Справа № 761/6538/14-ц
Провадження №2/761/3075/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міського
медично-виробничого підприємства
«Профілактична дезінфекція» про
стягнення матеріальної допомоги,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення матеріальної
допомоги при звільненні та середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
мотивуючи тим, що в період з 01.02.1995 року
по 31.12.2013 року вона працювала в Міському
медично-виробничому підприємстві
«Профілактична дезінфекція». В день
звільнення з роботи їй не було
виплачено матеріальну допомогу в
розмірі 1865,20 грн.

В зв'язку з чим позивач просить
стягнути з відповідача матеріальну
допомогу в розмірі 1865,20 грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 01.01.2014 року по 03.03.2014 року в
розмірі 4291,02 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала частково, оскільки
відповідач 17.03.2014 року виплатив
повністю матеріальну допомогу, а тому
просила стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки
розрахунку.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову
частково, пояснивши, що матеріальна
допомога позивачу виплачена, а
розрахунок щодо розміру середнього
заробітку за час затримки зроблений з
урахуванням календарних днів, а не
робочих.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
з 01.02.1995 року по 31.12.2013 року працювала в
Міському медично-виробничому
підприємстві «Профілактична
дезінфекція».

При звільненні позивача з роботи
відповідач не провів всіх розрахунків,
передбачених трудовим законодавством,
а саме: позивачу не було виплачено
матеріальну допомогу.

Як було встановлено в судовому
засіданні відповідач виплатив
позивачу матеріальну допомогу в
розмірі 1465,20 грн. 17.03.2014 року, про що
позивач не заперечувала та повідомила,
що вона не підтримує позовні вимоги в
цій частині.

Статтею 47 КЗпП України передбачено,
що власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116
КЗпП України.

Згідно ст.. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Частина 1 ст. 117 КЗпП України визначає,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звільнилася з роботи 31.12.2013
року і в цей день їй не було виплачено
матеріальну допомогу при звільненні.
Заборгованість була виплачена
відповідачем 17.03.2014 року.

Разом з тим, позивач просила стягнути
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з 01.01.2014 року по
03.03.2014 року, а саме за 62 календарних дні
в розмірі 4291,02 грн.

Однак, суд вважає, що кількість днів
за час затримки розрахунку становить 42
робочих дні, а не 62 календарних дні.

Розмір середньоденної заробітної
плати позивача складає 69,21 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 2906,82 грн.
( 69,21 * 42 робочих дні).

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України,
ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218, ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Міського
медично-виробничого підприємства
«Профілактична дезінфекція» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку в розмірі 2906,82
грн. ( дві тисячі дев'ятсот шість грн.. 82
коп.) та на користь держави судовий збір
в розмірі 243,60 грн.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя