Справа № 464/3476/13
Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/1386/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2
- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
повторне заочне рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 19 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія ПЗУ
Україна» про відшкодування майнової та
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія ПЗУ Україна» про
відшкодування майнової шкоди, -

встановила:

заочним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 28 лютого 2013
року вищевказані позови задоволено
частково. Постановлено стягнути:

з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 30 228 грн. 14
коп. на відшкодування майнової шкоди та
1 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди; з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на
користь ОСОБА_2 1 000 грн. моральної шкоди;
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 9 071 грн. 23
коп. на відшкодування майнової шкоди; з
ОСОБА_4 на користь держави судовий збір
у розмірі 402 грн. 99 коп., з ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» на користь держави судовий
збір в розмірі 10 грн. та з ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір у розмірі
30 грн.

В решті позовних вимог відмовлено
(а.с.48-50).

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 05 квітня 2013 року задоволено
заяву ПАТ «СК «ПЗУ Україна» про
перегляд вказаного заочного рішення
суду та скасовано заочне рішення (а.с.70,
71).

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 19 квітня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ПАТ «СК «ПЗУ
України» залишено без розгляду (а.с.84).

Повторним заочним рішенням
Сихівського районного суду м. Львова
від 19 квітня 2013 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з
ОСОБА_4.: на користь ОСОБА_2 30 228 грн. 14
коп. на відшкодування майнової шкоди та
1 000 грн. - відшкодування моральної
шкоди; на користь ОСОБА_5 9 071 грн. 23 коп.
на відшкодування майнової шкоди; на
користь держави судовий збір у розмірі
402 грн. 99 коп. та з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 15 грн.
(а.с.86-88).

Повторне заочне рішення суду оскаржив
відповідач ОСОБА_4, просить його
скасувати й ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені вимог,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим,
постановленим із порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, апелянт посилається на те, що
заочне рішення суд ухвалив у його
відсутності незважаючи на те, що він не
був повідомлений про час та місце
розгляду справи. Крім того, апелянт
зазначає, що суд безпідставно відмовив
йому у перегляді заочного рішення та
те, що без будь-яких мотивів
задовольнив вимоги щодо стягнення з
нього на користь ОСОБА_5 9 071 грн. 23 коп.
матеріальної шкоди.

Представник ПАТ «Страхова компанія ПЗУ
Україна», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове
засідання не з`явилися, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення про
повідомлення щодо часу та місця
розгляду справи. Про причини неявки суд
не повідомили, заяви про відкладення
розгляду справи не подали.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

В січні 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду із зазначеним
позовом та, з уточненням своїх вимог,
просила стягнути з ОСОБА_4 30 228,14 грн.
втрати товарної вартості автомобіля,
спричиненої внаслідок ДТП, та 2 500 грн.
на відшкодування моральної шкоди. На
обґрунтування свої вимог посилалась на
те, що 17 жовтня 2012 року по вині
відповідача трапилась ДТП, внаслідок
чого її автомобілю марки «Мерседес»
було спричинені технічні пошкодження,
а їй заподіяна моральна шкода, що
полягає у душевних стражданнях, яких
вона зазнала внаслідок пошкодження
майна.

В лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом та просив стягнути з ОСОБА_6 9 071
грн. 23 коп. завданої йому шкоди,
посилаючись на те, що він є
користувачем автомобіля марки
«Мерседес», який належить ОСОБА_2 04
липня 2012 року між ним та ПАТ «УСК
«Гарант АВТО» був укладений договір
добровільного страхування вказаного
автомобіля, відповідно до якого ним
сплачено 30 100 грн. страхового платежу. У
зв'язку з пошкодженням автомобіля по
вині відповідача він з 17 жовтня 2012 р. по
04.02.2013 р. не отримує від страховика
оплачених послуг, оскільки автомобіль
знаходиться у непридатному для
експлуатації стані через ДТП.

Встановлено, що стверджується
постановою Івано-Франківського
міського суду від 17 грудня 2012 року, 17
жовтня 2012 року ОСОБА_4, керуючи
автомобілем марки Сузукі, державний
номерний знак НОМЕР_1, в м. Львові на
перехресті вул. Калини-Сихівська, при
виїзді на вказане перехрестя з
другорядної дороги не виконав вимогу
дорожнього знаку «Дати дорогу»,
проявив неуважність до дорожньої
обстановки, не дав дороги водію
автомобіля марки «Мерседес», державний
номерний знак НОМЕР_2, водій якого
рухався по головній дорозі, внаслідок
чого здійснив з ним зіткнення (а.с.4).

Відповідно до зазначеної постанови
провадження по справі відносно ОСОБА_4
за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із
закінчення строків притягнення особи
до адміністративної відповідальності.

Довідкою № 9090713 про
дорожньо-транспортну пригоду
стверджується керування автомобілем
марки «SUZUKI GRAND VITARA», номерний знак
НОМЕР_1 ОСОБА_4, а автомобілем марки
«MERCEDES-BENZ ML 350 BLUETECL», реєстраційний номер
НОМЕР_2, ОСОБА_5 та отримання
автомобілями технічних пошкоджень
(а.с.10).

Відповідно до висновку № 245/12
експертного автотоварознавчого
дослідження від 5 листопада 2012 року,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 350 BLUETECL»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, становить
191 285 грн. 14 коп., а вартість
матеріального збитку, що заподіяна
власнику зазначеного автомобіля,
станом на момент проведення
дослідження становить 221 513 грн. 28 коп.
(а.с.58-9).

Крім того, зазначеним висновком
визначена втрата товарної вартості
автомобіля марки Мерседес і така
становить 30 228 грн.14 коп.

Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу за НОМЕР_3 від
04.07.2012 р. стверджується, що власником
зазначеного вище автомобіля марки
Мерседес є ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до ст.1187 ЦК
відповідальність за шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки,
покладається на особу, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, навіть якщо ця
особа безпосередньо не здійснювала
експлуатацію цього джерела.

В той же час, за змістом ч.2 ст.11 ЦК,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст.979 ЦК за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

За змістом ч.1 ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону
України «Про страхування» договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, за якою
страховик бере на себе зобов'язання у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Як встановлено, автомобіль, яким
керував відповідач був забезпечений
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
страховиком було ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Автомобіль позивачки був
застрахований у ПрАТ «УАСК АСКА», в
тому числі і внаслідок договору
добровільного страхування.

Питання щодо розміру страхової виплати
врегульовано в Законі України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до ст.28 цього Закону шкода,
заподіяна в результаті ДТП майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу.

Згідно зі ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленого законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з
евакуацією транспортного засобу з
місця ДТП до місця проживання того
власника чи законного користувача
транспортного засобу, який керував
транспортним засобом в момент ДТП, чи
до місця здійснення ремонту на
території України. Якщо транспортний
засіб необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру шкоди
додаються також витрати на евакуацію
транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.32.7 Закону страховик не
відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою
товарної вартості транспортного
засобу.

Згідно зі ст.1194 ЦК особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди,
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Тобто втрата товарної вартості
транспорті транспортного засобу
страховиком не відшкодовується, тому
підлягає відшкодуванню винною особою.

За таких обставин суд вірно стягнув з
відповідача на користь позивачки 30 228
грн. 14 коп., що становить втрату
товарної вартості автомобіля.

Відповідно до ст.22.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пп. 1, 2 ч.2
ст.23 ЦК.

Пункти 1 та 2 ч.2 ст.23 ЦК передбачають
можливість відшкодування моральної
шкоди, яка полягає у фізичному болі та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Таким чином, якщо в результаті ДТП
позивачам завдана моральна шкода, яка
полягає в душевних стражданнях,
перенесених у зв'язку з пошкодженням
автомобіля, то така шкода страховою
компанією не відшкодовується, а особою,
яка винна у ДТП.

А відтак, з урахуванням доводів
позивачки щодо спричинення їй
моральної шкоди внаслідок пошкодження
автомобіля, суд вірно стягнув таку з
відповідача.

В той же час, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_5 та стягуючи з
відповідача 9 071 грн. 23 коп. матеріальної
(майнової) шкоди, районний суд виходив з
того, що майнова шкода, завдана
позивачу внаслідок того, що останній
застрахував вказаний вище автомобіль
за договором добровільного
страхування сплативши за це 301 100 грн.
страхової премії, проте через
протиправність дій відповідача
тривалий час не в змозі отримати
страхові послуги, за які сплачено
страховий платіж, оскільки автомобіль
пошкоджено, що унеможливлює його
експлуатацію.

Однак з таким висновком колегія суддів
погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Таким чином, відповідно до положень
ст.1166 ЦК єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення, що
включає як складові елементи: шкоду;
протиправне діяння особи, яка її
завдала; причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки),
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з матеріалів справи 04
липня 2012 року ОСОБА_5 уклав з ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» договір добровільного
страхування транспортного засобу виду
«Каско-класика» на автомобіль марки
«MERCEDES-BENZ ML 350 BLUETECL», реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Договором страхування передбачено
загальну суму сплати страхової премії
за період 04.07.2012 р. по 04.04.2013 р. в сумі 30 100
грн.

Страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів громадян та юридичних осіб у
разі настання певних подій (страхових
випадків), визначених договором
страхування або чинним законодавством,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати громадянами
та юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій)

Страхова премія, це грошова сума, що її
сплачує особа, яка укладає угоду
страхування і яка являє собою
своєрідну плату за ризик, який бере на
себе страхова компанія.

А відтак, сплата страхової премії
страхувальником страховій компанії не
є тими збитками, які повинна сплатити
особа потерпілому у випадку вчинення
ДТП.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

А відтак, з урахуванням викладеного,
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення
районного суду в частині стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_5 9 071 грн. 23
коп. до скасування з ухваленням в цій
частині нового рішення - про відмову у
задоволенні цих вимог.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.3 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Повторне заочне рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 19 квітня 2013
року в частині стягнення з ОСОБА_4 9 071
грн. 23 коп. матеріальної шкоди
скасувати й ухвалити в цій частині нове
рішення, яким у задоволені цієї вимоги
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.