Справа № 159/2023/14-ц
Провадження № 6/159/31/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні подання

м. Ковель
28 березня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю заявниці - головного
держвиконавця відділу державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Волинської області Сидько А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ковелі
Волинської області подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
Сидько А.А. про надання дозволу на
примусове проникнення до житла особи,

в с т а н о в и в:

Заявниця як головний держвиконавець
відділу державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
(далі - В ДВС) звернулась до суду із
вказаним поданням, погодженим
начальником В ДВС, мотивованим тим, що
на виконанні у В ДВС є виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Ковельського
міськрайсуду Волинської області по
справі № 159/4 106/13 - ц від 08.01.14 р. про
виселення ОСОБА_2 як боржника з
квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що нею як
держвиконавцем 12.02.14 р. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, встановлено термін для
самостійного виконання до 27.02.14 р., про
що було боржникові надіслано письмове
рекомендоване попередження. Останнє
було повернуто Укрпоштою у зв»язку із
закінченням терміну його зберігання.
28.02.14 р. вона при виході на місце,
встановила, що двері вищезазначеної
квартири зачинено, їх ніхто не
відкриває, про що було складено акт.
11.03.14 р., 14.03.14 р. при виході на місце нею
також було встановлено, що двері
вищезазначеної квартири зачинено, їх
ніхто не відкриває, про що також було
складено відповідні акти. Заяв чи
пояснень з боку боржника не надходило.
12.03.14 р. боржника було знято з
реєстрації у вищевказаній квартирі.
27.03.14 р. нею було підготовлено письмове
повідомлення боржникові, іншим особам,
що мають стосунок до виконання
судового рішення в цій частині, про
призначення примусового виконання
рішення суду на 10 год. 07.04.14 р. за адресою
знаходження вищезазначеної квартири.
Просить подання задовольнити,
постановити рішення про примусове
проникнення до вищезазначеного житла і
надати дозвіл безперешкодно входити, у
разі необхідності, до житлових
приміщень вказаної квартири при
примусовому виконанні вищезазначеного
виконавчого листа, 07.04.14 р. і у
подальшому, при виникненні обставин, що
перешкоджатимуть вчиненню виконавчих
дій 07.04.14 р..

В судовому засіданні заявниця -
держвиконавець - підтримала подання
повністю з підстав, наведених у
поданні, суду додатково пояснила, що
місцезнаходження боржника в даний час
невідоме. За станом на 27 та 28 лютого 2014
р. у її розпорядженні не було
відомостей про те, що копія її
постанови про відкриття виконавчого
провадження та повідомлення про термін
самостійного виконання судового
рішення боржником в частині виселення,
повертається за закінченням терміну
зберігання вказаної рекомендованої
кореспонденції у зв»язку з неврученням
боржникові. Така кореспонденція
повернулась орієнтовно 20.03.14 р.. З цих же
підстав вона не вживала до боржника
такого заходу впливу як штраф за
невиконання самостійно рішення суду у
зазначений строк. Вважає неможливим
виконання рішення суду про виселення
відповідача без постановлення судом
ухвали про примусове проникнення до
житла, що можуть виникнути інші
обставини, що унеможливлять виконання
рішення, що потребуватиме необхідності
примусового проникнення у квартиру не
тільки 07.04.14 р., а й в інші дні. Просить
задовольнити подання.

Суд, заслухавши пояснення
заявниці - держвиконавця - та
дослідивши матеріали подання і
цивільної справи Ковельського
міськрайсуду Волинської області № 159/4
106/13 - ц провадження № 2/159/1 064/13 за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, приходить до висновку, що
подання безпідставне і не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Конституція України у ст. 30 закріпила
принцип недоторканності житла, за яким
не допускається проникнення до житла
або до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням
держвиконавця.

Судом встановлено, що на виконанні В
ДВС, дійсно, перебуває вказане
виконавче провадження.

За змістом ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі Закон),
в редакції, що діяла за станом на 12.02.14
р., держвиконавець протягом 3 робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа, виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження, у якій вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення про примусове
виселення у строк до 15 днів; зазначає,
що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення, буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Як слідує з копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
серії ВП № 420 353 26, така винесена
заявницею - держвиконавцем - 12.02.14 р..

Судом встановлено, що копія постанови
про відкриття виконавчого провадження
та повідомлення належно надіслані
боржникові.

Відповідно до ст. 78 Закону,
держвиконавець перевіряє стан
виконання рішення про виселення
боржника на наступний день після
закінчення строку, встановленого ч. 2
ст. 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, а у разі невиконання
боржником такого рішення самостійно
держвиконавець виконує його примусово,
письмово повідомивши боржника про
день і час примусового виселення.

Згідно з копією акта держвиконавця від
28.02.14 р., нею було зафіксовано
невиконання самостійно боржником
рішення суду в частині виселення з
станом на 28.02.04 р..

Однак, на думку суду, заявниця -
держвиконавець - не звернула увагу на
ту обставину, що п. 116 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
Постановою КМ України № 270 від 05.03.09 р.,
встановлений місячний термін
зберігання для листів у разі
неможливості їх вручення адресату.

Тобто, перевірка виконання рішення
суду самостійно боржником могла бути
проведена держвиконавцем лише на
наступний день після отримання
поштової кореспонденції з відміткою
про невручення такої боржникові і
після повернення кореспонденції у
зв»язку із закінченням терміну
зберігання. Після цього
державиконавець мала б перейти до
стадії примусового виконання.

Складання держвиконавцем актів 11 та 14
березня 2014 р. суд не може розцінювати
як фіксування фактів невиконання
самостійно боржником судового рішення,
що передбачене ст. 78, ч. 2 ст. 25 Закону з
огляду на вищенаведене.

Доказів того, коли саме повернулась
така поштова кореспонденція, заявниця -
держвиконавець - суду не надала.

Також, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону,
держвиконавець наділений правом
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища.

Суд враховує, що держвиконавець
зазначає, що у її розпорядженні
відсутні відомості про повне чи
часткове виконання судового рішення,
однак, відповідно до повідомлення
Ковельського МВ ДМС, рішення в частині
зняття боржника з реєстрації за
місцезнаходженням вищезазначеної
квартири, виконане вже 12.03.14 р..

Крім того, починаючи з дня отримання
держвиконавцем повернутої поштою
рекомендованої кореспонденції як
неотриманої боржником, по даний час
держвиконавцем не виносилась
постанова про накладення штрафу за
невиконання рішення суду, що суд вважає
безпідставним та неповним і
невичерпним вжиттям держвиконавцем
передбачених Законом дій при виконанні
виконавчого документа.

Аналізуючи викладене, суд
приходить до висновку, що
держвиконавець при виконанні рішення
суду про виселення боржника з
вищезазначеної квартири, не
скористалась наданими їй Законом
правами, у повній мірі, не вчинила усіх
можливих та достатніх дій, правом
вчинення яких наділена, для
забезпечення виконання такого
судового рішення, і безпідставно та
всупереч ст. 376 ЦПК України внесла до
суду розглядуване подання.

За таких обставин, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, ст. ст. 11, 79,
75, 78, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» в
ред. за станом на 12.02.14 р., ст. 30
Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
Сидько А.А. про надання дозволу на
примусове проникнення до житла особи
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня її проголошення.

Головуючий:

Суддя Ковельського міськрайонного
судуІ. М. Логвинюк