Справа № 758/2442/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року суддя Подільського
районного суду м.Києва Сербіної Н. Г. ,
розглянувши матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 до
управління державної виконавчої
служби відділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції у
Київській області, відкритого
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, 3-тя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Експотрейд» про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом
про визнання виконавчого напису, на
підставі якого звернено стягнення на
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, таким, що не підлягає
виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Відповідно до роз»ясень п.40, 41 та 42
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року N 3 "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ", позови до кількох відповідачів,
які проживають або знаходяться в
різних місцях, пред'являються за місцем
проживання або місцезнаходженням
одного з відповідачів за вибором
позивача (частина перша статті 113 ЦПК).
Суди мають виходити з того, що таке
правило підсудності зазвичай
стосується позовних вимог, які
випливають із однієї правової підстави
та пред'являються до кількох осіб
(наприклад, позов до кількох
відповідачів про відшкодування шкоди,
завданої здоров'ю чи майну позивача їх
спільними діями; позов до засобів
масової інформації та автора
поширеного ними матеріалу про
спростування недостовірної
інформації). За змістом статті 109 і
частини першої статті 113 ЦПК такий
вибір підсудності поширюється лише на
позови, для яких встановлено загальну
територіальну підсудність. Отже,
правило частини першої статті 113 ЦПК не
змінює правила виключної підсудності.
У зв'язку із цим якщо до кількох
відповідачів пред'явлено позови,
пов'язані між собою, на один з яких
поширюється виключна підсудність, то
щодо вимог, пов'язаних між собою, діють
правила статті 114 ЦПК.

Перелік позовів, для яких визначено
виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має
бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності
(наприклад, при об'єднанні позовів, на
один з яких поширюється дія правила про
виключну підсудність) мають
застосовуватися правила виключної
підсудності.

Виключну підсудність встановлено для
позовів, що виникають із приводу
нерухомого майна (частина перша статті
114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181
ЦК до нерухомого майна належать:
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на них, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення. Наприклад, це позови
про право власності на таке майно; про
право володіння і користування ним
(стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого
майна, що є у спільній частковій
власності та виділ частки із цього
майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
сумісній власності та виділ частки із
цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право
користування нерухомим майном
(визначення порядку користування ним);
про право, яке виникло із договору
найму жилого приміщення, оренди тощо;
про визнання правочину з нерухомістю
недійсним; про звернення стягнення на
нерухоме майно - предмет іпотеки чи
застави; розірвання договору оренди
землі; стягнення орендної плати, якщо
спір виник з приводу нерухомого майна;
про усунення від права на спадкування
та визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

Виключна підсудність - особливий вид
територіальної підсудності, який
забороняє застосування інших видів
територіальної підсудності (загальної,
договірної, альтернативної або
підсудності пов'язаних між собою
вимог).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просить визнати виконавчий
напис таким, що не підлягає виконанню,
на підставі якого звернено стягнення
на нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, що територіально не
відноситься до Подільського району м.
Києва.

За таких обставин дана справа не
підсудна Подільському районному суду
м. Києва та відповідно до п.4 ст.121 ЦПК
України позовна заява повертається
позивачу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 7 ЗУ "Про судовий
збір" слід повернути позивачу
сплачений судовий збір в розмірі 244
грн.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий
збір", ч. 1 ст. 114, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України ,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління
державної виконавчої служби відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Київській області, відкритого
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, 3-тя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Експотрейд» про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню повернути
позивачу роз'яснивши, що для вирішення
цього спору потрібно звернутись до
суду за місцезнаходженням нерухомого
майна.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий
збір в розмірі 244 грн., сплачений
відповідно до квитанції від 06.03.2014 р. на
розрахунковий рахунок: 0008,
отримувач платежу: УДКСУ у
Подільському р-ні м. Києва, код
отримувача: 37985298, МФО банку 820019.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СуддяН. Г. Сербіна