У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма «Добробут»
на рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 24 січня 2014
року та рішення апеляційного суду
Полтавської області від 05 березня
2014 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Добробут» до ОСОБА_2 про відшкодування
збитків,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Добробут» (далі - ТОВ
«Добробут») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 10 травня
2011 року між ним та ОСОБА_2 укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 1,06 га сільськогосподарського
призначення розташованої на території
Бутенківської сільської ради
Кобеляцького району Полтавської
області строком на один рік. У договорі
сторони передбачили, що договір діє до
моменту закінчення збирання урожаю
орендарем. У подальшому строк дії
договору продовжувався на один рік. ТОВ
«Добробут» вказувало, що влітку 2013 року
відповідач привласнив вирощений
урожай озимої пшениці, чим заподіяв
збитки підприємству на загальну суму
4489 грн 93 коп., яку просив стягнути зі
ОСОБА_2

Рішенням Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 24 січня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 05 березня
2014 року рішення Кобеляцького районного
суду Полтавської області від 24
січня 2014 року змінено, виключено з
мотивувальної частини рішення суду
посилання на вимоги ст. 1166 ЦК України. У
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ТОВ Агрофірма
«Добробут», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ
Агрофірма «Добробут» посилалося на
абз. 2 ч. 1 ст. 1214 ЦК України.

Згідно з вимогами абз. 2 ч. 1 ст. 1214 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе без достатніх
правових підстав, має право вимагати
відшкодування зроблених нею витрат на
майно від часу, з якого вона зобов'язана
повернути доходи.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив
у позові, оскільки належних доказів,
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України на підтвердження наявності
підстав для відшкодування шкоди за абз.
2 ч. 1 ст. 1214 ЦК України позивачем не
надано.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду вони не
впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю Агрофірма «Добробут»
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Добробут»
до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік