Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Макарчука М.А.,
Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності −?
фізичної особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення коштів, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_6, який діє в
інтересах ОСОБА_5, на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 04 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 17 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Суб'єкт підприємницької діяльності −?
фізична особа (далі - СПД-ФО) ОСОБА_4
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що 15 серпня
2008 року між ним та ОСОБА_5 було укладено
договір № 1508/1 про надання
консультаційних послуг, пов'язаних з
виїздом за кордон, згідно якого клієнт
ОСОБА_5 повинен був отримати, а СПД-ФО
ОСОБА_4 був зобов'язаний сприяти
отриманню клієнтом імміграційної візи
від посольства CШA за програмою
ДІВЕРСІТІ ВІЗА-2008. При цьому позивач
повідомляв відповідачу інформацію про
імміграційні вимоги, а останній
виконував всі вимоги з імміграційної
процедури, за що зобов'язувався
сплатити 8 000 доларів США у гривнях за
курсом НБУ на момент сплати. Часом
завершення імміграційного процесу
вважається момент отримання клієнтом
імміграційної візи. Відповідно до
додатку до договору від 05 лютого 2009
року № 1508/01 про надання
консультативних послуг, пов'язаних з
виїздом за кордон відповідачем було
підтверджено, що ним отримано
консультативні послуги згідно
укладеного договору в повному обсязі і
претензій до позивача він не має.
Підтвердженням цього є отримання
імміграційні візи від 16 вересня 2008 року
за № 59490422. Однак станом на 16 вересня 2009
року (дати обумовленої договором)
відповідачем не було оплачено позивачу
зазначену в договорі суму у розмірі 8 000
доларів США у гривнях згідно курсу НБУ
на момент сплати. Тому позивач просить
стягнути з відповідача вищезазначену
суму, що в гривневому еквіваленті
становить 63 280 грн, суму індексу
інфляції за прострочення виконання
основного зобов'язання у розмірі 14 684
грн 60 коп, а також просить стягнути з
відповідача судові витрати.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 04 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 17 грудня 2013 року, позов
СПД-ФО ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь СПД-ФО
ОСОБА_4 5 930 грн боргу за надання послуг
за договором від 05 лютого 2009 року № 1508/01
та 16 779 гривень нарахованої пені за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційної
інстанції та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд,
задовольняючи позовні вимоги,
обґрунтовано виходив з того, що сторони
укладаючи договір, погодили всі
істотні умови договору, в тому числі і
щодо суми, яку відповідач
зобов'язувався сплатити за надані
консультативні послуги. Позивач
відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК
України зобов'язання виконав належним
чином у встановлений строк. Разом з тим,
суд дійшов правильного висновку про
стягнення заборгованості з
відповідача, який надані позивачем
послуги не оплатив, чим порушив умови
договору.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6,
який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення
міськрайонного суду Тернопільської
області від 04 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 17 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук М.А.
Макарчук