Справа №784/4781/13 24.03.2014 24.03.2014 24.03.2014
Провадження № 22-ц784/52/14
інстанції: Копейка Т.О.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2014 року м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої:
Кутової Т.З.,

суддів:
Крамаренко Т.В.,

Буренкової К.О.

із секретарем судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю: представника позивача
Соловей К.О. та представника
відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 14 жовтня 2013
року за позовом

Публічного акціонерного товариства
(далі - ПАТ)"Дельта Банк" до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 р. ПАТ «Дельта Банк»
звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
позивач вказував на те, що 11 січня 2008 р.
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№ 0, за яким банк надав ОСОБА_5 20000
доларів США кредиту строком до 10
січня 2025 року, а останній в свою чергу,
зобов'язувався повернути наданий
кредит, сплатити проценти за
користування ним з розрахунку 13,9 %
річних.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
той же день між позивачем та ОСОБА_6
було укладено договір поруки.

8 грудня 2011 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, внаслідок чого
посилаючись на порушення ОСОБА_5 своїх
зобов'язань останній просив стягнути з
відповідачів заборгованість за
кредитом в розмірі 208 386 грн. 54 коп. та
судові витрати.

Рішенням Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 14 жовтня 2013 р. позов ПАТ «Дельта
Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в солідарному порядку на
користь ПАТ «Дельта Банк» 208 386 грн. 54
коп. заборгованості за кредитним
договором. Розподілено судові
витрати.

В апеляційній скарзі
відповідач, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити банку в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню на
підставі наступного.

Так, судом встановлено, що 11
січня 2008 р. між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № 0, за яким
Банк надав ОСОБА_5 20000 доларів США
кредиту строком до 10 січня 2025 року, а
останній в свою чергу, зобов'язувався
повернути наданий кредит, сплатити
проценти за користування ним з
розрахунку 13,9 % річних (а.с.6-15).

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
той же день між позивачем та ОСОБА_6
було укладено договір поруки, за яким
останній зобов'язався нести солідарну
відповідальність з боржником за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору (а.с. 31-32).

До кредитного договору було
укладено додаткові угоди з боржником
від 19 грудня 2008 року, 30 січня 2009 року
та від 3 лютого 2009 року щодо уточнення
строків сплати процентів, змін умов
кредитного договору при
реструктуризації. Відповідно з
поручителем також було укладено
додаткову угоду № 1 від 3 лютого 2009
року щодо забезпечення зміненого
зобов'язання (а.с. 29, 30).

Крім того додатковою угодою від 30
січня 2009 року до кредитного договору
передбачено, що для ідентифікації
договору можуть застосовуватись як
номер кредитного договору 0 так і
реєстраційний номер в системі обліку
банку № 1 (а.с. 125).

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 509
ЦК України, зобов'язання - це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії,
а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами ст. 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання повинно
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема: зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК
України).

Наслідки прострочення
позичальником позики визначено у ч. 2
ст. 1050 ЦК України, відповідно до
положень якої банк має права вимагати
дострокового повернення кредиту,
сплати процентів, комісії, штрафних
санкцій та інших платежів,
передбачених цим договором а також
відшкодування збитків, завданих банку
внаслідок невиконання або
неналежного виконання позичальником
умов цього договору.

При виконанні умов
кредитного договору ОСОБА_5 порушено
терміни сплати по кредиту та відсотків
за користування кредитом.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст.
ст.92, 95 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», Постанови
Правління НБУ № 369 «Про затвердження
Положення про застосування НБУ
заходів впливу за порушення
банківського законодавства», між АКІБ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами та відповідно до
якого в порядку та на умовах,
визначених договором, АКІБ
«УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» стає новим кредитором (а.с.46-47).
Тому до ПАТ «Дельта Банк» переходить
право вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитним договором та
забезпечувальними договорами.

Наявність заборгованості
відповідача перед безпосереднім
кредитором ПАТ «Укрсиббанк» та період
її виникнення, підтверджується
випискою по кредитному договору
ОСОБА_5 за період з 11 січня 2008 року по 26
грудня 2011 року, з якого вбачається, що
прострочена заборгованість становить
990, 75 доларів США, а строкова - 16890, 58
доларів США, всього несплачена сума
кредиту становить -17881, 33 доларів США
(990, 75 + 16890, 58) (а.с. 83-92).

Так, на підставі зазначеного договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк», відповідно до витягу з
додатку № 1 до вказаного договору
слідує, що до позивача перейшло
право вимоги за кредитним договором
з відповідачем 728,92 грн.
заборгованості за процентами, яка
обліковувалась кредитором на рахунку
№ 0 та загальної заборгованості,
яка обліковувалась на рахунку 1
в сумі 178601 грн. 82 коп. (а.с. 102).

В подальшому позивачем ПАТ «Дельта
Банк», відповідно до умов договору на
прострочену та строкову
заборгованість нараховані проценти в
загальній сумі 8423,38 доларів США (3460,70
+4871,46), яка згідно офіційного курсу
долара США (100 доларів США =799,3 грн.)
еквівалентна 67328 грн. 16 коп., а за цим
же курсом вказана заборгованість за
кредитом 17881,33 долари США становить
142925 грн. 47 коп. Таким чином загальна
сума заборгованості за вказаним
розрахунком позивача збільшилась та
становить 210253 грн. 63 коп. (а.с. 104).

Відповідно до позовних вимог, банк
просив стягнути 208 386 грн. 54 коп., тобто
суму меншу чим є обґрунтованою
реальна заборгованість. На
обґрунтування позовних вимог надано
довідки -розрахунки ПАТ «Дельта Банк»
від 29 квітня 2013 року, де зазначено, що
станом на 29 квітня 2013 року за
договором кредиту утворилось
заборгованість всього в сумі 208386 грн.
54 коп., яка складається з 142925 грн. 47 коп. -
заборгованості за кредитом, з яких 7919
грн. 06 коп. - простроченої
заборгованості; 64731 грн. 88 коп. -
заборгованості по сплаті відсотків, до
якої також входить 27174 грн. 12 коп. -
простроченої заборгованості по
відсоткам та також 729 грн. 20 коп.
заборгованості за відсотками, яка
обліковувалась на рахунку до
укладання додаткової угоди (а.с. 33-34).

За таких обставин, суд з
урахуванням положень наведених
правових норм дійшов обґрунтованого
висновку про те, що сума
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 208386 грн. 54 коп. підлягає
достроковому стягненню з відповідача
на користь позивача.

При цьому суд обґрунтовано
виходив з того, що 29 березня 2013 року
ПАТ «Дельта Банк» на адресу
позичальника та поручителя направлено
листи-повідомлення , в якому Банк
повідомив про передачу прав вимоги
за кредитами ПАТ «Дельта Банк» та
заміну кредитора в її кредитних
зобов'язаннях, із зазначенням
контактних телефонів для отримання
необхідної інформації ( а.с.35, 36).

Посилання апелянта на
недоведеність переходу права вимоги
за кредитним договором з
відповідачем до позивача, не можна
прийняти до уваги, оскільки, як
зазначено вище в матеріалах справи
наявні фотокопії: виписки з договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк», акт прийому-передачі
документації за вказаним договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 8 грудня 2011 року,
засвідчений печатками обох сторін у
договорі, в якому зазначено прізвище
боржника відповідача ОСОБА_5 та номер
кредитного договору з ним, а також
витяг з додатку № 1 до договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, в якому зазначена сума
заборгованості за даним кредитом
(а.с. 46-47, 103, 102). Таким чином вказані
документи містять інформацію, яка є
необхідною для вирішення справи.

Також не заслуговують на увагу
посилання позивача на те, що позивач
фактично посилався на укладення двох
договорів кредиту за різними
номерами з ОСОБА_5, однак, останній
укладав лише один договір кредиту.
Так, матеріалами справи підтверджено,
та не оспорюється відповідачем, що
кошти отримані ним за споживчим
кредитним договором за № 0 від 11
січня 2008 року. Однак, в подальшому рух
цих же коштів обліковувався банком
не лише на рахунку, який співпадає з
вказаним номером договору, а і на
внутрішньо обліковому рахунку банку
за іншим номером, а саме № 1. В
зв'язку з цим також не мають
правового значення посилання апелянта
на те, що він не підписував додаткову
угоду, в якій передбачено
можливість обліку кредитних коштів
за вказаними двома рахунками, оскільки
додаткова угода про це від 30 січня 2009
року не змінює загальний об'єм прав
та обов'язків боржника за укладеним
з ним кредитним договором.

Неправомірне складення
розрахунку позивачем без урахування
положень додаткової угоди щодо
відстрочки строку сплати процентів,
як на думку апелянта, є
необґрунтованим, так як боржником не
виконувались зобов'язання, як за
договором кредиту так і зобов'язання
за вказаною додатковою угодою, що і
стало підставою для дострокового
стягнення всієї суми кредиту.

Доводи апеляційної скарги
стосовно прав та обов'язків
відповідача ОСОБА_6, не підлягають
оцінці, оскільки останній із
апеляційною скаргою не звертався.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення суду, колегія не вбачає
належних та достатніх підстав для
його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
відхилити, а рішення Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: