Справа № 521/7571/13-ц
Провадження № 2/521/2698/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.,

при секретарі - Безсмертній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Орган
самоорганізації населення, Комітет
мікрорайону «Сахарний» про визнання
права власності на майно в порядку
переходу права на прийняття спадщини,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: Орган
самоорганізації населення, Комітет
мікрорайону «Сахарний» про визнання
права власності на майно в порядку
переходу права на прийняття спадщини,
витребування майна з чужого
незаконного володіння. В обґрунтування
своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила,
що між позивачкою та її колишнім
чоловіком - ОСОБА_3 було зареєстровано
шлюб у місті Одесі. Під час їхнього
шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син -
ОСОБА_4.

26 жовтня 1990 року, чоловік позивачки -
ОСОБА_3 вийшов з дому та не повернувся.
Вважаючи на те що сім'я позивачки
залишилась без годувальника, вона зі
своїм сином вирішили здати з оренду
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 в якому вони жили до цього. У 1999
році вони здали в оренду вищезгаданий,
фактично належний їм будинок,
приїжджій з Луганської області сім'ї
заробітчан - ОСОБА_2, її чоловіку та двом
їх дітям.

У 2007 році син позивачки - ОСОБА_4
звернувся до Малиновського районного
суду міста Одеси з заявою про визнання
свого батька - ОСОБА_3 безвісно
відсутнім. Суд вирішив визнати ОСОБА_3
безвісно відсутнім (копія рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від « 21» листопада 2007 року міститься в
матеріалах справи).

Тим часом позивачка разом зі своїм
сином стали просити їх квартирантів -
ОСОБА_2 та її сім'ю, звільнити їх
будинок, на що вони відповіли
категоричною відмовою, і почали
наполягати на тому, що будинок
позивачки та її сина тепер належить їм.

Як виявилося пізніше, недобросовісна
квартирантка ОСОБА_2 подала позовну
заяву до Малиновського районного суду
міста Одеси про визнання права
власності на їх будинок на праві
набувальної давності. У своїй позовній
заяві ОСОБА_2 ввела суд у оману, немов би
вона добросовісно заволоділа порожнім
будинком, ні словом не згадала, що цей
будинок належав сім'ї позивачки, а вона
із сім'єю - лише квартиранти.

Оскільки позивачка зі своїм сином не
встигли прийняти у спадок (оформити
відповідні документи належним чином)
цей будинок після чоловіка позивачки,
зникнувшего без вісті, та його батьків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, то протистояти діям
ОСОБА_2 було практично неможливо для
позивачки.

З метою перешкодити цій особі
заволодіти їхнім будинком, 22.06.2006 року
ОСОБА_4 звернувся із заявою до
Завідуючої нотаріальної контори
Малиновського району міста Одеси, у
якій пояснив ситуацію, що склалася і
просив призупинити будь-які правочини
стосовні спірного будинку номер
АДРЕСА_1.

За трагічним збігом обставин,
ІНФОРМАЦІЯ_2 син позивачки - ОСОБА_4
помер.

Тому, позивачка була вимушена
звернутись до суду для захисту своїх
прав.

З урахуванням вищевикладеного
позивачка просила суд визнати за
ОСОБА_1 право власності на будинок
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 та її сім'ю -
звільнити її будинок.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
його задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не
визнала та просила у задоволенні
позову відмовити.

Дослідивши всі матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом про
визнання за нею право власності на
будинок АДРЕСА_1. Обґрунтовуючи свої
позовні вимоги позивачка звертає увагу
на те, що між нею та ОСОБА_3 був
укладений шлюб в м. Одесі. За час
сумісного життя у них 26 жовтня 1979 р.
народився син ОСОБА_4 (свідоцтво про
народження від 14.01.1988 р., актова запис №
759).

Відповідно до запису акту про смерть №
8606 від 19.12.1986р. ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3 після смерті
батька спадщину не прийняв, свідоцтво
про право на спадщину за законом та
свідоцтво на право власності на
спадкове майно в нотаріальному порядку
не отримав. Відповідно до довідки № 499
від 10.06.2006 р. в будинку АДРЕСА_1 ніхто
зареєстрованим не був. Тому відповідно
до ч. 1 ст. 549 ЦК України, редакції 1963 р.,
якій діяв на час зазначених
правовідносин, ОСОБА_3 спадщину не
прийняв.

Після смерті ОСОБА_5 ? частину спадщини
за законом прийняла його жінка ОСОБА_6
Згідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом свідоцтва про
право власності видані 11.07.1987р. П'ятою
Одеською державною нотаріальною
конторою (Реєстраційний номера 3-С-690 і
3-С-691 спадщину прийняла ОСОБА_6, яка
складається з грошових вкладів з
процентами, що зберегаються в Одеських
державних трудових ощадних касах №
7660/0281, за рахунком НОМЕР_1; НОМЕР_2; за
рахункам НОМЕР_3, що належать померлому
на підставі виданих ощадних книжок
виданих ощадними касами 15.08.1975р. і 23.03.1985
р.

В зазначених свідоцтвах про право на
спадщину за законом та свідоцтва про
право власності не вказано, що ОСОБА_6
прийняла спадщину у вигляді нерухомою
майна тобто АДРЕСА_1.

Таким чином, позивач не надав суду
правовстановлюючих документів
належності спадкодавцям будинку
АДРЕСА_1, а саме документи про виділ
земельної ділянки у користування під
забудову, документи про будівництво на
земельні ділянки, технічний паспорт та
інші.

Також, не надано доказів того, що
відкрилась спадщина відносно ОСОБА_3

А відповідно до копії рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 21 листопада 2007 року ОСОБА_3 був
визнаний безвісно відсутнім.

Згідно ст. 47 ЦК України, правові
наслідки оголошення фізичної особи
померлою прирівнюються до правових
наслідків, які настають у разі смерті.
Спадкоємці фізичної особи, яка
оголошена померлою, не мають права
відчужувати протягом п'яти років
нерухоме майно, що перейшло до них у
зв'язку з відкриттям спадщини.
Нотаріус, який видав спадкоємцеві
свідоцтво про право на спадщину на
нерухоме майно, накладає на нього
заборону відчуження.

Рішення суду про визнання ОСОБА_3
померлим немає.

Тому, спадщина після смерті ОСОБА_3 не
відкрилась, та не може бути відкрита, і
ОСОБА_4 не міг прийняти спадщину.

І взагалі позивачем не вказано з чого
саме складається спадщина, тобто
кількість кімнат, загальна та житлова
площа будинку.

Позивач надав копію рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради про зміну нумерації будинку
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

На підставі ст. 1268 ч.1 ст. 1273 ЦК України ,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
прийняття спадщини. Спадкодавець не
відмовлявся від спадщини, а прийняв її
фактично.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема
визнання права.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені судом
фактичні обставини справи не
дозволяють задовольнити позов ОСОБА_1.

На підставі ст.ст. 16, 210, 328, 1268, 1269, 1273 ЦК
України, керуючись ст. ст. 60, 208, 209, 212-215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И
В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Орган самоорганізації
населення, Комітет мікрорайону
«Сахарний» про визнання права
власності на майно в порядку переходу
права на прийняття спадщини,
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С У Д Д Я:
І.А. Бобуйок