Єдиний унікальний номер 205/2818/14-ц
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання

09 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Мовчан Д.В.,
розглянувши подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Семенченко В.О. про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у
праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2014 року до Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
надійшло подання Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Семенченко В.О. про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у
праві виїзду за межі України, в якому
зазначається, що на виконанні у відділі
виконавчої служби знаходяться на
примусовому виконанні виконавче
провадження № 40132842 по примусовому
виконанню виконавчого листа за №
2/205/2116/2013 року виданого 03.07.2013 року
Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь КЗ
«Дніпропетровський спеціалізований
будинок дитини» у розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку (доходу) на
утримання неповнолітньої дитини - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття
дитини.

Фактично судді із канцелярії
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська вищезазначене
подання було передано 08 квітня 2014 року.

Суд, дослідивши матеріали подання та
подані докази, вважає подання таким, що
не підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2013 року
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Семенченко В.О. на
підставі ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_2 на
користь КЗ «Дніпропетровський
спеціалізований будинок дитини» у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) на утримання неповнолітньої
дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
повноліття дитини.

Боржник є громадянкою м України,
добровільно рішення суду не виконує,
кошти на утримання дитини не надає.
Факт несплати коштів підтверджується
матеріалами виконавчого провадження, а
саме довідкою - розрахунком
заборгованості по виконавчому
документу.

Згідно довідки з адресно-довідкового
сектору ГІРФО боржник зареєстрована за
адресою: 49000, АДРЕСА_1.

Із матеріалів справи вбачається, що
заборгованість вказаного боржника по
сплаті аліментів згідно складеного
розрахунку від 01.03.2014 року становить 7
905 грн. 92 коп. Боржник неодноразово
викликалася до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції для сплати
заборгованості, попереджалася про
кримінальну відповідальність за ст. 164
КК України, але заходи щодо
відшкодування заборгованості не
вживає, що свідчить про те, що боржник
ухиляється від сплати аліментів.

Для виконання вищевказаного рішення
суду державним виконавцем, на підставі
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» перевірено майновий стан
боржника, при цьому, майна, за рахунок
якого можливо б було задовольнити
вимоги стягувача у повному обсязі,
встановлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Згідно положень статті 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами)
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорі у цій сфері. Статтею 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України" передбачено, що громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта, а у громадянина
України, який має паспорт, паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, якщо, коли: діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання; до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України; коли ухиляються від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи) - до виконання
зобов'язань.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Разом з цим, в подані державного
виконавця не зазначено конкретних
фактів та конкретних доказів, які б
підтверджували про те, що боржник
дійсно ухилявся від зобов'язання,
покладеного на нього судовим рішенням.
Крім того, матеріали подання не
містять відомостей щодо того, що
державним виконавцем в повному обсязі
вчинено відповідні виконавчі дії та
вжито всіх передбачених законом
заходів примусового виконання рішення
суду.

Враховуючи те що, державним виконавцем
відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України не
подано доказів і не доведено, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, суд приходить до
висновку, що в задоволені вказаного
подання слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст. 33 Конституції України, Законом
України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами),
суд, ?

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Семенченко В.О. про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала суд може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було поставлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Д.В.
Мовчан