Провадження №2/761/674/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді:
Кравець Д.І.,

при секретарі:
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Відділ державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в місті Києві, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання нікчемними акту продажу з
прилюдних торгів, свідоцтва про
придбання майна, витребування майна та
визнання права власності на майно та за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання права власності на майно
та усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Відділ
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в місті Києві (надалі - ВДВС),
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу (надалі -
КМНО) ОСОБА_4, приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_5, приватний нотаріус КМНО ОСОБА_6,
про визнання нікчемними акту продажу з
прилюдних торгів, свідоцтва про
придбання майна, витребування майна та
визнання права власності на майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років померла
рідна сестра позивача - ОСОБА_7, яка на
час смерті мешкала в своїй квартирі
АДРЕСА_1 (надалі - квартира). До часу
смерті позивач постійно спілкувався з
сестрою, підтримував з нею тісні
родинні зв'язки, відвідував її за
місцем проживання та в лікарні. Таким
чином, оскільки на час смерті ОСОБА_7
спадкоємців першої черги у неї не було,
позивач як єдиний спадкоємець за
законом, звернувся до приватного
нотаріуса КМНО ОСОБА_5, який за його
заявою відкрив спадкову справу.

Разом з тим, під час оформлення
спадщини було з'ясовано, що квартира
його сестри була зареєстрована в
Державній реєстраційній службі
Головного управління юстиції в місті
Києві на іншу особу - ОСОБА_3

Так, як стало відомо позивачу, 09 серпня
2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було видано свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
ОСОБА_2 і зареєстровано в нотаріальному
реєстрі за № 2211 та за № 00 в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно. У вказаному свідоцтві також
зазначено, що свідоцтво видано на
підставі Акту ВДВС від 25 липня 2013 року і
відповідно до вказаного документу
ОСОБА_2 придбав квартиру, яка раніше
належала ОСОБА_7 з прилюдних торгів. При
цьому, наступного дня - 10 серпня 2013 року
між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 був укладений
договір купівлі-продажу квартири.

Проте, позивач зазначає, що за своє
життя ОСОБА_7 ніколи не мала ніяких
боргів чи судів щодо стягнення з неї
грошових сум, у зв'язку з чим, відносно
неї ніколи не відкривалось виконавче
провадження. Таким чином, ОСОБА_7, яка
ніколи не мала боргів перед СК «Каштан»
і будь-яких судових процесів щодо
стягнення з неї таких боргів не
відбувалось, позивач вважає, що в ВДВС
ніколи не складав Акт продажу майна -
квартири ОСОБА_7 з прилюдних торгів. У
зв'язку з чим, нотаріус ОСОБА_4 09 серпня
2013 року видала свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів на ім'я ОСОБА_2
на підставі підроблених документів.

Крім того, як стало відомо позивачу,
ОСОБА_2 підробив документи щодо нібито
продажу квартири з прилюдних торгів і
тому на сьогоднішній день за заявою
позивача Шевченківським РУ ГУ МВС
України в м. Києві розглядається
кримінальне провадження щодо
заволодіння його спадковим майном, яке
залишилось йому після смерті його
сестри ОСОБА_7

На підставі зазначеного та враховуючи
те, що прилюдні торги фактично не
проводились, правочину, за яким була
відчужена спірна квартира не існувало,
а акт продажу майна, складений ВДВС є
підробленим, свідоцтво видане на ім'я
ОСОБА_2 про придбання останнім майна з
прилюдних торгів є недійсним.

Враховуючи вище викладене, позивач
просив визнати нікчемними Акт продажу
з прилюдних торгів квартири, який
посвідчений начальником ВДВС ОСОБА_9,
свідоцтво від 09 серпня 2013 року видане
нотаріусом КМНО ОСОБА_4 про придбання
квартири з прилюдних торгів ОСОБА_2,
витребувати квартиру з чужого
незаконного володіння добросовісного
набувача ОСОБА_3 та визнати за
позивачем право власності на спадкове
майно, яке залишилось після смерті
ОСОБА_7 - квартиру АДРЕСА_1.

Разом з тим, відповідно до ухвали суду
від 08 листопада 2013 року позовні вимоги
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи: ВДВС, приватний нотаріус
КМНО ОСОБА_4, приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_5, приватний нотаріус КМНО ОСОБА_6,
про визнання нікчемними акту продажу з
прилюдних торгів, свідоцтва про
придбання майна, витребування майна та
визнання права власності на майно,
об'єднано в одне провадження з
позовними вимогами за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, третя особа: приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_6, про визнання
права власності на майно та усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном.

Так, відповідно до позовних вимог
ОСОБА_3, остання просить визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1 та
усунути перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом виселення ОСОБА_1 та всіх
інших осіб присутніх в квартирі, під
час виселення з квартири.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
нею було придбано вищезазначену
квартиру, про що було укладено Договір
купівлі-продажу від 10 серпня 2013 року,
який посвідчено приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі
за № 661. Також, 10 серпня 2013 року
відбулась і державна реєстрація її
права власності на квартиру та
зареєстрована за № 660 в Державному
реєстрі прав на нерухоме майно.

При цьому, ОСОБА_3 зазначає, що вказану
квартиру вона придбала за 80 000 доларів
США і відповідно до попередньої
домовленості з бувшим власником
квартири вона взяла на себе всі витрати
по оформленню придбання нею квартири, а
продавець взяв на себе зобов'язання
передати їй ключі від квартири через
два тижні.

Разом з тим, після передачі ОСОБА_3
ключів від квартири вона не змогла
потрапити до неї, оскільки в ній
незаконно перебував ОСОБА_1 та інші
люди, які йому допомагали та нині
допомагають перешкоджати їй в
законному користуванні, володінні та
розпорядженні вказаною квартирою.
Раніше вона ніколи не зустрічалась з
цими людьми і взагалі їх не знає. При
цьому, при спілкуванні з ОСОБА_1 вона
дізналась, що останній стверджує, що
він є спадкоємцем особи, яка раніше
проживала у цій квартирі і саме тому
він має право користуватися квартирою,
яка законно була придбана нею.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що жодних
доказів, що ОСОБА_1 має законне право на
цю квартиру, останній не надавав, а всі
звернення її до ОСОБА_1 щодо повернення
їй квартири жодного результату не дали.
Більш того, ОСОБА_1 вважає, що він є
власником квартири і право ОСОБА_3 на цю
квартиру він не визнає.

На підставі зазначеного ОСОБА_3 вважає
такі дії ОСОБА_1 протиправними, у
зв'язку з чим просила її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_10 свої позовні
вимоги підтримали та просили позов
задовольнити в повному обсязі. Проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_3
ОСОБА_1 та його представник
заперечували, вважаючи їх
безпідставними та такими, що порушують
вимоги чинного законодавства України.

ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_11 і
ОСОБА_12 в судовому засіданні проти
задоволення позову ОСОБА_1
заперечували та зазначили, що ОСОБА_3
придбала і, як наслідок, набула право
власності на квартиру повністю на
законних підставах, а тому позовні
вимоги ОСОБА_1 є протизаконними, у
зв'язку з чим у їх задоволенні слід
відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити в повному обсязі. Також
ОСОБА_3 та її представники в судовому
засіданні наголошували на недоведені
ОСОБА_1 тієї обставини, що квартира
вибула з володіння попереднього
власника поза її волею, у звязку з чим
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
витребування майна не можуть бути
задоволені.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи неодноразово був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Представник ВДВС ОСОБА_13 в судовому
засіданні 29 січня 2014 року надав суду
письмові пояснення, згідно яких
перевіркою журналів обліку виконавчих
проваджень, переданих державному
виконавцеві, та згідно відомостей, які
містяться в Єдиному державному реєстрі
виконавчих проваджень встановлено, що
виконавчі документи про стягнення з
ОСОБА_7 на користь ПРАТ СК «Каштан» до
ВДВС не надходили та на виконанні не
перебувають. Також у поясненнях
вказано, що Акт продажу майна на
прилюдних торгах від 25 липня 2013 року
ВДВС не видавався, відбиток печатки та
підписи державного виконавця ОСОБА_13
та начальника ВДВС ОСОБА_9 не
відповідають дійсності.

Треті особи - приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_4, приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5
та приватний нотаріус КМНО ОСОБА_6 в
судове засідання не з'явились, подали
до суду заяви, в яких просять справу
розглядати за її відсутністю та
прийняти рішення згідно чинного
законодавства України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його
представника, ОСОБА_3 та її
представників, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані по справі
докази, судом встановлено наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
власності ОСОБА_7, що підтверджується
довідкою ЖБК «Третій Рядянський» № 89
від 20 травня 1993 року та копією
реєстраційного посвідчення Київського
міського бюро технічної
інвентаризації від 24 червня 1993 року (т. 1
а.с. 10, 11).

Відповідно до Свідоцтва про смерть від
28 березня 2013 року Серії НОМЕР_1 ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, про
що в книзі реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис № 5582 (т. 1 а.с.
16).

Таким чином, встановлено, що 27 березня
2013 року внаслідок смерті ОСОБА_7
відкрилась спадщина на усі права та
обов'язки, що належали ОСОБА_7 на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок її смерті.

Разом з тим, згідно зі ст. 1223 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_7 на випадок своєї смерті було
складено заповіт, відповідно до якого
усе майно, де б воно не складалося, і
взагалі все те, що їй буде належати на
день її смерті і на що вона за законом
матиме право, вона заповідала своєму
сину - ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 201). Проте,
відповідно до Свідоцтва про смерть
Серії НОМЕР_2 від 11 березня 2013 року
ОСОБА_14, який був спадкоємцем за
заповітом на випадок смерті ОСОБА_7,
помер (т. 1 а.с. 202).

При цьому, відповідно до Свідоцтва про
народження Серії НОМЕР_3 від 19 жовтня 1948
року, Свідоцтва про одруження Серії
НОМЕР_4, Свідоцтва про народження від 06
травня 1948 року та Свідоцтва про
одруження НОМЕР_5 від 15 березня 1951 року
судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним
братом ОСОБА_7 ( т. 1 а.с. 12, 15).

Таким чином в судовому засіданні
достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем другої черги на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

При цьому, положеннями ст. 1262 ЦК України
визначено, що у другу чергу право на
спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері.

Відповідно до листа приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 від 30
жовтня 2013 року № 243 ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем за законом після смерті
ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 46), на підставі чого за
заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову
справу № 54621917 (т. 1 а.с. 14) та отримано
заяву від останнього про прийняття
спадщини за законом після смерті
ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 17).

Разом з тим, як встановлено в судовому
засіданні, відповідно до Свідоцтва про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, посвідченого та виданого
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4, 09
серпня 2013 року ОСОБА_2, на підставі Акта
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів, затвердженого
начальником ВДВС ОСОБА_9, була придбана
квартира АДРЕСА_1, яка раніше належала
на праві власності ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 120).

Крім того, на підставі вищезазначеного
Свідоцтва, 10 серпня 2013 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено Договір
купівлі-продажу квартири, який
посвідчений приватним нотаріусом КМО
ОСОБА_6, відповідно до якого ОСОБА_3
придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (т. 1
а.с. 118-119).

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК
України до договору купівлі-продажу на
біржах, конкурсах, аукціонах (публічних
торгах) застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їх суті.

Згідно ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Таким чином, враховуючи положення ст. 657
ЦК України, правочини щодо придбання на
публічних торгах об'єктів нерухомого
майна повинні укладатися в письмовій
формі і підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. У разі
реалізації нерухомості на прилюдних
торгах складається відповідний акт, що
є підставою для подальшого оформлення
покупцем права власності на це майно.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.4 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року із
змінами, після повного розрахунку
покупців за придбане майно, на підставі
протоколу про проведення прилюдних
торгів та копії документів, що
підтверджують розрахунок за придбане
майно, державний виконавець складає
акт про проведені прилюдні торги і
подає його на затвердження начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби. На підставі цього
акта нотаріус видає покупцеві
свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів.

Таким чином, доказом факту придбання
майна з прилюдних торгів є відповідний
акт.

Як вже зазначалось вище Свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, за яким ОСОБА_2 отримав право
власності на квартиру, було посвідчене
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 на
підставі Акту державного виконавця про
проведення прилюдних торгів,
затвердженого начальником ВДВС ОСОБА_9

При цьому, згідно зазначеного Акту
підставою для проведення прилюдних
торгів є примусове виконання
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа № 2-357-1 від 01 грудня
2009 року виданого Шевченківським
районним судом м. Києва про стягнення
боргу з ОСОБА_7 в розмірі 360 000 грн. 00 коп.,
на користь Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія Каштан»
(т. 1 а.с. 208).

Разом з тим, відповідно до листа ВДВС
від 22 січня № дв/2, перевіркою журналів
обліку виконавчих проваджень,
переданих державному виконавцеві, та
згідно відомостей, які містяться в
Єдиному державному реєстрі виконавчих
проваджень, встановлено, що виконавчі
документи про стягнення з ОСОБА_7 на
користь ПрАТ СК «Каштан» до відділу не
надходив та на виконанні не перебуває.
Також, повідомлено, що Акт продажу
майна на прилюдних торгах від 25 липня
2013 року, відділом не видавався,
відбиток печатки та підписи державного
виконавця ОСОБА_13 та начальника
відділу ОСОБА_9 не відповідають
дійсності (т. 2 а.с. 24).

Вищезазначені обставини також
підтверджуються і листом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Каштан» від 10 жовтня 2013 року
№ 351 в якому зазначено, що ОСОБА_7 не
мала грошових зобов'язань перед ПрАТ
«СК «Каштан», та листом
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 жовтня 2013 року №
54557/13-Вих/01-11/КА-13 про те, що цивільна
справа за позовом ПрАТ «Страхова
компанія «Каштан» до ОСОБА_7 про
стягнення грошових коштів, в
алфавітних покажчиках за 2009 - 2010 роки не
знайдена (т. 1 а.с. 219, 220).

Крім того, відповідно до змісту
повідомлення від 17 січня 2013 року №
53/16-0013958 слідчого СВ
Голосіївського РУ ГУМВС України в м.
Києві Білінського О.В. про початок
досудового розслідування до Єдиного
реєстру досудових розслідувань
внесено кримінальне провадження за №
0013958 від 05 вересня 2013 року про те,
що 09 серпня 23013 року в невстановлений
досудовим розслідуванням час,
невстановлені особи, шахрайським
шляхом, оформивши документи на право
власності, заволоділи квартирою
АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 14). При цьому,
постановою про залучення до
кримінального провадження потерпілого
від 17 січня 2014 року ОСОБА_1 залучено як
потерпілого до вищезазначеного
кримінального провадження (т. 2 а.с. 15).

З аналізу вищевказаних обставин, в
судовому засіданні встановлено, що Акт
продажу майна на прилюдних торгах від 25
липня 2013 року є підробленим, а, відтак,
правочин щодо придбання ОСОБА_2 на
публічних торгах квартири є
неукладеним.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 придбала у
ОСОБА_2 квартиру на підставі Договору
купівлі-продажу квартири, який
посвідчений приватним нотаріусом КМО
ОСОБА_6, а обставин, які б свідчили про
її недобросовісність судом не
встановлено, ОСОБА_3 є добросовісним
набувачем квартири.

При цьому, відповідно до вимог ст. 388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом. Майно не може бути витребувано
від добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень. Якщо
майно було набуте безвідплатно в особи,
яка не мала права його відчужувати,
власник має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх
випадках.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5,
відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК
України власник має право витребувати
своє майно із чужого незаконного
володіння незалежно від заперечення
відповідача про те, що він є
добросовісним набувачем, якщо доведе
факт вибуття майна з його володіння чи
володіння особи, якій він передав
майно, не з їхньої волі. При цьому суди
повинні мати на увазі, що власник має
право витребувати майно у
добросовісного набувача лише у
випадках, вичерпний перелік яких
наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті, право на витребування
майна від добросовісного набувача,
передбачене ст. 388 ЦК України,
переходить до спадкоємців власника.
Недійсність правочину, на виконання
якого передано майно, сама по собі не
свідчить про його вибуття із володіння
особи, яка передала це майно, не з її
волі. При цьому суд має встановити, чи
була воля власника на передачу права
володіння іншій особі.

Відтак, оскільки за встановлених в
судовому засіданні обставин
вбачається, що квартира вибула з
власності спадкодавця поза її волею,
суд прийшов до висновку, що позов
ОСОБА_1 в частині вимог про
витребування майна підлягає
задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що згідно
роз'яснень, які містяться в п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» рішення суду
про задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації (ст. 19, 27 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень»).

Однак, враховуючи ті обставини, що
ОСОБА_1 не є власником квартири, а є
єдиним спадкоємцем власника, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання за ним в порядку спадкування
права власності на квартиру також
підлягають задоволенню.

При цьому, щодо вимог ОСОБА_1 про
визнання нікчемними акту продажу з
прилюдних торгів та свідоцтва про
придбання майна суд вважає, що в цій
частині позов не підлягає задоволенню,
оскільки такі вимоги не відповідають
можливим способам захисту цивільних
прав та інтересів, передбачених
законом, а в даному випадку порушені
права ОСОБА_1 підлягають захисту саме
шляхом витребування майна та визнання
на нього права власності в порядку
спадкування.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню.

Разом з тим, за встановлених в судовому
засіданні обставин та оскільки позовні
вимоги ОСОБА_1 про витребування
квартири у добросовісного набувача та
визнання за ним права власності на
квартиру в порядку спадкування з
наведених вище підстав підлягають
задоволенню, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус
КМНО ОСОБА_6, про визнання права
власності на майно та усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном
не підлягають задоволенню як такі, що
не ґрунтується на вимогах закону та
встановлених в судовому засіданні
обставинах.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
також присуджує до стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 3 555 грн. 70
коп., які сплачено останнім за подання
позову та заяви про забезпечення
позову до суду, виходячи із суми
позовних вимог, які задоволено судом.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 19,
27 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», ст.ст. 15, 16, 203, 215,
387, 388, 391, 392, 656, 657, 1218, 1223, 1258, 1262, 1268-1270 ЦК
України та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 64,
88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Витребувати від добросовісного
набувача ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 42,4 м2, жилою площею 28,0
м2.

Визнати в порядку спадкування за
ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 42,4 м2, жилою
площею 28,0 м2.

В іншій частині позову ОСОБА_1 -
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 3 555 (три тисячі
п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасували, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: