інстанції - Хитров Б. В.Номер
провадження 22-ц/788/530/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 45
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Маслова В. О., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 10 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції,

треті особи: Орган опіки та піклування
Сумської міської ради, ОСОБА_5,

про визнання права власності на
земельну ділянку, скасування арешту,

в с т а н о в и л
а :

28 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом, просила суд визнати
за нею та за ОСОБА_4 право власності по
1/2 частині за кожним на земельну
ділянку площею 0,0438 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарчих будівель і споруд,
розташованої за адресою АДРЕСА_1

зобов'язати відділ ДВС Сумського
міського управління юстиції зняти
арешт та виключити з акту опису й
арешту майна від 12 квітня 2012 року 1/2
частину земельної ділянки площею 0,0438
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарчих
будівель і споруд, розташованої за
адресою АДРЕСА_1

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 10 лютого 2014 року позовна
заява з частині визнання за ОСОБА_4
права власності на 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,0438 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарчих будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1 - залишена без розгляду
(за заявою ОСОБА_3 ) (ас. 67).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 10 лютого 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
у зв'язку з його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

Позивачка ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували
в зареєстрованому шлюбі з 17.09.1994 р. по
13.06.2001 р. (а.с.97).

Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

02.09.2006 р. позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7
і змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.98).

27 січня 1999 року, тобто під час
перебування ОСОБА_3 (ОСОБА_3.) та ОСОБА_6 у
шлюбі, на підставі договору
купівлі-продажу на ім'я ОСОБА_6 був
придбаний будинок АДРЕСА_1 Крім того, в
цей же день на підставі договору
купівлі-продажу на ім'я ОСОБА_6 була
придбана земельна ділянка площею 0,0438
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарчих
будівель і споруд, розташована за цією
ж адресою : по АДРЕСА_1

Названі договори купівлі-продажу були
посвідчені приватним нотаріусом
Сумського нотаріального округу ОСОБА_9
та зареєстровані в реєстрі, відповідно,
за № 97 та № 99 (а.с.9).

28 липня 2006 року ОСОБА_5, яка є сестрою
ОСОБА_6, надала останньому в позику
кошти у сумі 101000 грн. 00 коп., що по курсу
НБУ на день посвідчення договору
позики складала 20000 $ і позичальник
зобов'язувався повернути кошти в строк
до 28.07.2007 р.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми у справі за №2-2006/07 від
18.06.2007 р. стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 борг у розмірі 101000 грн. та 1040 грн.
судових витрат, а всього 102040 грн.00 коп.

У зв'язку з неповерненням ОСОБА_6 суми
боргу, стягувачка ОСОБА_5 звернулась з
позовом до ОСОБА_6 і просила визнати за
нею право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 Рішенням Ковпаківського
районного суду м.Суми від 25 червня 2008
року в задоволенні названого позову
було відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року колишній чоловік
позивачки ОСОБА_7 - ОСОБА_6 помер (а.с.10).

У зв'язку зі смертю відповідача до
набрання рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 25 червня 2008
року законної сили, ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
06 березня 2009 року до участі у справі в
якості відповідача було залучено
правонаступника ОСОБА_6 - його
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, інтереси
якого в суді представляла його мати -
ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 31 березня 2009 року
апеляційну скаргу ОСОБА_5 було
відхилено, а рішення Ковпаківського
районного суду Сумської області від 25
червня 2008 року - залишено без змін.

08 квітня 2009 року відділом ДВС Сумського
міського управління юстиції було
відкрите виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого за рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми у
справі за №2-2006/07 від 18.06.2007 р. про
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
102040 грн.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 14 січня 2010 року за
ОСОБА_4 було визнане право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_6, - на земельну
ділянку пл. 0,0438 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарчих будівель і споруд,
розташовану по АДРЕСА_1 ( ас. 4-5).

29.06.2010 р. ОСОБА_5 звернулась з позовом до
неповнолітнього ОСОБА_4 і просила
стягнути інфляційні збитки за час
прострочення боргу в розмірі 62200 грн. за
період з 28.07.2006 р. по 28.07.2010 р. Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 23
листопада 2011 року в задоволенні
названого позову було відмовлено.

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 31 січня 2012 року було
замінено сторону виконавчого
провадження : з ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., на його спадкоємця -
сина ОСОБА_4 для подальшого виконання
виконавчого листа №2-2006/07 від 03.07.2007 р.
про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 102040 грн. (а.с.6).

12 квітня 2012 року державним виконавцем
ВДВС Сумського міського управління
юстиції Товарниченко Є.А. був складений
Акт опису й арешту майна, відповідно до
якого була описана земельна ділянка
площею 0,0438 га по АДРЕСА_1 і на неї був
накладений арешт (а.с.45-47).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 16 жовтня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
18 березня 2014 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 були задоволені :

1. визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину житлового будинку А-1 та на ?
частину господарських будівель: сарай -
Б, сарай - В, сарай - Г, погріб п/г,
розташованих в АДРЕСА_1 ;

2. зобов'язано відділ ДВС Сумського МУЮ
зняти арешт та виключити з акту опису й
арешту майна від 12 квітня 2012 року ?
частину житлового будинку А-1 та ?
частину господарських будівель,
розташованих в АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом у даній
справі, ОСОБА_3 обґрунтовувала свій
позов тим, що спірна земельна ділянка
разом з розташованими на ній будинком з
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1 були куплені нею та ОСОБА_6 під
час шлюбу за спільні кошти, а тому
назване майно має правовий режим
спільного майна подружжя.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_4, будучи
неповнолітнім сином позивачки, не
порушував та не міг порушувати її права
на частину спільно майна подружжя;
ОСОБА_3 ніколи не ініціювала судовий
спір стосовно майна подружжя з бувшим
чоловіком - ОСОБА_6, та сама ініціювала
судовий спір, в результаті якого
власником спадкового майна померлого
ОСОБА_6 став його син, який прийняв
спадщину.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитися не можна, оскільки
суд дійшов їх без повного і всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін в даних
правовідносинах та належної правової
оцінки зібраних у справі доказів.
Постановлене у справі рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову. При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Слід зазначити, що висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову з тих підстав, що син не
порушував право власності матері на
спільне майно подружжя, - є помилковим,
так як позивачка у даній справі
пред'явила позов до свого сина (ОСОБА_4.),
як до правонаступника майнових прав та
обов'язків бувшого чоловіка - ОСОБА_6,
нині покійного.

Відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 28, ч. 2 ст. 29
КпШС України, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. В разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. Поділ спільного
майна подружжя може бути проведений як
під час перебування в шлюбі, так і після
розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Частина 1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України
передбачають, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
опорювання; має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на зазначені норми закону та
надані позивачем докази колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню, оскільки
вбачається, що спірна земельна ділянка
була куплена ОСОБА_3 (ОСОБА_3.) та
покійним ОСОБА_6 під час їх шлюбу, а тому
має правовий режим спільного майна
подружжя, а при його поділі частки
бувшого подружжя у цьому майні є
рівними. Під час розгляду справи
ОСОБА_5 не надала доказів на
спростування названих доводів
позивачки.

Колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про пропуск
позивачкою трирічної позовної
давності та що, на думку апелянта,
початок перебігу позовної давності
почався з дня отримання позивачкою
свідоцтва про розірвання шлюбу з
ОСОБА_6, а саме, з 13.06.2001 р. При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 68 Сімейного кодексу України
передбачено, що розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.72 СК України ( ч.3
ст.29 КпШС) до вимоги про поділ майна,
заявленої після розірвання шлюбу,
застосовується позовна давність у три
роки. Позовна давність обчислюється
від дня, коли один із співвласників
дізнався або міг дізнатися про
порушення свого права власності.

З матеріалів справи вбачається, що
після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 право
позивачки на спільне майно подружжя не
оспорювалось, а тому немає підстав
вважати, що з часу розірвання шлюбу її
право на це майно було порушене.

Після смерті колишнього чоловіка і
залучення ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 06 березня 2009 року
ОСОБА_3 до участі в справі в якості
представника відповідача, вона діяла в
інтересах правонаступника ОСОБА_6 -
свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, а
тому підстав вважати своє право
порушеним у неї не було, оскільки вона
не позбавлялась права володіння та
користування належним їй на праві
спільної сумісної власності майном.

З пояснень позивачки вбачається, що
вперше вона зрозуміла про порушення
своїх прав власника спільного майна
подружжя лише після того, як 12 квітня 2012
року державний виконавець ВДВС
Сумського міського управління юстиції
склала Акт опису й арешту майна,
відповідно до якого була описана
земельна ділянка площею 0,0438 га по
АДРЕСА_1. Названі доводи позивачки
виглядають переконливими, а тому є
підстави вважати, що саме з цієї дати
для позивачки почався перебіг позовної
давності для захисту свого права
власності на спірне майно. З позовом
про визнання за нею права власності на ?
частину спірної земельної ділянки
позивачка звернулась 28 листопада 2013
року, отже до спливу позовної давності,
передбаченої ч.2 ст.72 СК України ( ч.3 ст.29
КпШС) .

Слід також зазначити, що наявність
рішення суду про визнання за сином,
ОСОБА_4, права власності на спірне майно
в порядку спадкування після смерті
батька, не позбавляє позивачку права
доводити, що це майно являється
спільним майном подружжя ( її та
бувшого чоловіка) та визнання за нею
права власності на 1/2 частину цього
майна, а доводи апеляційної скарги про
протилежне не можна визнати
обґрунтованими.

Крім того. Позивачка дійсно приймала
участь у справі за позовом ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом після смерті
батька - ОСОБА_6, - на земельну ділянку
пл. 0,0438 га по АДРЕСА_1 у якості законного
представника свого сина. Проте це не
позбавляє ОСОБА_3 права захищати своє
особисте право власності на це майно,
як спільне майно подружжя. Відмова ж
суду першої інстанції у задоволенні
такого позову з посиланням на позицію
ОСОБА_3 як законного представника свого
сина у вищеназваній цивільній справі, у
якій її син був позивачем, - не
ґрунтується на законі.

У зв'язку з наведеним рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, пп.2, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 10 лютого 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину земельної ділянки площею 0,0438
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарчих
будівель і споруд, розташованої за
адресою АДРЕСА_1

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції зняти арешт та
виключити з акту опису й арешту майна
від 12 квітня 2012 року 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0438 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарчих
будівель і споруд, розташованої за
адресою АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -