Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого судді Максимчук З.М.,

суддів: Григоренка М.П., Рожина Ю.М.

при секретарі судового засідання -
Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
Клесівської селищної ради
Сарненського району Рівненської
області та апеляційну скаргу відділу
освіти Сарненської районної державної
адміністрації на рішення Сарненського
районного суду Рівненської області
від 06 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до відділу освіти
Сарненської районної державної
адміністрації, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Клесівська селищна рада Сарненського
району про поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
відповідача про поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, посилаючись на
те, що була звільнена з посади
завідувача дошкільного навчального
закладу №3 в смт.Клесів Сарненського
району на підставі п.2 ст.36 КЗпП України
по закінченню контракту, хоча
законодавством не передбачено
необхідності укладення такого
трудового договору.

Рішенням Сарненського районного суду
від 06.03.2014 року позов задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді
завідувача дошкільного навчального
закладу №3 у смт.Клесів Сарненського
району Рівненської області.У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з відділу освіти
Сарненської районної державної
адміністрації на користь держави 243
грн.60 коп.судового збору.

В апеляційній скарзі Клесівська
селищна рада Сарненського району
доводить про незаконність та
необгрунтованість рішення через
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального
права, а також неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

_______________________________________________________________________
________

Справа № 572/5379/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Ю.В.Березень

Провадження № 22-ц/787/837/2014
Суддя-доповідач
- З.М.Максимчук

Зазначає, що вказані трудові
контракти укладалися саме на
визначений в них строк, на знак
розуміння їх змісту та погодження на
запропоновані умови праці сторонами
ставилися в трудових контрактах
особисті підписи. Про майбутнє
вивільнення згідно зі спливом строку
договору позивачка була обізнана
згідно листа відповідача від 25.06.2013
року, тобто за два місяці до закінчення
терміну трудового контракту.

Також зазначає, що позивачка
жодного разу не оскаржувала вимогу
роботодавця щодо укладення трудового
контракту та сама ж у своїй заяві при
прийнятті на роботу 10.09.2008 року просила
прийняти на роботу на умовах трудового
контракту. Вважає, що якщо позивачка
вважала, що її права порушуються, то
вона згідно ст.233 КЗпП мала право
оскаржити в 3-х місячний строк з моменту
коли працівник дізнався про
порушення.Однак за весь час роботи
позивачка так і не скористалася даним
правом. Просить скасувати прийняте
рішення та ухвалити нове рішення,
згідно якого відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі відділ
освіти Сарненської районної державної
адміністрації вважає рішення
Сарненського районного суду
Рівненської області від 06.03.2014 року
незаконним та необґрунтованим, таким,
що прийняте з неповним з"ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеністю обставин, що
мають значення для справи і які суд
вважав встановленими, порушенням і
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Покликається на те, що приймаючи
рішення по справі суд застосував норми
ст.21 КЗпП України, постанови КМУ від
19.03.1994 №170, ст.31 Закону України „Про
дошкільну освіту", ст.20 Закону України
„Про освіту" та дійшов висновку про те,
що укладення контракту із позивачкою є
порушенням вимог ст.21 КЗпП України.
Вважає, що такий висновок суду не
відповідає дійсним обставинам справи,
тому з ним не можна погодитися, адже
суд, приймаючи оскаржуване рішення не в
повному обсязі проаналізував чинне
законодавство України, яке врегульовує
питання призначення та звільнення
завідувача дошкільного навчального
закладу.

Згідно ч.3 ст.54 Закону України „Про
освіту" педагогічні та
науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладення
трудового договору, в тому числі за
контрактом. Прийняття на роботу
науково-педагогічних працівників
здійснюється на основі конкурсного
відбору.На підставі викладеного,
відділ освіти райдержадміністрації
приймаючи ОСОБА_1 на посаду завідувача
дошкільного навчального закладу на
умовах контракту, діяв виключно в межах
закону. Просить скасувати рішення
Сарненського районного суду
Рівненської області та ухвалити нове
рішення по справі, яким у повному
обсязі відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У поданих на апеляційні скарги
запереченні ОСОБА_1 зазначає, що
категорично заперечує проти
апеляційних скарг відповідача та
третьої особи, вважає їх
безпідставними та такими, що не
заслуговують на увагу. Просить
залишити рішення Сарненського
районного суду від 06.03.2014 року без змін,
а апеляційні скарги відповідача та
третьої особи без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню, а
рішення суду скасуванню відповідно до
п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з наступних
підстав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду не
відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
районний суд виходив з того, що
укладення контракту із позивачкою в
порушення вимог ст.21 КЗпП України
слугує для суду підставою для визнання
відповідно до ст.9 КЗпП недійсними
положень, які встановлювали строк
перебування на посаді позивачки, а по
його закінченню стали протиправною
підставою для її звільнення,
погіршуючи становище працівника
порівняно з законодавством України.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.20 Закону України
„Про освіту" навчальний заклад очолює
його керівник (завідуючий, директор,
ректор, президент тощо).

Керівники навчальних закладів, що є
комунальною власністю, призначаються
органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері освіти,
відповідними обласними, міськими,
районними органами управління освітою
за попереднім погодженням з місцевими
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.65
Господарського кодексу України
управління підприємством здійснюється
відповідно до його установчих
документів на основі поєднання прав
власника щодо господарського
використання свого майна і участі в
управлінні трудового колективу.

У разі найму керівника підприємства з
ним укладається договір (контракт), в
якому визначаються строк найму, права,
обов"язки і відповідальність
керівника, умови його матеріального
забезпечення, умови звільнення його з
посади, інші умови найму за погодженням
сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача
дошкільного навчального закладу №3 в
смт.Клесів з 11 вересня 2008 року на
підставі контракту.

Наказом відповідача № 184-К від 14
листопада 2013 року позивачка ОСОБА_1
звільнена з роботи з посади в останній
день відпустки 12 грудня 2013 року згідно
п.2 ст.36 КЗпП України. Підставою
звільнення зазначений контракт із
завідувачем ДНЗ ОСОБА_1 від 26 серпня 2010
року.

Контракт від 26 серпня 2010 року укладений
між позивачкою та відповідачем на
строк з 27 серпня 2010 року по 28 серпня 2013
року.

Встановивши такі обставини, місцевий
суд не врахував передбаченого ст.65
Господарського кодексу України права
відповідача, як власника комунального
навчального закладу, на визначення
форми та умов договору із керівником
цього закладу, в тому числі шляхом
укладання контракту, і внаслідок цього
прийшов до неправильних висновків.

Щодо посилання позивачки на те, що на
момент звільнення вона працювала на
умовах договору укладеного на
невизначений строк, так як відповідно
до ч.2 ст.39-1 КЗпП України строкові
договори, які були переукладені один чи
декілька разів, вважаються такими, що
укладені на невизначений строк, то з
ними погодитись неможливо.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 "Про практику розгляду трудових
спорів" власник або уповноважений ним
орган може вимагати від працівника,
який працює за трудовим договором,
укладення контракту тільки в тому разі,
коли він відноситься до категорії
працівників, які згідно з
законодавством працюють за контрактом.

Оскільки строковий трудовий договір
укладений між відділом освіти
Сарненської районної державної
адміністрації та позивачкою у формі
контракту був обумовлений характером
роботи, а позивачку віднесено до
категорії працівників, які працюють за
контрактом, яким передбачено строк
роботи, відповідач вимагав припинення
трудових відносин з позивачкою, то це
виключає перехід строкового договору в
безстроковий, укладений на
невизначений термін.

Не доведеними, на думку колегії, є
посилання позивачки як в суді першої
інстанції, так і в апеляційнійному суді
про те, що вона є одинокою матір"ю і в
порушення ст. 184 КЗпП України
відповідач звільнив її з роботи, не
запропонувавши іншого місця
працевлаштування. Вказані доводи були
повністю спростовані в судовому
засіданні довідкою відділу освіти
Рівненської області Сарненської
районної держадміністрації від 12.12.2013
року про те, що позивачці було
запропоновано посаду вчителя музики
Довжанської загальноосвітньої школи
І-ІІ ступенів /а.с.44/

Встановивши на підставі доказів, які
знаходяться в матеріалах справи факт
дотримання відповідачем трудового
законодавства при звільненні ОСОБА_1 з
роботи за п.2 ст.36 КЗпП України, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність відмови ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є:

1)неповне з"ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом.

Встановивши на підставі доказів, які
знаходяться в матеріалах справи факт
дотримання відповідачем трудового
законодавства при звільненні ОСОБА_1 з
роботи за п.2 ст.36 КЗпП України, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність відмови ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316
ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу
Клесівської селищної ради
Сарненського району та апеляційну
скаргу відділу освіти Сарненської
районної державної адміністрації
задовольнити.

Рішення Сарненського районного
суду Рівненської області від 06 березня
2014 р. - скасувати.

ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог про поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Ю.М.Рожин