АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2520/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Казак С. Ю. Доповідач - Прозорова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року

07 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 23 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Державного вищого навчального
закладу "Національний гірничий
університет" (третя особа -
Автотранспортний технікум державного
вищого навчального закладу
"Національний гірничий університет")
про визнання неправомірною та
скасування догани, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Державного вищого навчального закладу
"Національний гірничий університет",
третя особа - Автотранспортний
технікум державного вищого
навчального закладу "Національний
гірничий університет" з позовом про
визнання неправомірною та скасування
догани.

В обґрунтування позовних вимог, які
уточнила в судовому засіданні, ОСОБА_2
посилалася на те, що наказом №50-к від
08.04.2013 року директором техні куму їй
було винесено догану, з якою вона не
згодна та вважає її безпідставною.
Підставами винесення догани стало
неповне проведення нею заняття 20.03.2013
року в групі ОР-31, відмова від бесіди з
директо ром коледжу, відсутність
частини робочого дня 12.03.2013 року на
робочому місці та неприсутність на за
сіданні педагогічної ради 27.03.2013 року,
порушення наказу міністерства про
заборону користуватись мобільним
телефоном під час навчального процесу.

Вважає, що відповідач свідомо
перекрутив викладені в наказі
обставини, щоб підтасувати їх під
догану, проігнорувавши її пояснення та
надані докази поважності причин
відсутності на роботі ОСОБА_2, просила
суд визнати догану 08.04.2013 року
неправомірною та скасувати.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
(а.с.118-120).

З такими рішеннями не погодилася
ОСОБА_2 та звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду та постановити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального законодавства (а.с.131).

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив із того, що Державний вищий
навчальний заклад "Національний
гірничий університет" не є суб'єктом
спірних трудових правовідносин з
ОСОБА_2 та, відповідно, належним
відповідачем по справі.

З таким висновком колегія суддів не
може погодитися, оскільки він не
відповідає вимогам діючого
законодавства та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України
позивачем і відповідачем можуть бути
фізичні і юридичні особи, а також
держава.

Згідно Положення про діяльність
автотранспортного технікуму
Державного вищого навчального закладу
"Національний гірничий університет", та
статуту Державного вищого навчального
закладу "Національний гірничий
університет" технікум є структурним
підрозділом Державного ВНЗ "НГУ" без
права юридичної особи (а.с.70, 65).

В суді апеляційній інстанції
представники відповідача пояснили, що
директор технікуму діє на підставі
довіреності за № 37/юк від 01.03.2013 року,
виданої Державним вищим навчальним
закладом "Національний гірничий
університет" (а.с.163).

Згідно п.4.ст. 87 ЦК України юридична
особа вважається створеною з дня її
державної реєстрації.

Але Державним вищим навчальним
закладом "Національний гірничий
університет" не надані суду відповідні
докази про державну реєстрацію
автотранспортного технікуму.

За таких обставин суд першої інстанції
безпідставно прийшов до висновку про
те, що Державний вищий навчальний
заклад "Національний гірничий
університет" не є належним
відповідачем по справі.

Судом встановлено, що наказом
директора Автотранспортного технікуму
Державного вищого навчального закладу
"Національний гірничий університет" №50
-к від 08.04.2013 року завідуючому
навчальної лабораторії та викладачу -
суміснику ОСОБА_2 було оголошено догану
за систематичне порушення трудової
дисципліни у зв'язку з тим, що 20.03.2013
року ОСОБА_2 на 30 хв. раніше відпустила з
занять групу ОР-31, не попередивши про це
адміністрацію техні куму та записавши
в навчальному журналі повне заняття;
23.03.2013 року об 11-00 г. була запрошена на
бесіду до директора технікуму, яке
проігнорувала; 12.03.2013 року пішла з
роботи о 10-30 г. не попереди вши
адміністрацію та до кінця робочого дня
не повернулась; 27.03.2012 року не була
присутня на педагогічній нараді,
розмовляла в 1403- г. на занятті по
телефону, чим порушила наказ
Міністерства освіти та науки України
№420 від 24.05.2007 року про заборону
використання мобільних телефонів під
час навчального процесу.

Дійсно згідно п. 1 наказу Міністерства
освіти та науки України № 420 від 24.05.2007
року заборонено з 1 вересня 2007 року
використання мобільних телефонів у
загальноосвітніх та
професійно-технічних навчальних
закладах усіма учасниками
навчально-виховного процесу під час
проведення навчальних занять (а.с.28).

Але згідно докладної записки від 21.03.2013
року, ОСОБА_2 розмовляла у пустої
аудиторії, а ні під час проведення
навчальних занять (а.с.12).

Згідно наказу №50-к ОСОБА_2 не була
присутня на педагогічній нараді 27.03.2012
року.

Між тим, в суді ОСОБА_2 пояснила, що на
кожному засіданні педрад відсутні не
менше, ніж четвертини педагогічного
складу, а є і таки, які не відвідують
педраду зовсім.

ОСОБА_2 не заперечувала проти того, що
об'ява про засідання педради була
вивішена за місяць до проведення, але
пояснила, що її не попереджали про
перенесення засідання, оскільки вона
знаходилася на лікарняному (а.с.37).

Згідно наказу №50-к 23.03.2013 року об 11-00 г.
ОСОБА_2 була запрошена на бесіду до
директора технікуму, яке
проігнорувала.

Заперечуючи проти даного пункту
наказу, ОСОБА_2 посилалася на те, що
фізично боїться таких бесід, на яких у
присутності співробітників директор
здійснює агресивний психологічний
тиск, щоб вона звільнилася з роботи.

В суді представник відповідача не
заперечував проти того, що між
сторонами в суді розглядаються інші
трудові спори.

Згідно вказаного наказу ОСОБА_2 12.03.2013
року пішла з роботи о 10-30 г. не попереди
вши адміністрацію та до кінця робочого
дня не повернулась.

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що 12.03.2013 року ОСОБА_2 о 10-30 г.
була на допиті у слідчого СО ДМУ в
якості потерпілої, про що свідчить
відмітка в повістці.

Після цього вона відвідала школу № 101
з профорієнтаційною роботою, про що є
відмитка на направленні.

ОСОБА_2 пояснила, що не змогла
попередити адміністрацію про
відсутність на роботі так як
заст.директора з ВР Білоус В.Л. не була в
цей час в технікумі, а секретар ОСОБА_3
не дала журнал місцевих відряджень для
запису причини відсутності,
посилаючись на заборону директора.

Відповідач вказані обставини не
спростував належними доказами.

Проаналізувавши докази, зібрані в
матеріалах справи, колегія суддів
приходить до висновку, що вказані дії
ОСОБА_2, а саме: розмова на занятті по
телефону, ігнорування бесіди з
директором технікуму, відсутність
27.03.2012 року на педагогічній нараді,
непопередження 12.03.2013 року
адміністрацію про виклик до слідчого
не є підставою для винесення догани за
порушення трудової дисципліни.

Що стосується наказу №50 -к від 08.04.2013
року про оголошення догани відносно
того, що 20.03.2013 року ОСОБА_2 на 30 хв.
раніше відпустила з занять групу ОР-31,
не попередивши про це адміністрацію
техні куму та записавши в навчальному
журналі повне заняття, то колегія
суддів виходить з наступного.

Заперечуючи проти оголошення догани,
ОСОБА_2 посилалася на те, що 20.03.2013 року
вона повністю провела заняття, яке
записала до навчального журналу і що
судова повістка є поважною причиною
для відсутності на робочому місці.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи та пояснень даних ОСОБА_2 при
розгляді справи в апеляційній
інстанції, вона дійсно не поставила до
відома адміністрацію
Автотранспортного технікуму
Державного вищого навчального закладу
"Національний гірничий університет"
про те, що у зазначений день було
призначено судове засідання в
Бабушкінському суді.

Такі дії ОСОБА_2 не можна вважати
відповідними закону, оскільки вона не
ставлячи до відома адміністрацію
технікуму і не отримавши її дозволу,
самовільно залишає своє робоче місце,
що свідчить про порушення нею трудової
дисципліни, а відповідно до ст. 139 КЗпП
України, працівники зобов'язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно і
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержувати трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що вона повністю провела заняття
спростовуються пояснювальними
записками студентів (а.с.18-24), а також
письмовими поясненнями самої
позивачки (а.с.15) в яких вона посилалася
на те, що задала студентам оформлене
звітів як домашнє завдання і
відпустила їх 20.03.2013 року до закінчення
заняття.

Згідно п.5.6 Правил внутрішнього
трудового розпорядку
Автотранспортного технікуму
Державного вищого навчального закладу
"Національний гірничий університет"
при нявці на роботу викладача
(співробітника) адміністрація
технікуму зобов'язана негайно вжити
заходів по заміні його іншим
викладачем (співробітником) (а.с.27).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2, в порушення Правил, не ставлячи
до відома адміністрацію технікуму і не
вирішивши питання про її заміну,
самовільно відпустила студентів, що
не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки однин із таких заходів
стягнення: догана, звільнення.

За таких обставин, з урахуванням того,
що ОСОБА_2 ставила питання тільки про
визнання неправомірною та скасування
догани, колегія суддів вважає що
застосування до позивачки
дисциплінарного стягнення у виді
догани за наказом №50-к від 08.04.2013 року є
законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, у вимогах ОСОБА_2
слід відмовити саме з цих підстав, а не
у зв'язку з пред'явленням позову до
неналежного відповідача, як зробив суд
першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК
України мотивувальна частина рішення
суду першої інстанції підлягає зміні, а
апеляційна скарга частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 січня 2014 року -
змінити.

У вимогах ОСОБА_2 до Державного вищого
навчального закладу "Національний
гірничий університет", третя особа -
Автотранспортний технікум державного
вищого навчального закладу
"Національний гірничий університет"
про визнання неправомірною та
скасування догани відмовити з підстав,
зазначених у мотивувальній частині
даного рішення.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: