Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/830/14Головуючий у 1-й
інстанції : Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач Гончар М.С.РІШЕННЯ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 січня 2011
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свято"
(надалі - ТОВ «Свято») до Бердянської
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10,
третя особа - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Свято», як співвласник 1/5 частки
житлового будинку по АДРЕСА_1,
звернулось до суду з позовом до
Бердянської міської ради Запорізької
області та інших відповідачів, як
співвласників цього будинку у різних
частках, в якому просило на підставі ст.
3 ЦПК України, ст. 376 ч. 5 ЦК України
визнати за ним право власності на
самочинно збудовані: житловий будинок
«В», тамбур «в», мансарду «Мсі» над «А»,
що розташовані на земельній ділянці по
АДРЕСА_1. Оскільки, листом від 25.06.2010
року управління архітектури та
містобудування виконкому Бердянської
міської ради відмовило ТОВ «Свято» у
видачі довідки про погодження
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом самочинно збудованих
будівель; самочинне будівництво
здійснено в межах земельної ділянки
площею 550 кв.м за вказаною адресою,
закріпленої за житловим будинком на
підставі рішення виконкому
Бердянської міської ради № 360 від 15.08.1996
року та не порушує права третіх осіб.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 січня 2011
року позов ТОВ «Свято» задоволено.

Визнано за ТОВ «Свято» право власності
на житловий будинок «В», тамбур «в»,
мансарду «Мсі» над «А», що розташовані
на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Питання про судові витрати судом
першої інстанції не вирішувалось.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 у
своїй апеляційній скарзі, посилаючись
на порушення останнім норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та провадження у цій справі
закрити (а.с.92-94).

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування обставин,
що мають значення для вирішення справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи позов ТОВ «Свято» та
визнаючи за останнім у судовому
порядку за оскаржуємим рішенням право
власності на самочинно збудовані:
житловий будинок «В», тамбур «в»,
мансарду «Мсі» над «А», що розташовані
на земельній ділянці по АДРЕСА_1, суд
першої інстанції керувався ст. ст. 328, 376
ч. 5 ЦК України та виходив із того, що
оформлення права власності на
самочинне будівництво за ТОВ «Свято» у
позасудовому порядку неможливе,
оскільки листом управління
архітектури та містобудування
виконкому Бердянської міської ради від
25.06.2010 року №318/03 останньому було
відмовлено у видачі довідки на
погодження прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом житлового
будинку; проте, здійснене позивачем без
належного дозволу самочинне
будівництво відповідає санітарним та
протипожежним нормам, воно здійснено
позивачем в межах закріпленої за
житловим будинком земельної ділянки і
не порушує права третіх осіб.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Встановлено, що ТОВ «Свято» на праві
власності належить 1/5 частка житлового
будинку по АДРЕСА_1 (а.с.12).

Співвласниками вказаного житлового
будинку у різних частках є відповідачі
у цій справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10
(а.с. 13).

Земельна ділянка площею 550 кв.м за
вказаною адресою закріплена за
житловим будинком на підставі рішення
виконкому Бердянської міської ради №360
від 15.08.1996 року (а.с.26).

На вказаній земельній ділянці ТОВ
«Свято» була проведена реконструкція
гаражу «В» під житловий будинок «В», а
також побудовано тамбур «в», мансарду
«Мсі» над «А» (а.с.17).

У зв'язку з тим, що реконструкція та
будівництво були здійснені ТОВ «Свято»
без належного дозволу, то будівлі
вважаються самочинно збудованими.

Листом від 25.06.2010 року управління
архітектури та містобудування
виконкому Бердянської міської ради
(а.с.27) відмовило ТОВ «Свято» у видачі
довідки про погодження прийняття в
експлуатацію вищезазначених
закінчених будівництвом самочинно
збудованих будівель.

Відповідно до технічного висновку ТОВ
«Бердянськгражданпроект» від 07.12.201
року №189-т (а.с.20-21) у процесі обстеження
даних споруд будь-які деформації,
тріщини, прогини, що впливають на
несучу здатність споруд, виявлені не
були; загальний технічний стан несучих
і огорожуючих конструкцій на період
обстеження задовільний, забезпечує
міцність і стійкість споруд, які
придатні для подальшої експлуатації,
при дотриманні норм і правил техніки
безпеки.

Відповідність самочинно збудованого
позивачем нерухомого майна вимогам
санітарного законодавства України та
протипожежним нормам і правилам
підтверджується висновком державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
03.06.2010 року №878 (а.с.23-24) та листом
Бердянського МУ ГУ МНС України в
Запорізькій області від 07.05.2010 року №870
(а.с.22).

Відповідач Бердянська міська рада
Запорізької області у суді першої
інстанції просила вирішити позов ТОВ
«Свято» у цій справі за відсутності її
представника відповідно до закону, при
цьому, вважала за необхідне отримання
згоди ТОВ «Свято» на це всіх інших
співвласників домоволодіння (а.с.48).

Інші співвласники - відповідачі у цій
справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10 подали
суду заяви через канцелярію суду
(а.с.31-45), в яких позов ТОВ «Свято»
визнали, проти задоволення позовних
вимог не заперечували.

Проте, в силу вимог ст. 174 ч. 4 ЦПК України
суд першої інстанції мав постановити
ухвалу про відмову у прийнятті
визнання відповідачами позову,
оскільки визнання відповідачами
позову у цій справі суперечить закону.

Так, право вибору способу судового
захисту належить виключно позивачеві
(ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3-4 ЦПК
України).

При цьому, неправильно обраний спосіб
захисту права власності чи іншого
речового права може бути підставою для
відмови в позові.

Встановлено, що позивач ТОВ «Свято» в
обґрунтування своїх позовних вимог у
цій справі посилалось саме на ч. 5 ст. 376
ЦПК України та обґрунтовувало останні
тим, що воно, як користувач земельної
ділянки площею 550 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1, може заявляти перед судом
вимогу про визнання за ним права
власності на вищезазначене нерухоме
майно, яке самочинно збудоване на ній,
якщо це не порушує права інших осіб.

Оскільки, власником цієї земельної
ділянки є територіальна громада м.
Бердянськ в особі Бердянської міської
ради Запорізької області.

Однак, в силу вимог ст. 42 ч. 1 Земельного
кодексу України (надалі - ЗК України)
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників (ч. 2 ст. 42 ЗК
України).

Згідно із ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками.

Таким чином, встановлено, що ТОВ
«Свято» на час самочинного будівництва
та ухвалення оскаржуємого рішення суду
першої інстанції у цій справі (18.01.2011
року) не могло бути і не було
користувачем земельної ділянки площею
550 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки, ТОВ «Свято» не належить до
кола підприємств, установ і
організацій, які здійснюють управління
багатоквартирним будинком за
зазначеною адресою; не є членом
об'єднання співвласників зазначеного
будинку; у нього відсутні буд-які
належні правовстановлюючі документи
щодо користування цією земельною
ділянкою (акт тощо).

Таким чином, ТОВ «Свято» є неналежним
позивачем у цій справі на підставі ч. 5
ст. 376 ЦК України.

Згідно із п. 16 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України про правовий режим самочинного
будівництва» № 6 від 30.03.2012 року: позов
особи, яка самочинно збудувала
нерухоме майно на земельній ділянці,
власником або користувачем якої є інша
особа, про визнання права власності на
цю нерухомість може бути задоволено
судом на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК, якщо буде
встановлено, що власник або користувач
земельної ділянки не заперечує проти
цього, будівництво не порушує права
інших осіб і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державним
стандартам.

Проте, позивач ТОВ «Свято» у своєму
позові в його обґрунтування у цій
справі не посилалось на ч. 3 ст. 376 ЦК
України.

Суд першої інстанції розглядав дану
справу в межах заявлених позовних
вимог ТОВ «Свято».

Крім того, посилання суду першої
інстанції в обґрунтування
неможливості оформлення ТОВ «Свято»
права власності на вищезазначене
самочинне будівництво у позасудовому
порядку через те, що останнє збудоване
у 2009 році та на нього не
розповсюджується постанова КМУ від
09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження
тимчасового порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
приватних житлових будинків садибного
типу, дачних та садових будинків з
господарськими спорудами і будівлями,
споруджених без дозволу на виконання
будівельних робіт» (відповідь
управління архітектури та
містобудування Бердянської міської
ради від 25.06.2010 року, а.с.27), не
ґрунтується на законі.

Оскільки, встановлено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів та узаконення нерухомого
майна можливо у порядку, передбаченому
постановою КМУ від 08.10.2008 року № 923 «Про
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів»
(лист Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області від 13.01.2011 року,
якій був наданий суду першої інстанції
ще до ухвалення рішення суду 17.01.2011
року, а.с.46).

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів здійснюється на
підставі сертифіката відповідності, що
видається Держархбудінспекцією та її
територіальними органами. Сертифікат
відповідності - це документ, що
засвідчує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам.

У матеріалах справи відсутні данні про
наявність зазначеного сертифікату
Держархбудінспекції або її
територіальних органів у ТОВ «Свято»
на самочинне будівництво.

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
факт подачі нею суду першої інстанції у
цій справі заяви про визнання позову
(а.с. 41) спростовувала, зазначала, що
останню не підписувала та не подавала,
про визнання права власності за
позивачем на самочинне збудоване майно
вона дізналась 14.11.2013 року після
ознайомлення з матеріалами справи, а
копію оскаржуємого рішення суду
отримала лише у 17.12.2013 року; самочинним
будівництвом позивача порушуються її
права, як співвласника жилого будинку.

Наявність інших спорів між апелянтом
та ТОВ «Свято» (а.с. 111-116) не спростовує
викладеного в апеляційній скарзі
апелянтом.

Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України щодо
його законності та обґрунтованості,
мають місце неправильне застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права судом першої
інстанції, які є обов'язковою підставою
для скасування оскаржуємого рішення
суду першої інстанції.

Тому, рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 січня 2011 року у цій справі
слід скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову ТОВ
"Свято" до Бердянської міської ради,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, третя особа -
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно відмовити.

Правових підстав для закриття
провадження у цій справі, як про це
просила апелянт - відповідач ОСОБА_2 у
своїй апеляційній скарзі, колегія
суддів апеляційного суду не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 січня 2011
року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свято" до
Бердянської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_2, ОСОБА_10, третя особа - Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.