АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа№22-ц/796/4915/2014року
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення її позову до Київської
міської ради про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним та
відшкодування шкоди ,-

в с т
а н о в и л а:

В травні 2013 року позивач
пред»явила позов до відповідача про
визнання недійсним та розірвання
договору оренди земельної ділянки від
10.11.2006 року,яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, як такий що укладений
внаслідок обману відповідачем
позивача та стягнути на її користь з
відповідача збитки у подвійному
розмірі в сумі 115572,18 грн. та моральну
шкоду в розмірі 50 000 грн.. В подальшому
виклала позов в новій редакції та
просила визнати недійсним
вищевказаний договір оренди та
вчиненим внаслідок обману
відповідачем позивача. Стягнути з
Київської міської ради на її користь
матеріальні збитки у подвійному
розмірі в сумі 209330,18 грн. та моральну
шкоду в розмірі 50 000 грн..

Заочним рішенням Солом»янського
районного суду м. Києва від 04 грудня 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено, в зв»язку з чим
останньою подано апеляційну скаргу, за
якою відкрито апеляційне провадження
та призначено до розгляду на 27.03.2014
року.

27.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 10.04.2014 року.

27.03.2014 року ОСОБА_1 подала до суду
апеляційної інстанції заяву про
забезпечення позову, яка передана
судді-доповідачу 31.03.2014 року.

В зазначеній заяві ОСОБА_1 просить
постановити ухвалу, якою забезпечити
позов шляхом заборони до набрання
чинності рішенням в даній цивільній
справі Державній податковій інспекції
Солом»янського району Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві вчиняти дії по
нарахуванню та стягненню орендної
плати та пені за договором оренди
земельної ділянки від 10.11.2006 року .

Вказує, що вказаний вид забезпечення
позову не тільки прямо пов»язаний з
основною позовною вимогою, а є її
матеріально-правовим наслідком, що
повинен настати в разі її задоволення.
Адже недійсність договору позбавляє
відповідача та органи, що також
вчиняють дії за договором, формальних
юридичних підстав для стягнення з неї
грошей за не надану послугу. Саме цей
захід є адекватним і співмірним
основній позовній вимозі, витікає з її
суті та предмету позову. Невжиття цього
заходу унеможливить реальне настання
правових наслідків та фактичне
виконання судового рішення в частині
задоволення основної позовної вимоги.

Відповідно до Постанови № 9
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з»ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з позову ОСОБА_1, то
остання просить суд визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки від
10.11.2006 року, укладений між нею та
Київською міською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов»язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов»язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Аналіз зазначеної норми свідчить
про те, що якщо сторони здійснили певні
дії на виконання недійсного правочину,
кожен з учасників правочину вправі
вимагати повернення того, що він
передав на виконання такого правочину
і такий правочин вважається недійсним
з моменту його укладення.

Тобто, у разі можливого
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 як
за вимогою позивача, так і за
ініціативою суду можливе застосування
ст. 216 ЦК України - реституція.

Таким чином, забезпечення позову
в означений позивачем спосіб, а саме :
до набрання рішенням законної сили , в
даному випадку не відповідає суті
позовним вимогам , оскільки з визнанням
договору недійсним права та обов»язки
сторін за договором не створюють для
них юридичних наслідків з моменту
його укладення, а не з моменту
ухвалення рішення .

Також не встановлено і обставин за
яких виконання можливого рішення суду
може бути утруднене або взагалі
неможливе.

На підстав викладеного правові
підстави для задоволення заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову у вказаний нею
спосіб, відсутні.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення її позову до Київської
міської ради про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним та
відшкодування шкоди відмовити .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -