№ 645/7701/13ц
№ 2/645/1201/14
РІШЕННЯ

іменем
України

03 квітня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бондаревої І.В., при
секретарі - Гудзенко О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
договорів недійсними, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
визнання права власності, скасування
реєстрації, треті особи Приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_7, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_8, Харківське
міське управління юстиції,

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання недійсними
договорів, витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання права
власності, скасування реєстрації,
вказуючи, що він в 1981 р. зареєстрував
шлюб із ОСОБА_2, який був розірваний
12.07.2006 р. В період їх шлюбу за ОСОБА_2
було зареєстровано право власності на
квартири АДРЕСА_1, які є спільною
сумісною власністю подружжя.

09.06.2010 р. ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, та з
ОСОБА_4 - договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

При оформленні зазначених договорів
ОСОБА_2 надала заяву про те, що вона у
шлюбі не перебуває, проте в цій заяві не
зазначала, що майно, яке відчуджується,
не є спільною сумісною власністю.

21.09.2010 г. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

17.11.2011 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2.

Вважає, що договір від 17.11.2011 р., який не
зареєстрований в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно, був укладений у
зв'язку з тим, що 11.11.2011 р. позивач
звернувся до суду з позовом про
визнання зазначених вище договорів
недійсними, є фіктивним, укладений без
наміру створення юридичних наслідків
та є зловмисною домовленістю ОСОБА_3 з
ОСОБА_9

Позивач не надавав своєї письмової
згоди на реалізацію квартир ОСОБА_2, яка
на порушення ст.369 ЦК України,
самостійно розпорядилась майном, яке
знаходилось у спільній сумісній
власності. Також вважає, що
оскаржуваними договорами було
порушено його право як співвласника
спірного майна на переважне право
купівлі частки у праві спільної
часткової власності, посилаючись на
ст.362 ЦК України.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 22.10.2013 р. за ним
визнано право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_2 та на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Просить ( з врахуванням уточнень)
визнати недійсними договори
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
09.06.2010 р., укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_4,
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від
09.06.2010 р., укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_3,
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від
09.06.2010 р., укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6; витребувати з чужого
незаконного володіння ОСОБА_5 у
власність ОСОБА_2 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1; повернути сторони до
первісного стану шляхом повернення
ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ;
скасувати рішення державного
реєстратора про реєстрацію права
власності на спірне майно за ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 та за ОСОБА_3
на кв. АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_10 позовні вимоги
підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала та пояснила, що
про укладання оскаржуваних угод вона
свого колишнього чоловіка - позивача
ОСОБА_1 не повідомляла, оскільки її
запевнили, що після повернення нею
боргу вона отримає квартири назад у
власність. Про укладання угод ОСОБА_1
стало відомо в кінці січня 2011 р.

Відповідач ОСОБА_11 в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що при купівлі квартири АДРЕСА_1 у
ОСОБА_4 останній повідомив йому, що в
ній мешкають колишні власники, і
відповідач мав намір вирішити це
питання у судовому порядку. Квартиру
перед купівлею він не оглядав, оскільки
планував капітальний ремонт житла,
тому його стан не мав для нього
значення. Купівля була вчинена за 22000
доларів США, проте у договорі вони
зазначили меншу суму.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_12 проти позову заперечувала та
пояснила, що ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_3 200
000 грн. за квартиру АДРЕСА_2 та є
добросовісним набувачем. Про те, що в
квартирі АДРЕСА_2 мешкають інші особи,
продавець йому не повідомив (а.с.158).

Представник третьої особи
Харківського МУЮ - ОСОБА_13 в судовому
засіданні проти позову заперечувала та
пояснила, зокрема, що скасувати рішення
державного реєстратора про реєстрацію
права власності можливо лише на
підставі рішення адміністративного
суду (а.с.202).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про поважність причини
неявки суд не повідомили, їх неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, суд дійшов висновку
про наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
09.06.2010 р. ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, та з
ОСОБА_4 - договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

21.09.2010 г. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

17.11.2011 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2.

Вказані обставини сторонами визнані і
не оспорюються.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 22.10.2013 р.
договір купівлі-продажу 1/2 частини
квартири АДРЕСА_2 та договір
купівлі-продажу 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 - визнані недійсними, за
ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2 та на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.86).

Згідно ч.1 ст.362 ЦК України, у разі
продажу частки у праві спільної
часткової власності співвласник має
переважне право перед іншими особами
на її купівлю за ціною, оголошеною для
продажу, та за інших рівних умовах, крім
випадку продажу з публічних торгів.

Враховуючи, що позивач є власником 1/2
частини спірного майна, проте ОСОБА_2,
на порушення вимог ч.2 ст.362 ЦК України,
не повідомила його письмово про намір
продати свою частку, суд вважає
обгрунтованими доводи позивача про
порушення його переважного права на
купівлю частки іншого співвласника, у
зв'язку з чим дійшов висновку про
задоволення позовних вимог частково,
визнаючи недійсними договір
купівлі-продажу інших, не належних
ОСОБА_1, 1/2 частини квартири АДРЕСА_2,
укладений 09.06. 2010 р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, і договір купівлі-продажу 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, укладений
09.06.2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

При цьому суд зазначає, що визнання
недійсним первісного договору
купівлі-продажу є підставою для
визнання недійсними усіх наступних
договорів відчудження спірного майна.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог суд відмовляє, оскільки позивач,
вимагаючи повернення спірного майна у
власність ОСОБА_2, не має права на
звернення в її інтересах, тобто обрав
неефективний спосіб захисту свого
порушеного права.

Вимоги щодо скасування державної
реєстрації є також неправомірними,
оскільки орган державної реєстрації
безпосередньо права позивача не
порушував.

Враховуючи, що вимог про переведення на
позивача прав та обов'язків покупця - не
заявлено, суд, розглянувши справу в
межах заявлених вимог, дійшов висновку
про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ст.ст.216, 362 ЦК
України, суд -

В И Р
І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу 1/2
частини квартири АДРЕСА_2, укладений 09
червня 2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і
договір купівлі-продажу 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, укладений 09 червня 2010
р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - недійсними.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 114,70 грн., в
рівних частках з кожного, тобто по 22
грн. 94 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд
м.Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий - суддя