлений наявним у нього
професійним захворюванням позивач
погано засинає вночі, іноді відчуває
нестерпні позиви до кашлю, що
призводить до того, що просинається
серед ночі та тривалий час не може
заснути, а зранку дуже погано себе
відчуває. Тому він постійно відчуває
дискомфорт в особовому житті.

Факт первинного встановлення стійкої
втрати працездатності за висновком
МСЕК 04.05.2012 року відповідно до ч. 1 ст. 61
ЦПК України не підлягав доказуванню. Ч.
1 ст. З Конституції України передбачено,
що людина, її життя і здоров'я,
визнаються в України найвищою
соціальною цінністю. Відповідно до ч.
1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4)у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
організації свого життя".

Виходячи із принципу справедливості,
як того вимагає ст. 41 Конвенції про
захист прав людини і основних свобод,
позивач вважає що на його користь
підлягає стягненню з відповідача сума
на відшкодування моральної шкоди в
розмірі 35 000 гривень.

Пунктом 27 ст. 77 Закону України від 20.12.2005
року "Про Державний бюджет України на
2006 рік" та пунктом 22 ст. 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік
зупинено дію абзацу 4 ст., підпункту "є"
пункту 1 частини першої ст. 21, ч. З ст. 28
та ч. 3 ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-ХІ/, якими
обов'язок відшкодування моральної
шкоди покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань. Законом України"Про
внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" від 23.02.2007 року № 717-V, що
набрав чинності 30.03.2007 року виключено ч.
3 ст. 34 Закону № 1105-ХІ/, яка передбачала
право потерпілого на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду.

Тобто, з моменту внесення вищевказаних
змін до діючого законодавства України,
особи яким встановлено стійку втрату
професійної працездатності,
позбавлені права на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду.

Конституційний суд України у своєму
рішенні від 08.10.2008 року у справі № 1-32/2008
зазначені зміни до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" визнав такими, що
відповідають Конституції України з
огляду на те, що право громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та
ст. 237-1 КЗпП України громадянам надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника підприємства або
уповноваженого ним органа.

Так, відповідно до Акту розслідування
хронічного професійного захворювання
№ 3 щодо наявності у позивача
професійного захворювання, було
складено 08.02.2012 року ВП
"Шахтобудівельницьке управління» ДП
«Свердловантрацит", в якому зазначені
шкідливі умови праці. Згідно змісту
зазначеного акту, основною причиною
розвитку професійного захворювання,
було: відсутність ефективних засобів
боротьби з пилом, індивідуального та
колективного захисту, багатократний
вплив вугільного та породного пилу на
органи дихання у концентрації,
перевищуючий ПДК. Тобто роботодавцем
не встановлено на належному рівні
безпечні умови праці.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Як вбачається з рішення
Конституційного суду України № 1-рп/99
від 09.02.1999 року, яке відповідно до
Конституції України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і оскарженню не підлягає,
принцип закріплений у частині першій
ст. 58 Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акту в часі треба
розуміти так , що вона починається з
моменту набрання актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, підчас дії
якого вони настали або мали місце. На
момент початку правовідносин по
відшкодуванню шкоди не були чинними
положення Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", що передбачали
обов'язок Фонду провести страхову
виплату за моральну шкоду за наявності
заподіяння такої шкоди.

За змістом цих статей у разі стійкої
втрати професійної працездатності
право на отримання потерпілим
страхових виплат, в тому числі і
виплати за моральну шкоду, настає з дня
встановлення МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності.

Виходячи із принципу розумності та
справедливості відповідно до об'єму та
часу спричинення позивачеві моральної
шкоди та враховуючи тяжкість вимушених
змін у його життєвих стосунках,
неможливість відновлення попереднього
стану, моральну шкоду він оцінює у
розмірі 35 000 тис. грн.

Позивач просить суд стягнути з
державного підприємства
"Свердловантрацит" на його користь
моральну шкоду, спричинену пережитими
фізичними та моральними стражданнями у
зв'язку з набуттям професійного
захворювання у розмірі 35 000 грн.

Позивач у судовому засіданні
підтримав заявлені позовні вимоги ,
наполягав на їх задоволенні і пояснив ,
що він починаючи з 1979 року по 2011рік
працював на підприємствах вугільної
промисловості у якості
електрослюсаря підземного та
прохідника 5 розряду, працював з повним
робочим днем під землею на ВП
"Шахтобудівельницьке управління" ДП
«Свердловантрацит», потім 17.03.2011 року
був звільнений у зв,язку з виходом на
пенсію. Під час роботи електрослюсарем
підземним та прохідником на
"Шахтобудівельницьке управління" ДП
«Свердловантрацит» отримав професійне
захворювання антракосилікоз І- стадії,
і йому було встановлено втрату
професійної працездатності 30% , із них
20% - по антракосілікозу первично з 26.04.2012
року безстроково і 10% повторно у зв.язку
з трудовим каліцтвом від 08.09.2005 року ,
так як він працював під землею, то
бракувала повітря , була велика
запиленість, підвищена температура та
вологість , також у зв,язку з
професійним захворюванням, трудовим
каліцтвом і втратою професійної
працездатності змінився уклад його
життя , так як він погано спить ,
просипається від того , що нічим дихати
, у нього виникає кашель, віддишка, він
фактично по господарству, так як
раніше не може робити, зараз вже не може
обробляти огород, носити воду,
клопотання про проведення по справі
судово-психологічної експертизи він не
бажає заявляти керуючись своїми
процесуальними правами , так як вважає
, що йому діями відповідача була
завдана моральна шкода , так як належні
умови роботи йому не були створені.

Представник відповідача Константинова
І.В. у судовому засіданні позов не
визнала і пояснила , що позивачем не
надано суду доказів завдана йому
моральної шкоди , також згідно Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам , яким заподіяно
ушкодження здоров,я , пов,язане з
виконанням трудових обов,язків , яке
затверджене Міністерством охорони
здоров,я України№212 від 22.11.1995 року
передбачено , що на МСЕК покладено
обов,язок встановлення факту
спричинення моральної шкоди , оскільки
вказаний висновок МСЄК на ім,я
позивача не містить свідчень про те,
що крім стійкої втрати працездатності
МСЕК встановила позивачу ще і
наявність моральної шкоди внаслідок
цього ушкодження здоров,я , то підстав
для подання позову про відшкодування
шкоди у позивача немає., також позивач
при укладенні трудового договору знав
про те , що він буде працювати у
шкідливих умовах і мав змогу
відмовитись від цієї роботи ,також
позивачеві у зв,язку з шкідливими
умовами праці надавалась додаткова
відпустка , також він пішов на пенсію на
пільгових умовах , коли позивач
отримав професійне захворювання і йому
була встановлена втрата
працездатності , позивач працював на
ВП»Шахтобудівельницьке управління » в
якості прохідника з повним робочим
днем під землею .Вважає , що після
встановлення професійного
захворювання позивачу його уклад
життя змінився , але він міг
продовжувати працювати далі .
Клопотання про проведення по справі
судово-психологічної експертизи вона
не бажає заявляти керуючись своїми
процесуальними правами.

Представник співвідповідача ВВД Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Свердловську у судове
засідання не з,явився , але надав суду
письмову заяву, у якій просить
розглянути справу без його участі.

Суд вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав :

Відповідно до ст.. 23 ч.1 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

У частині 2 п.1 ст. 23 ЦК України зазначено
, моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Статтею 237-1-1 КЗпП України передбачено
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
організації свого життя.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року зі змінами «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди «під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, порушенні нормальних
життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з точуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків

Із трудової книжки на ім,я ОСОБА_1 (
а.с.12-16) убачається, що він з 05.04.1982 року
по 17.03.2011року працював на різних шахтах
ДП «Свердловантрацит» у якості
електрослюсаря підземного та
прохідника 5 розряду з повним робочим
днем під землею і був звільнений 17.03.2011
року у зв,язку з виходом на пенсію за
ст.. 38 КЗпП України.

Згідно акту про нещасний випадок,
пов,язаний з виробництвом від 09.09.2005р.
(ас-44-45) 08.09.2005року ОСОБА_1 знаходячись на
шахті «Червоний партизан» на гірничій
дільниці №4 при вивантаженні верхняка
арочної крепі АП -3113.8 із шахтної
вагонетки прохідник ОСОБА_1 находився
поряд з вагонеткою щоб прийняти
верхняк, який подавав прохідник ОСОБА_3,
знаходячись в вагонетці, по борту
вагонетки верхняк зісковзнув вниз і
вдарив кінцем в стопу лівої ноги
постраждалому. На підставі чого 09.09.2005р.
був складений акт розслідування
нещасного випадку, з якого убачається
висновок комісії, яка вважає цей
випадок виробничим , підлягає обліку ,
складається акт по формі Н-1.

Відповідно виписки з акту огляду МСЕК
про результати визначення ступеня
втрати професійної працездатності за
№ 020379, виданої Луганським обласним
центром МСЕ (ас-43) ОСОБА_1 з 16.03.2006 року по
01.04.2007 року первинно встановлено 20%
втрати професійної працездатності , у
зв,язку з трудовим каліцтвом і йому
рекомендовано лікування в РМРЦ м.
Красний Луч.

На аркуші справи 8-9 є акт розслідування
хронічного професійного захворювання,
яким було встановлено у ОСОБА_1,
антракосилікоз І- стадії, повільний
розвиток, хронічний бронхіт фаза
клінічної ремісії. ЛН-І (першої стадії) ,
захворювання професійне виникло за
таких обставин відсутність ефективних
засобів боротьби з пилом,
індивідуального та колективного
захисту, тривала робота у вугільній
промисловості в зоні високої
запиленості, причиною професійного
захворювання багатократний вплив
вугільного породного пилу на органи
дихання у концентрації, перевищуючий
ПДК, посадовими особами підприємства
ВП "Шахтобудівельницьке управління" ДП
"Свердловантрацит" були допущені
порушення «Санітарні правила для
підприємств вугільної промисловості
(розділ 1, пункт 1.12, розділ 5 пункт 5.3.7,
5.5.11) "Правила безпеки у вугільних
шахтах", (розділ 4, глава 1, пункт 25,
розділ 6, глава 7 пункт 1,2,6,11,4).

З довідки МСЕК №089657 від 04.05.2012 року ( а.с.
70) витікає, що з 26.04.2012 року ОСОБА_1
вперше безстроково було встановлено 30%
втрати професійної працездатності ,у
зв,язку з антракосилікозом 20% - первинно
і трудовим каліцтвом,я к сталоась
08.09.2005 року - 10%. повторно .Він потребує
медикаментозного лікуванні на
підставі акту за №51-572 огляду МСЕК.

На аркушах справи 9а,10,11 є епікриз,
виписка з історії хвороби, висновок
обласної профпатологічної
лікарняно-експертної комісії на ім,я
ОСОБА_1, що він стаціонарно і
амбулаторно лікувався у Луганській
обласній клінічній лікарні та у
Свердловський міській лікарні №1 у
зв,язку з професійним захворюванням -
антракосилікоз І- стадії, повільний
розвиток, хронічний бронхіт фаза
клінічної ремісії. ЛН-І (першої стадії).

Таким чином з урахуванням викладеного
суд вважає , що саме діями відповідача,
який не забезпечив належних умов праці
позивачу і була завдання йому моральна
шкода , яка виявляється в тому , у
результаті встановленого у позивача
професійного захворювання він
задихається , у нього постійно кашель ,
від чого він погано спить уночі, у
нього віддишка, він не може обробляти
огород, робити, як раніше по
господарству,також він погано
пересувається із-за травми ноги у
зв,язку з трудовим каліцтвом , яке з ним
сталось 08.09.2005 року і після виявлення
професійного захворювання і
встановлення 30% втрати професійної
працездатності змінився його уклад
житті йому згідно довідки МСЕК №089657
показано медікометозне лікування,
позивач фактично із-за встановленого у
нього професійного захворювання і
трудового каліцтва позбавлений
можливості працювати на попередній
посаді , із-за чого він дуже хвилювався
,так як були порушені трудові відносини
,так як він ще має бажання працювати ,
але за станом здоров,я не може цього
робити . Також сторонам відповідно до
ст10, 60 ЦПК України було роз,яснено їх
право на заявлення клопотання про
проведення по справі
судово-психологічної експертизи , але
як позивач, так і представник
відповідача цим правом не
скористувались і не бажають заявляти
клопотання про проведення по справі
судово- психологічної експертизи , тому
судом було роз,яснено сторонам , що
рішення суду буде постановлено на
підставі тих доказів , які надані
сторонами і досліджувались у судовому
засіданні.

Заперечення відповідача проти
позову в тій частині , що так як в
довідці МСЕК позивачеві не була
визначена моральна шкода , а тільки
відсотки втрати професійної
працездатності , як це передбачено п.
п.1.1 Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам , яким заподіяно
ушкодження здоров,я , пов'язане з
виконанням трудових обов,язків, яке
затверджене Міністерством охорони
здоров,я України№212 від 22.11.1995 року і що
позивачем суду не надано доказів
завдання йому моральної щкоди вважає
неспроможними , оскільки із аналізу
судової практики у справах про
відшкодування моральної шкоди ,
завданої у зв,язку з ушкодженням
здоров,я під час виконання трудових
обов,язків ,практично всі апеляційні
суди вважають, що при визначенні факту
спричинення моральної шкоди у зв,язку
з ушкодженням здоров,я під час
виконання трудових обов,язків, яке
встановлено висновками МСЕК
заподіяння моральних страждань
потерпілій особі є доведеним, також
згідно з вимогами ст.. 147,212 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом разом
з іншими доказами по справі та немає
заздалегідь встановленого значення,
також сторони як вище зазначав суду
відмовились від проведення по справі
судово-психологічної експертизи , а
відносно того , що позивач знав , що він
працює у шкідливих умовах і мав змогу
не укладати трудовий договір, то ці
заперечення суд не приймає до уваги ,
так як відповідач повинен забезпечити
позивачеві належні і безпечні умови
праці, що передбачено Законом України"
Про охорону праці", а додаткові пільги
надавались позивачці у зв'язку з тим, що
він працював у шкідливих умовах, як це
передбачено законодавством , але
відповідач ніяким чином не відшкодував
позивачці шкоду яка була завдана її
здоров,ю. , у зв'язку з професійним
захворюванням яке він отримав коли
знаходилась в трудових відносинах з
відповідачем , і тому як вважає суд у
позивача і виникли моральні
страждання. Також позивач відповідно
до ст.. 60 ЦПК України надав суду докази
завдання йому відповідачем моральної
шкоди , а саме факт завдання
відповідачем позивачу моральної шкоди
підтверджується довідками МСЕК ,
актами розслідування професійного
захворювання та нещасного випадку на
виробництві , епікризами та витягами із
історії хвороб .

Відповідно до п.9 Постанови
Пленуму Верховного суду України" Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди № 4 від 31.03.1995 року зі змінами
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних та фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховуються
характер і тривалість страждань, стан
здоров,я потерпілого, тяжкість
завданої травми, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках.

Тому суд враховуючи
вищевикладене, ступінь вини
відповідача, стан здоров,я позивача,
вимушені зміни у його життєвих і
виробничих стосунках і виходячи із
принципу розумності і справедливості,
закріпленого п. 41 Конвенції про захист
прав людини і основних свобод, вважає
стягнути з відповідача на користь
позивача в відшкодування моральної
шкоди , завданої професійним
захворюванням 4000 грн.

Відповідно до ст.. 88 ПК України суд
вважає стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір 243,60грн.

Керуючись ст.. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. 23, 1167 ЦК
України , п. 3, 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди№4 від
31.03.1995 року зі змінами суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного
підприємства «Свердловантрацит»( в
особі ВП "Шахтобудівельницьке
управління " ) про відшкодування
моральної шкоди у зв,язку з
професійним захворюванням
задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства
«Свердловантрацит»( в особі ВП
»Шахтобудівельницьке управління » )
на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в
відшкодування моральної шкоди ,
завданої професійним захворюванням
4000 грн.

Стягнути з державного підприємства
«Свердловантрацит» судовий збір на
користь держави у розмірі 243,60 грн.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя :