Справа № 444/614/13
Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1932/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Тропак О.В., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 26 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Туринківської сільської ради,
треті особи: Жовківська районна
державна адміністрація Львівської
області, прокуратура Жовківського
району Львівської області, Жовківський
відділ земельних ресурсів про визнання
частково недійсним рішення, визнання
недійсним державного акту на землю,
встановлення земельних меж та
зобов'язання до дій -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні зазначеного позову, яким
ОСОБА_4 просив суд визнати недійсним
рішення Туринківської сільської ради
Жовківського району Львівської
області від 26.05.1995 року в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_5
земельних ділянок площею 0,44 га а також
визнати недійсним Державний акт про
право приватної власності ОСОБА_5 на
землю серії ЛВ №011808. Просив зобов'язати
Туринківську сільську раду відновити
межу між присадибними земельними
ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по всій
довжині суміжного землекористування з
урахуванням відстані між будинками,
виділивши кожному суміжному
землекористувачу однакову за розміром
частину. Крім того, просив зобов'язати
ОСОБА_5 зрізати дерева та кущі, які
знаходяться менше 5 і 1 метра,
відповідно від суміжної зовнішньої
стіни його будинку. Просив, окрім цього,
зобов'язати ОСОБА_5 забрати сторонні
предмети (металеві предмети, камінь,
цеглу) з межі землекористування.

Рішення оскаржив ОСОБА_4. Просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. Посилається
на те, що суд невірно встановив
фактичні обставини справи, неправильно
застосував норми матеріального і
процесуального права. Зазначає, що не
погоджував акт узгодження меж
земельних ділянок, так як ОСОБА_5
самовільно її встановила на свою
користь. Межа не відповідає нормам
житлової забудови. Державний акт
виданий з порушенням відповідної
інструкції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
підтримання скарги, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів не
знаходить законних підстав для її
задоволення з огляду на викладені
мотиви.

Встановлено, що сторони по справі є
суміжними землекористувачами.
Відповідно до записів погосподарської
книги №2 Туринківської сільської ради
будинки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 побудовані їх
батьками у 1962 році та 1969 році
відповідно. Згідно
земельно-кадастрової документації
стіна житлового будинку ОСОБА_4
проходить по межі земельних ділянок
сторін.

Згідно державного акту серії ЛВ № 011868
від 20.09.2001 року ОСОБА_5 є власником
земельної ділянки площею 0,44 га,
призначеної для обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства.
Земельна ділянка передана у власність
на підставі рішення Туринківської
сільської ради від 26.05.1995 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції вірно виходив із того,
що позивач не навів доказів порушення
його суб'єктивного права ухваленням
оскаржуваного рішення сільської ради
та видачею державного акта на землю.

Обґрунтовуючи позов, як і доводи
апеляційної скарги, ОСОБА_4 виходив із
того, що ОСОБА_5 самовільно захопила і
приватизувала частину його земельної
ділянки. На доказ цього посилався на
відсутність погодження межі суміжного
землекористування, порушення норм
приватизації земельної ділянки,
невідповідність розташування його
будинку плану житлової забудови.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, будинки сторін були
побудовані їх батьками в 1960-х роках.
Стіна житлового будинку позивача
проходить по межі земельних ділянок, що
не відповідає плану забудови та
будівельним нормам. Разом із цим цей
факт не свідчить про захоплення
відповідачкою земельної ділянки
позивача, як він помилково вважає у
площах навколо будинку, визначених
будівельними нормами, так як дана
житлова забудова була проведена за
згодою правопопередників сторін і
жодних документів про використання
ними інших площ (конфігурацій)
земельних ділянок позивач не надав.

Наведені вище площі використання
земельних ділянок і їх конфігурація
відповідають земельно-кадастровій
документації. До того ж, ця обставина
була предметом спору у інших справах за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5

Отже, жодним належним і допустимим
доказом правомірності користування
ОСОБА_4 спірною земельною ділянкою, яка
була передана ОСОБА_5 у власність,
позивачем не підтверджено. Отже,
оскаржуваним рішенням Туринківської
сільської ради від 26.05.1995 року права
ОСОБА_4 не порушені.

Із цього випливає висновок, що інші
його доводи про незаконність рішення
(невідповідність переданої у власність
площі земельної ділянки нормам
приватизації) та державного акту (не
погоджував меж земельних ділянок,
державний акт не підписаний тощо) є
неспроможними і не впливають на
правовий зміст даного спору.

Таким чином колегія суддів приходить
до переконання, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність його
висновків і тому рішення слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 26 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: