Справа №485/2672/13-ц 31.03.2014 31.03.2014 31.03.2014
Справа № 22ц- 784/457/14
Головуючий у 1 -й інстанції: Устіченко
Доповідач апеляційного суду Кутова Т.З.
31 березня 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
головуючої : Кутової Т.З.,
суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання:
за участю: представників позивача
ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3
на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 30
самочинного будівництва
В листопаді 2013 року ОСОБА_5
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_6 про знесення самочинного
Позивач зазначав, що відповідно до
державного акту, йому на праві
власності належить земельна ділянка,
площею 0,15 га. З вказаною земельною
ділянкою межує земельна ділянка, яка
знаходиться в користуванні
відповідача. На земельній ділянці
відповідача збудовано житловий
будинок та господарські споруди без
відповідних дозволів на їх спорудження
та погріб, який виходить на земельну
ділянку позивача на 0,002 га.
Посилаючись на те, що даний погріб
перешкоджає позивачу користуватися
земельною ділянкою за цільовим
призначенням, останній просив позов
Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 30
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить вказане рішення суду
скасувати, а по справі ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на невірне
застосування норм матеріального
права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, відповідачка вказувала на
відсутність належних їй
самовільно-збудованих споруд та
зазначала про безпідставність
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників позивача,
дослідивши матеріали справи і
перевіривши зазначені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Районний суд постановляючи
рішення по даній справі та
відмовляючи в задоволенні позову,
виходив з того, що погріб, який
збудовано на земельній ділянці
відповідачки ОСОБА_6 є самочинним
будівництвом, що порушує права
позивача, однак останній обрав
неналежний спосіб захисту свого
порушеного права.

З таким висновком суду не можна
погодитись, оскільки він не
ґрунтується на наявних доказах у
справі та не відповідає вимогам норм
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 на підставі державного акту на
право власності на землю від 21 липня 1993
року є власником земельної ділянки
площею 0,15 га, (а.с. 7-8). Вказана земельна
ділянка межує з земельною ділянкою
відповідача.

Відповідачці ОСОБА_6 на праві
власності належить житловий будинок,
який знаходиться на суміжній
земельній ділянці. Право власності на
вказаний будинок, підтверджується
нотаріально посвідченим договором
дарування від 13 липня 1988 року, за
яким житловий будинок, що
знаходиться в с. Василівка
Снігурівського району, Миколаївської
області, належний дарителю ОСОБА_7 на
підставі реєстрації в
погосподарській книзі № 12, особовий
рахунок НОМЕР_1 виконкому
Василівської сільської Ради
народних депутатів (а.с. 22).

Земельна ділянка площею 0, 19 га,
на якій розташований вказаний
будинок, також належить ОСОБА_6 на
праві власності на підставі
державного акту від 1 березня 1996 року
(а.с. 26).

Із довідки, виданої Виконавчим
комітетом Василівської сільської
ради Снігурівського району
Миколаївської області від 13
листопада 2013 року вбачається, що за
даними погосподарської книги за
адресою АДРЕСА_1 головою і власником
домогосподарства є ОСОБА_6 на
підставі вищезазначеного договору
дарування. Рік забудови житлового
будинку вказано до 1918 року, літньої
кухні - 1962 рік та підвалу до 1918 року
(а.с. 20).

Таким чином, відповідачка
набуваючи право власності на житловий
будинок на підставі договору
дарування, набула і право власності
на погріб, який, відповідно до положень
ст. 186 ЦК України, є складовою
вказаного об'єкту нерухомого майна.

30 жовтня 2013 року Миколаївським
міжміським бюро технічної
інвентаризації, вказаний житловий
будинок з господарськіми спорудами
було проінвентарізовано та видано
технічний паспорт, де також
зазначений спірний погреб, як
збудований в 1917 році. Відмітки про
самовільне будівництво будь-яких
споруд в технічному паспорті
відсутні (а.с. 23-25).

Враховуючи рік побудови
спірного погребу, зазначення цієї
споруди в погосподарській книзі та
подальша її інвентаризація
відповідним компетентним органом,
вказують на те, що зазначена споруда
не є самовільною, а її будівництво
відповідало вимогам діючого на той
час законодавства.

Враховуючи, що позивачем
отримано державний акт на земельну
ділянку, в тому числі і на її частину
на якій вже був заздалегідь
розташований спірний погріб, про що
позивачу було відомо, відсутні
підстави вважати його земельні права
порушеними діями відповідачки.
Отримання позивачем вказаного
державного акту на земельну ділянку з
зазначеним обтяженням, тобто з
розташованим на ній погребом
відповідачки, не змінює правового
статусу вказаної споруди та не
припиняє право власності на нього
відповідачки.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК
України, кожна особа може звернутись
до суду на захист свого порушеного
права. Оскільки ж судом не
встановлено порушення прав позивача
діями відповідачки, позовні вимоги є
необґрунтованими та такими , що не
підлягають задоволенню.

Враховуючи, що районний суд
зазначив іншу правову підставу
відмови в задоволенні позову, а саме
дійшов не вірного висновку про
самовільне будівництво спірного
погребу та, в зв'язку з цим невірним
обранням способу захисту порушеного
права позивачем, вказане рішення,
відповідно до положень 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про відмову в задоволенні позову з
наведених вище підстав.

Керуючись статтями ст. ст. 303, 307,
309, 311, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 30
грудня 2013 року скасувати, по справі
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення погребу
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: