АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №216/5287/13-ц
інстанції - Бондарєва О.М.
Провадження №22-ц/774/474/К/13
Доповідач - Братіщева Л.А.
УХВАЛА

Іменем
України

20 березня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді -
Братіщевої Л.А.

суддів - Грищенко Н.М.,Турік В.П.

при секретарі -
Кузьміній Н.В.

за участю : позивача ОСОБА_1

представника відповідача - Шуліми
Наталії Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В
И Л А:

У липні 2013 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний
комбінат"(надалі ДП «Східний ГЗК») про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,
уточнивши свої позовні вимоги просив
визнати дії відповідача щодо видання
по Новокостянтинівській шахті наказу
№109 від 22.02.2013 року, - незаконними;
визнати наказ №109 від 22.02.2013 року по
Новокостянтинівській шахті, -
незаконним та недійсним; зобов'язати
відповідача відновити становище, що
існувало до порушення:- скасувати наказ
№109 від 22.02.2013 року по
Новокостянтинівській шахті;- поновити
дію Наказу №115/к від 31.01.2013 року по
Новокостянтинівській шахті;- здійснити
йому за 28.09.2012 року, у розмірі 321,67
грн.виплат.

В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що він працював
на підприємстві відповідача а з 15.08.2011
року був переведений гірничим
майстром дільниці пило вентиляційної
служби з повним робочим днем в
підземних умовах.

23.04.2013 року наказом №166 о/с позивача
було звільнено внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
даної роботи.

27.09.2012 року, знаходячись в щорічній
відпустці, що співпала з довготривалим
періодом тимчасової непрацездатності,
він дізнався, що 28.09.2012 року йому
необхідно вже виходити на роботу у
зв'язку із закінченням відпустки.

28.09.2012 року він приступив до роботи
в третю зміну. Наступного дня він не
вийшов на роботу з причини
непрацездатності.

04.10.2012 року наказом №1006/к його було
відсторонено від виконання обов'язків
майстра гірничого із збереженням
середнього заробітку в зв'язку з
надходженням 27.08.2012 року листа
начальника ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України»
Фролова О.С. від 28.08.2012 року №817 з
висновком ЛКК №1066 від 20.07.2012 року про
те, що він потребує праці на поверхні
без переохолодження, пилу та фізичних
навантажень з 20.08.2012 року.

Наказом №115/к від 31.01.2013 року за
роботу в третю зміну 28.09.2012 року йому
здійснили оплату. Але наказом від 22.02.2013
року №109 вищезазначений наказ було
скасовано, вирахувано з нього сплачені
кошти за 28.09.2012 року в сумі 321,67 грн.
внаслідок нанесення шкоди
підприємству, оголошено догану.
Позивач вважає наказ №109 незаконним,
оскільки факт виконання ним обов'язків
майстра гірничого відображено в Книзі
нарядів дільниці ПВС№5, книзі спусків в
шахту, книзі видачі індивідуальних
світильників. У відповідача немає
жодних доказів, окрім пояснень
працівників, який підтверджував би той
факт, що він не перебував на роботі
28.09.2012 року.

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 25 грудня 2013 року
уточнені позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано дії Державного
підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» щодо
видання по Новокостянтинівській шахті
наказу №109 від 22.02.2013 року, - частково
незаконними.

Визнано п.п. 1,2, 5.1.,5.2. наказу №109 від
22.02.2013 року по Новокостянтинівській
шахті, - незаконними.

Зобов'язано державне підприємство
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» відновити становище, що
існувало до порушення, а саме:

-скасувати п.п. 1,2, 5.1.,5.2. наказу №109 від
22.02.2013 року по Новокостянтинівській
шахті;

-поновити дію п.п.1, 2, 3 Наказу №115/к від
31.01.2013 року по Новокостянтинівській
шахті;

-здійснити оплату праці ОСОБА_1, за
28.09.2012 року, у розмірі 321,67 грн.

Стягнуто з Державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» на користь держави судовий
збір у розмірі 229 (двісті двадцять
дев'ять) грн. 40 коп.

У задоволенні решти уточнених позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
Державне підприємство "Східний
гірничо-збагачувальний
комбінат"ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову в позові
повністю, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, зазначив, що
перенесення невикористаної частини
відпустки на інший період не було
погоджено сторонами і не було
оформлено належним чином з причини
неповідомлення ОСОБА_1 керівництва
підприємства та бюро кадрів про намір
вийти на роботу саме в п'ятницю 28.09.2012
року в третю зміну після довготривалої
відсутності на роботі (з 01 грудня 2011
року). У зв'язку із чим видання кадрових
наказів про перенесення дня
невикористаної відпустки , про
відсторонення працівника від роботи в
підземних умовах та про переведення
працівника ОСОБА_4,що зміщував ОСОБА_1, в
п'ятницю 28.09.2012 року після 23-00 години
було неможливо.

ОСОБА_1 як працівнику керівного
складу,згідно змісту його посадових
обов'язків було відомо про наявність
шкідливих факторів під вплив яких він
міг потрапити під час виконання своїх
посадових обов'язків та праця, в яких
протипоказана йому за станом здоров'я,
але він не повідомив про свій вихід на
роботу в третю зміну (в п'ятницю) в бюро
кадрів, своїми діями порушив п.4.1,2.6,2.37,2.2
своїх посадових обов'язків.

12.02.2013 року на ім'я директора
Новокостянтинівській шахти надійшла
пояснювальна записка від майстра
гірничої дільниці гірничо-капітальних
робіт № 16 ОСОБА_4,за змістом якої
вбачається,що майстер гірничий ОСОБА_1
28.09.2012 року фактично не знаходився в
шахті і фактично свої посадові
обов'язки не виконував.

Твердження суду першої інстанції
про те, що з боку відповідача не надано
належних допустимих доказів
невиконання позивачем 28.09.2012 року своїх
посадових обов'язків не відповідає
дійсності. Адже, з огляду на зібрані
документи, які містяться в матеріалах
справи та опитування працівників
підприємства, письмові пояснення яких
долучено до матеріалів справи,
вбачається те, що гірничий майстер
дільниці ПВС ОСОБА_1 28.09.2012 року в
ламповій отримав індивідуальний
світильник на спуск в шахту, а
саморятівник не взяв у зв'язку із тим,
що не спускався в шахту.

Збоку відповідача не допускалось
порушення строків застосування до
позивача заходів дисциплінарного
стягнення, а тому відсутні підстави
щодо скасування по відношенню до
ОСОБА_1 заходів дисциплінарного
стягнення.

Строк ознайомлення працівника з
виданим розпорядженням про
відрахування з його заробітку в
порядку покриття шкоди,заподіяної
підприємству, установі,
організації,законодавством не
регламентується. У зв'язку з
перебуванням позивача у відпустці його
ознайомлено з наказом 22.04.2013 року, але
при ознайомлені з наказом № 109 від
22.02.2013 року ОСОБА_1 не було зазначено про
його не згоду з підставами та розміром
відрахування, що підтверджує
правомірність видання наказу та його
виконання.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду, як вважає колегія суддів,
відповідає.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, на
підставі наказу від 22.02.2010 року №19 о/с
ОСОБА_1 було прийнято гірничим майстром
на підземну дільницю буро-вибухових
робіт з повним робочим днем підземних
умовах на ДП «Дирекція підприємство, що
будується на базі
Новоконстянтинівського родовища
уранових руд», а 20.04.2010 року наказом №49
о/с його було переведено на посаду
начальника дільниці пиловинтиляційної
служби з повним робочим днем в
підземних умовах.

01.09.2010 року, відповідно до наказу
Міністерства палива та енергетики
України №659 від 26.11.2009 року та наказу ДП
«Східний ГЗК» №223 від 01.09.2010 року, ДП
«Дирекція підприємство, що будується
на базі Новокостянтинівського
родовича уранових руд» було
реорганізовано шляхом створення
Новокостянтинівської шахти та
приєднано до ДП «Східний ГЗК».

15.08.2011 року позивача було
переведено гірничим майстром тієї ж
дільниці з повним робочим днем в
підземних умовах.

04.10.2012 року наказом №1006/к
позивача було відсторонено від
виконання обов'язків майстра гірничого
із збереженням середнього заробітку в
зв'язку з надходженням 27.08.2012 року листа
начальника ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України»
Фролова О.С. від 28.08.2012 року №817 з
висновком ЛКК №1066 від 20.07.2012 року про
те, що він потребує праці на поверхні
без переохолодження, пилу та фізичних
навантажень з 20.08.2012 року.

Наказом №115/к від 31.01.2013 року за
роботу в третю зміну 28.09.2012 року
позивачу здійснили оплату, проте,
наказом від 22.02.2013 року №109
вищезазначений наказ було скасовано,
вирахувано сплачені кошти за 28.09.2012
року в сумі 321,67 грн., оголошено догану. А
саме зазначення в пунктах наказу:

- п.1-Скасувати наказ
Новокостянтинівської шахти «Про
оплату праці» від 31.01.2013 року № 115/к;

- п.2- За неналежне виконання локальних і
нормативних документів підприємства
та їх не дотримання, порушення п.2.2,2.6,2.37
посадової інструкції, пп.1.1, підпунктів
а),б),и)п.3.1 «Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
ДП «СхідГЗК» майстру гірничому
дільниці пиловентиляційної служби
ОСОБА_1(таб.43498) в перший день виходу
відпустки (лікарняного) оголосити
догану та позбавити премії на 100% в
місяці оголошення догани;

-п.5.1- Вирахувати із заробітної плати
майстра гірничої дільниці ПВС ОСОБА_1
сплачені кошти за 28.09.2012 року в сумі 321,67
грн.;

- п.5.2 - У зв'язку із використанням 05.02.2013
року ОСОБА_1 одного дня відпустки за
28.09.2012 року згідно із заявою та запискою
про надання відпустки від 04.02.2013 року №
96 і проведенням оплати, кошти за 1 день
щорічної відпустки, які вирахувані з
ОСОБА_1 згідно із п.2 наказу від 31.01.2013
року № 115/к не нараховувати. (т.1 а.с.94-97).

23.04.2013 року наказом №166 о/с ОСОБА_1
було звільнено внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
даної роботи.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що
відповідачем під час винесення наказу
№ 109 від 22.02.2013 року було допущено
порушення вимог ст.ст.127,130 КЗпП в
частині обмеження відрахування з
заробітної плати позивача та не було
подано суду належних та допустимих
доказів, що підтверджують невиконання
позивачем 26.09.2012 року своїх посадових
обов'язків.

Колегія погоджується з висновками
суду виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач - майстер гірничий підземної
дільниці пиловентиляційної служби
підприємства відповідача, з 30.01.2012 року
по 17.03.2012 року перебував в щорічній
відпустці (а.с.103, наказ № 46), який збігся
з довготривалим періодом тимчасової
непрацездатності позивача, у п'ятницю 28
вересня 2012 року ОСОБА_1 вийшов в третю
(нічну) зміну у зв'язку з чим, тобто з
закінченням робочого часу, у
працівників відділу кадрів було
неможливим видання кадрових наказів
про перенесення дня невикористаної
відпустки позивача, що не
заперечується сторонами.

Колегія вважає правильними
висновки суду про не доведення доводів
відповідача щодо невиконання
позивачем своїх трудових обов'язків
28.09.2012 року.

Відповідачем не заперечується те, що
начальник дільниці ПВС Бондар С.М.
28.09.2012 року допустив ОСОБА_1 до роботи в
підземні умови в третю зміну, це
підтверджується і записом в книзі
нарядів(т.2 а.с.4), графіком виходу на
роботу ОСОБА_1 28.09.2012 року(т.1 а.с.98),
записом в книзі видачі нарядів на
виконані роботи де зазначає, що 28.09.2012
року ОСОБА_1 отримав наряд, з ним
проведено інструктаж (т.а.с.99).

Сторонами не заперечується і те, що
28.09.2012 року ОСОБА_1 отримав в ламповій
індивідуальний світильник на спуск в
шахту, який був зданий наприкінці
робочої третьої зміни 29.09.2012 року.

Вищезазначене в розумінні вимог
ст.ст.10,60 ЦПК України відповідачем не
спростовано, а з пояснювальних записок
ОСОБА_4 та лампівників ОСОБА_7 та
ОСОБА_8.(т.1 а.с.107,116,117) категорично не
вбачається, що ОСОБА_1 28.09.2012 року не
знаходився в шахті. Крім того, ОСОБА_8
пояснює, що 28.09.2012 року вона зовсім не
працювала.

Таким чином, колегія вважає
недоведеним порушення ОСОБА_1 своїх
трудових обов'язків, неналежне
виконання ним локальних і нормативних
документів підприємства та їх
недотримання, порушення п.2.2 2.6, 2.37
посадової інструкції; п.п.1.1 підпунктів
а,б,и п.п.31 "Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
ДП "Східний ГЗК", як зазначено в наказі
№ 109 від 22.02.2013 року(т.1 а.с.94-97) та на
порушення яких посилається відповідач
в апеляційній скарзі.

Колегія не погоджується з доводами
апеляційної скарги про те, що
підприємством відповідачем
обґрунтовано за наказом № 109 від 22.02.2013
року відповідно до ст. ст. 127,130 КЗпП
України відраховані та утримані з
заробітної плати позивача зайво, як
зазначає відповідач, виплачені кошти
за 28.09.2012 року.

Стаття 130 КЗпП України згідно її
положень передбачає загальні підстави
і умови матеріальної відповідальності
працівників і зазначає юридичні факти,
сукупність яких дає власнику право
притягнути працівника до матеріальної
відповідальності, а саме: порушення
працівником трудових обов'язків,
наявність прямої дійсної шкоди,
причинний зв'язок між порушенням та
шкодою та вина працівника. Відсутність
хоча б одного з цих факторів виключає
можливість притягнення працівника до
матеріальної відповідальності і судом
першої інстанції обґрунтовано
зроблено висновок щодо відсутності
доказів про надання позивачем збитків
підприємству,тобто у сукупності
вищезазначених підстав щодо
відрахування із заробітної плати
ОСОБА_1, сплачених підприємством коштів
за 28.09.2012 року в сумі 321,67 грн.

Колегія також погоджується з
висновками суду щодо порушень
відповідачем вимог ст. 127 КЗпП України в
частині обмеження відрахувань із
заробітної плати позивача.

Так ст. 127 КЗпП України містить
вичерпний перелік підстав, що дають
право власнику проводити відрахування
із заробітної плати для погашення
заборгованості працівника перед
підприємством і передбачає що
відповідно до п.1 ч.2 ст.127 КЗпП України
відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості по підприємству,
установі і організації, де вони
працюють, можуть провадитись за
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу, зокрема для
повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок, якщо
працівник не оспорює підстав і розміру
відрахування. У цих випадках власник
або уповноважений ним орган вправі
видати наказ(розпорядження) про
відрахування не пізніше одного місяця
з дня закінчення строку, встановленого
для повернення авансу, погашення
заборгованості або з дня виплати
неправильно обчисленої суми.

Судом обґрунтовано звернута
увага на відсутність ознайомлення
ОСОБА_1 з наказом № 109 протягом місяця
від дати видання наказу, тобто 22.02.2013
року, що унеможливило оспорювання
ОСОБА_1, що підлягають утриманню.

Так підприємством виявлено
порушення 12.02.2013 року,наказ
керівництвом видано 22.09.2013 за № 109,
тобто через10 днів після строку
виявлення, утримання здійснено в
лютому 2013 року, ознайомлено з наказом
ОСОБА_1 під підпис 22.04.2013 року,тобто за
день до звільнення. Протягом
12.02.2013-22.04.2013 ОСОБА_1 перебував тимчасово
непрацездатним. Тобто, утримання із
заробітної плати ОСОБА_1 повинно було
проведене у квітні після ознайомлення
його з наказом.

З огляду на вищенаведене,
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
порушення відповідачем ст.127 КЗпП
України щодо обмежень відрахувань із
заробітної плати позивача.

Інші доводи позивача,
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
вони фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст..212 ЦПК
України виключне право оцінки доказів
належить суду, який має оцінювати
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
письмовими матеріалами справи та
поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний
комбінат"відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 25
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді