Справа № 531/166/14-ц
Провадження № 2/531/196/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 березня 2014 року. Карлівський
районний суд Полтавської області у
складі: головуючого
судді Жмурко
П.Я.

при секретарі
Клименко Т.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в м. Карлівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Попівської сільської ради
Карлівського району Полтавської
області, третя особа - Карлівська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить суд визнати за
нею право власності, в порядку
спадкування за законом після померлої
матері ОСОБА_2, на житловий будинок з
господарськими спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є рідною донькою ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4. На момент смерті,
ОСОБА_2 належав вищевказаний житловий
будинок та земельна ділянка площею 3,65
га, розташована на території
Попівської сільської ради. В
передбачений законом строк, позивач
звернулася до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини і уже отримала
свідоцтво про право на спадщину на
земельну ділянку. Проте у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок, позивачу відмовлено
по причині відсутності
правовстановлюючого документу на
спадкове майно. Такий документ дійсно
відсутній, хоча згідно довідок
сільської ради, померла була головою
господарства по АДРЕСА_1. Вирішити
питання успадкування в позасудовому
порядку не можливо, тому позивач
звернулася до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач підтримує
позов у повному обсязі, з зазначених у
ньому підстав, і просить суд його
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надавши суду заяву про
розгляд справи за відсутності їх
представника. Відповідач зазначив, що
позовні вимоги вони визнають і не
заперечують проти задоволення позову.

Від третьої особи також надійшла заява,
в якій вони просять суд справу
розглядати без їх участі і зазначають,
що при її вирішенні покладаються на
розсуд суду.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 130 ЦПК
України, ухвалення у попередньому
судовому засіданні судового рішення у
разі відмови від позову, визнання
позову, укладення мирової угоди -
проводиться в порядку, встановленому
статтями 174 і 175 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований. Визнання відповідачем
позову не суперечить вимогам Закону.
Тому суд вважає за можливе
задовольнити позов у повному обсязі, в
попередньому судовому засіданні,
керуючись наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Згідно зі
статтею 2017 ЦК, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК визначено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Згідно зі
статтею 1261 ЦК, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2, про що
свідчить свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 6)
і позивач є рідною дочкою померлої, про
що свідчать записи у свідоцтвах серії
НОМЕР_2 (а.с. 4) та серії НОМЕР_3 (а.с.5).

З постанови нотаріуса від 22.01.2014 року
вбачається, що позивач є єдиною
спадкоємицею майна померлої ОСОБА_2,
яка в передбачений законом строк,
подала заяву про прийняття спадщини. З
постанови також вбачається, що право на
спадщину за законом мала ОСОБА_3, проте
остання спадщину не прийняла. (а.с. 7-8)

До матеріалів справи долучено
свідоцтво видане 27.02.2008 року, згідно
якого ОСОБА_1 успадкувала після ОСОБА_2,
земельну ділянку площею 3,65 га. Земельна
ділянка успадкована ОСОБА_2 вцілорму, а
не в частині з іншими спадкоємцями.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позивач дійсно є єдиною
спадкоємицею майна померлої ОСОБА_2

З постанови нотаріуса, а також з
довідки Попівської сільської ради від
24.03.2014 року вбачається, що спадкодавця
постійно проживала і була
зареєстрована в АДРЕСА_1. (а.с. 7, 29)

Позивач зазначає, що будинок,
розташований за вказаною адресою,
належав її померлій матері, проте у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на дане майно їй відмовлено, по причині
відсутності правовстановлюючого
документа.

З постанови нотаріуса від 22.01.2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 дійсно було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, а саме на житловий
будинок з господарсько-побутовими
будівлями, що розташований в АДРЕСА_1.
Нотаріус відмовила на підставі п. 4.15
глави 10 Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, згідно якого
не передбачена видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, без пред'явлення
нотаріусу правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві. (а.с. 7-8)

До матеріалів справи долучено довідки
ПП Полтавське бюро технічної
інвентаризації, в яких зазначено, що
реєстрація права власності на даний
житловий будинок, за ОСОБА_2 та її
чоловіком ОСОБА_5 (на даний час
померлим, що вбачається з постанови
нотаріуса від 22.01.2014 року, а.с. 7) - не
проводилась. (а.с. 13-14)

Таким чином, відмова нотаріуса є
обґрунтованою.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1
зазначила, що вищевказаний будинок
належав за життя її матері.

На підтвердження зазначеної обставини,
до матеріалів справи долучено довідки
Попівської сільської ради від 24.03.2014
року. (а.с. 29-30) Згідно довідки № 328,
домоволодіння ОСОБА_2 та ОСОБА_5,
відносилося до типу колгоспного двору
станом на 01.07.1990 року. З довідки
вбачається, що єдиними членами
колгоспного двору були ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 і після смерті чоловіка, головою
двору стала ОСОБА_2 (а.с. 30) Адреса
колгоспного двору в даній довідці не
вказана, проте з довідки Попівської
сільської ради від 23.07.2013 року № 817 та
довідки від 24.03.2014 року № 327 вбачається,
що і ОСОБА_2 і ОСОБА_5, на день своєї
смерті проживали по АДРЕСА_2. Так,
ОСОБА_2 проживала і була зареєстрована
за вказаною адресою з 07.08.1974 року і по
день смерті, а ОСОБА_5 - з 14.09.1973 року по
день смерті. (а.с. 29, 31)

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 були єдиними членами
колгоспного двору, розташованого по
АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР,
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ст. 123 ЦК Української РСР,
розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Підпунктами а), б) п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», було роз'яснено, що право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні; розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

Право на частки в майні колгоспного
двору, станом на 15.04.1991 року, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 втрачено не було, оскільки вони
продовжували постійно проживати і
користуватись будинком по АДРЕСА_1.
Згідно довідки Попівської сільської
ради від 16.01.2014 року № 118, станом на 2006-2010
роки, ОСОБА_2 іще значилася головою
колгоспного двору. (а.с. 15)

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, за життя
належало по ? частині житлового
будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

З постанови нотаріуса від 22.01.2014 року
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5
помер і спадщину після смерті
останнього прийняла його дружина -
ОСОБА_2, шляхом постійного проживання
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Будь-які заяви про прийняття
чи про відмову від прийняття спадщини
померлого ОСОБА_5, до нотконтори не
надходили і спадкова справа заведена
не була. (а.с. 7)

Про те, що ОСОБА_2 була єдиною
спадкоємицею майна померлого ОСОБА_5 і
успадкувала все належне йому на день
смерті майно, свідчать також записи у
свідоцтві про право на спадщину,
виданому ОСОБА_1 У свідоцтві зазначено,
що успадковувана позивачем земельна
ділянка, належала померлій ОСОБА_2, як
спадкоємиці ОСОБА_5 (а.с. 16)

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ? частина будинку по АДРЕСА_1, яка
належала за життя ОСОБА_5, як члену
колгоспного двору, право власності на
яку належним чином не оформлено - також
була успадкована ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що будинок по АДРЕСА_1,
дійсно належав померлій ОСОБА_2

До матеріалів справи долучено
технічний паспорт на вказаний будинок,
виготовлений 12.06.2013 року. Відомості про
самочинне будівництво на території
будинковолодіння, в техпаспорті не
зазначені. (а.с. 10-12)

Тобто позивач, як єдина спадкоємиця
майна померлої ОСОБА_2, має право
успадкувати житловий будинок по
АДРЕСА_1, який входить до складу
спадкового майна, проте не може
реалізувати своє право в позасудовому
порядку.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає за можливе визнати за ОСОБА_1,
право власності, в порядку спадкування
за законом після померлої матері
ОСОБА_2, на житловий будинок з
господарськими спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1.

Керуючись п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого 22.02.2012 року, ст. ст. 120, 123
ЦК Української РСР, роз'ясненнями
Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 року,
ст. ст. 328, 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК
України, ст.ст. 57, 60, 130, 174, 212-215 ЦПК
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до
Попівської сільської ради
Карлівського району Полтавської
області, третя особа - Карлівська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування - у
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності, в порядку спадкування за
законом після померлої матері ОСОБА_2,
на житловий будинок з господарськими
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення або дня отримання
копії рішення, через Карлівський
районний суд Полтавської області до
Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя
Жмурко П.Я.