Справа № 487/2530/13-ц
Номер провадження 2/487/244/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28.03.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд міста
Миколаєва в складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

секретаря - Табунщик К.С.,

в присутності позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Миколаєва
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа -
Миколаївська міська рада про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя
особа - Миколаївська міська рада про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що позивачам на праві приватної
спільної часткової власності належить
домоволодіння АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_1 1/3
частка, ОСОБА_5 1/6 частка, ОСОБА_6 1/6
частка, ОСОБА_7 1/3 частка.
Землекористувачами суміжної земельної
ділянки є відповідачі, які самовільно
зруйнували паркан, який відмежовував
дані ділянки та самовільно захопили
близько 24 кв.м. земельної ділянкою, якою
повинні користуватися позивачі. На
підставі викладеного, позивачі просили
суд ухвалити рішення, яким усунути
перешкоди у користуванні їх земельною
ділянкою, зобов'язавши відповідачів
повернути земельну ділянку площею 24
кв.м., самовільно захоплену
відповідачами.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги,
наполягала на їх задоволенні.
Зазначила, що не згодна з експертним
висновком судової
будівельно-технічної експертизи №125-102
від 11.11.2013 року, оскільки експерт в
фасадній частині не вказала 0,50 м, які
самовільно захопили відповідачі.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явилися про причину
неявки суд не повідомили.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечували.
Пояснили, що та земельна ділянка, яку
позивач ОСОБА_1 вважає самовільно ними
захопленою, відноситься до їх
земельної ділянки, що вбачається з
технічної документації за адресою
АДРЕСА_2, а тому не має підстав для
задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилася, про причини
неявки суд не повідомила, в
попередньому судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала.

Суд заслухавши пояснення сторін,
експерта, дослідивши матеріали справи,
прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено,
що домоволодіння АДРЕСА_1 належить на
праві приватної спільної часткової
власності позивачам: ОСОБА_1 - 1/3 частка
на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 10.04.2006 року; ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 по 1/6 частки на підставі
договору дарування від 25.07.1995 року;
ОСОБА_7 - 1/3 часка.

Зазначене домоволодіння
розташоване на земельній ділянці
площею 681,0 кв.м. згідно рішення №1254 від
03.08.1955 року виконкому Миколаївської
міської ради депутатів трудящих.

Суміжне з позивачами
домоволодіння АДРЕСА_2 належить на
праві приватної спільної часткової
власності відповідачам: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та розташоване
на земельній ділянці площею 1057,0 кв.м.
згідно рішення №1254 від 05.08.1955 року
виконкому Миколаївської міської ради
депутатів трудящих.

Право власності за позивачами,
так само, як і за відповідачами, на
вказані земельні ділянки не
зареєстровано, межа між ділянками не
встановлювалася.

По даній справі ухвалою суду від
25.04.2013 року було призначено судову
будівельно-технічну експертизу з метою
встановлення площі самовільно
зайнятою земельною ділянки
відповідачами за рахунок земельної
ділянки позивачів, у разі наявності
такої.

Згідно висновку експерта від
11.11.2013 року лінійні розміри обох
земельних ділянок не відповідають
розмірам відображеним в технічній
документації, при цьому відповідачами
фактично зайнята площа з боку
позивачів трикутної форми з основою в
верхній межі розміром 0,88/2х31,78 м. площею
13,98 кв.м..

В судовому засіданні експерт
пояснив, що фактично лінійні розмірі
спірних земельних ділянок зазначених в
технічній документації, при
дослідженні інвентарної справи, не
відповідають дійсності, тому сказати з
точністю, що зменшення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, відбулося
внаслідок самозахвату саме
відповідачами не має можливості,
оскільки земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_2, має зменшення лінійних
розмірів по фасаду.

В судовому засіданні сторонами не
заперечувався той факт, що відстань між
будівлями позивачів та відповідачів
становить приблизно 1,5 м..

З копій технічного паспорту
домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що
на плані садової ділянки вказано, що є
відстань між будівлями літ. Б-1 та літ.
А-1, та межею з сусідньою ділянкою
АДРЕСА_2.

При цьому аналогічний земельна
ділянка, згідно технічного паспорту
домоволодіння АДРЕСА_2, зображена
впродовж земельної ділянки на відстані
1,5 м від будівель та проходить по стіні
будівлі літ.Б у верхній межі.

Тобто, враховуючи пояснення
сторін, експерта, можливо дійти
висновку, про наявність помилки при
виготовленні технічної документації
за обома ділянками.

Крім того з Рішення Апеляційного
суду Миколаївської області від 30.01.2006
року, яким було скасоване рішення
Заводського районного суду міста
Миколаєва вбачається, що за адресою
АДРЕСА_2 встановлено порядок
користування земельною ділянкою між
співвласниками за першим варіантом,
відображеним в графічному додатку №1
повторної будівельно-технічної
експертизи, та серед іншого, ОСОБА_9 та
ОСОБА_4 виділено у користування
земельну ділянку площею 373 кв.м., в тому
числі в індивідуальне користування - 298
кв.м., з них під будовами і спорудами - 43
кв.м. та 75 кв.м. земельної ділянки
загального користування (в додатку
зеленим кольором).

З додатку №1 (схематичний план)
вбачається, що земельна ділянка, яка
фактично є спірною, даним рішенням суду
була виділена у користування ОСОБА_9 та
ОСОБА_4.

Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, з огляду на те, що
вищезазначене рішення суду набрало
законної сили і ним спірна земельна
ділянка виділена у користування
співвласникам АДРЕСА_2, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213, 214, 215, 218,294 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа -
Миколаївська міська рада про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Заводський
районний суд міста Миколаєва. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, мають право
оскаржити рішення протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку,
передбаченого для подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
підпис
Боброва І.В.

З оригіналом згідно

суддя