Єдиний унікальний номер 247/5722/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/599/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Торезького міського суду
Донецької області від 6 грудня 2013 року
про повернення позовної заяви ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Торезького міського суду від 6
грудня 2013 року було повернуто позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав через непідсудність
справи Торезькому міському суду.

Не погодившись із ухвалою суду,
позивачка принесла апеляційну скаргу,
в якій просить ухвалу суду скасувати і
направити справу до суду першої
інстанції для розгляду по суті.

Під час розгляду справи в апеляційній
інстанції позивачка підтримала доводи
апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання не
з*явився, повідомлений про час і місце
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
позивачку, перевіривши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається.

У листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав.

В своїй позовній заяві позивачка
зазначила, що відповідач засуджений і
відбуває покарання у Киселевському
виправному центрі, який знаходиться у
м. Торезі, вулиця Широка, 19.

Вказана обставина підтверджується
довідкою від 19 листопада 2013 року,
виданою цією установою, відповідно до
якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відбуває
покарання у Киселевському виправному
центрі з 13 березня 2013 року. Закінчення
строку покарання - 13 березня 2016 року
(а.с. 29).

Відповідно до статті 109 ЦПК України
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року із подальшими змінами,
громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Із наданих позивачкою документів
вбачається, що свобода пересування
відповідача обмежена у відповідності
до вимог статей 12 і 13 вказаного Закону,
оскільки відповідач відбуває
покарання за вироком суду у виправному
центрі.

Відповідно до пункту 34 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» №3 від 1 березня 2013 року не є
місцем проживання фізичної особи
місце, в якому вона знаходиться під
вартою у вигляді запобіжного заходу,
місце, в якому особа відбуває покарання
у виді позбавлення волі за вироком
суду, місце, в якому особа знаходиться
на стаціонарному лікуванні. Позови до
таких осіб пред'являються за останнім
місцем проживання до взяття під варту
чи до поміщення до медичного закладу.

Із рішення Шахтарського
міськрайонного суду від 6 червня 2013
року про розірвання шлюбу між
сторонами та вироку Шахтарського
міськрайонного суду від 5 листопада 2013
року вбачається, що останнім місцем
проживання відповідача було м.
Шахтарськ (а.с. 26-28).

Повертаючи позивачу позовну заяву, суд
першої інстанції виходив із того, що
справа повинна бути розглянута за
останнім місцем проживання або
перебування відповідача.

Виходячи із встановлених фактів,
наданих сторонами доказів та вимог
закону, суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про повернення
позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
312 ЦПК України апеляційний суд,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону;

Керуючись статтями 312, 315 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Торезького міського суду
Донецької області від 6 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і
може бути оскаржена безпосередньо до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді: