АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2310/14 р.
Головуючий 1 інстанції Хайкін
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 01
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини від
всіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з моменту подачі позову до
суду й до досягнення дітьми віку
повноліття.

В ході судового розгляду позивач
надала суду заяву, в якій змінила
розмір позовних вимог, просила
стягнути з відповідача аліменти в
розмірі 8000 грн.

Представник позивача і позивач в
судове засідання не з'явилися.

Відповідач та представник відповідача
в судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 01
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей в розмірі 8000 грн.
щомісячно, починаючи з 06.06.2013 року й до
досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Ухвалою від 20 січня 2014 року в
задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення суду - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення аліментів в твердій
грошовій сумі скасувати і ухвалити в
цій частині нове, яким стягнути з
нього аліменти в розмірі 1/3 частині
усіх видів заробітку (доходу) щомісяця,
але не менше 30% прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку. Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що судом не враховано
те, що він офіційно працює, отримує
заробітну плату.

Судова колегія, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має
для суду наперед встановленого
значення. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та
стягуючи з відповідача аліменти на
утримання дітей в твердій грошовій
сумі, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач спроможний та
повинен сплачувати вказані кошти.

Проте повністю погодитись з таким
висновком судова колегія не може.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебувають у шлюбі з 24.04.2004 року ( а.с. 3
).

Діти - ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1
року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2
року, батьками дітей вказані ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 ( а.с. 4 - 5 ).

Відповідно до вимог ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2
ст. 182, ч. 1 ст. 183, ст. 184 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. За
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі. Якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу
одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися
як аліменти на дитину, визначається
судом.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_4
просила стягувати аліменти на
утримання дітей в розмір 1/2 частини
заробітку відповідача ( а.с. 1 - 2 ). 03.10.2013
року позивачка змінила свої позовні
вимоги та просила стягувати з ОСОБА_3
аліменти в розмірі по 8000 грн. на кожну
дитину ( а.с. 25 - 36 ).

Проте, згідно довідок ТОВ
«Мультіпак», ОСОБА_3 працює на
підприємстві на посаді директора,
отримує заробітну плату ( а.с. 22, 76 - 79, 95 ).

Суд першої інстанції на це уваги не
звернув та помилково вирішив справу,
стягнувши кошти в твердій грошовій
сумі.

Посилання ОСОБА_4 в заяві, адресованій
суду першої інстанції на те, що крім
офіційного працевлаштування ОСОБА_3
отримує інші види доходу судовою
колегією не приймаються.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що
відповідач отримує інші види доходу,
крім заробітної плати за основним
місцем працевлаштування позивачкою не
надано.

За таких обставин, рішення суду
підлягає зміні - розмір стягнутих
аліментів визначенню в частці від
доходу відповідача, а не в твердій
грошовій сумі.

Судова колегія при вирішенні спору
щодо визначення розміру стягуваних
аліментів керується принципами
Декларації прав дитини від 20 листопада
1959 року, відповідно до яких дитині
мають належати права на здоровий ріст
та розвиток, належне харчування, житло,
розваги, медичне обслуговування,
отримання освіти. Найкраще
забезпечення інтересів дитини щодо її
освіти та навчання має бути керівним
принципом для батьків.

Відмова в задоволенні позову з підстав
невірного визначення позивачкою норми
матеріального права, на підставі якої з
відповідача мають стягуватися
аліменти може позбавити неповнолітню
дитину належного матеріального
забезпечення та порушити права дитини,
передбачені законодавством України та
міжнародними законами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.4;
313; 314; 316, 317, 319, 325 ЦПК України колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 01
листопада 2013 року в частині
визначення розміру аліментів, що
підлягають стягненню - змінити.

Стягувати з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1:2 частини заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 06.06.2013
року та до їх повноліття.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді