Справа № 761/9321/13-ц
Провадження №2/761/240/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарях - Калугіній М.О.,
Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Банк "Фінанси та кредит", третя особа:
ОСОБА_2 про визнання кредитного
договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2013 року позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, в якому просив стягнути з
відповідачів солідарно на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» загальну
суму заборгованості за кредитним
договором у розмірі 2 253 875,72 грн. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3 219 гривень.

Пізніше позивачем було уточнено
позовні вимоги, а саме збільшено
позовні вимоги в частині нарахування
відсотків, щомісячної комісії та пені,
з перерахунком за один рік за
несвоєчасне погашення кредиту,
відсотків, щомісячної комісії за
користування Кредитним коштами, у
зв'язку з чим просив стягнути з
відповідачів на свою користь загальну
суму заборгованості у розмірі 3 875 834,27
грн.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує
тим, що 29 листопада 2006 року між
Публічним акціонерним товариством
«Банк «Фінанси та Кредит» (далі -
Позивач) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач-1)
було укладено Кредитний договір №
87-06-И/09 (далі - Кредитний договір), на
підставі якого Позивач надає
Відповідачу кредит в сумі 180 000 доларів
США, з терміном погашення кредитних
ресурсів до 27 листопада 2026 року з
оплатою 12 % річних, а Відповідач одержує
та повертає кредит згідно умов
договору.

Банком зобов'язання виконані, що
підтверджується заявою на отримання
кредиту від 29 листопада 2006 року та
заявою на видачу готівки № 4 від 29
листопада 2006 року.

Проте, вказані зобов'язання за
Кредитним договором Відповідачем не
виконуються, кредитні зобов'язання
Відповідачем постійно порушуються,
прострочена заборгованість не
погашається.

Станом на 20 березня 2013 року Відповідач
має заборгованість в розмірі 3 875 834,27
грн., з яких заборгованість за основним
боргом в сумі 1 377 769,24 грн.,
заборгованість по нарахованих
відсотках за користування кредитними
коштами в сумі 626 898,58 грн.,
заборгованість по нарахованій
щомісячній комісії 82 900,80 грн.,
заборгованість по пені за несвоєчасне
погашення кредиту в сумі 1 780 917, 50 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором №87-06-И/09 від
29.11.2006 р. між Банком та ОСОБА_1 було
укладено Іпотечний договір від 29
листопада 2006 року, який посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстровано в реєстрі за № 3552.

Крім того, між Банком та ОСОБА_2 було
укладено Договір поруки №87-06-И/09 від 29
листопада 2006 р., за п. 1.1 яких Поручитель
зобов'язується відповідати перед
Кредитором у повному обсязі за
своєчасне і повне виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним
договором.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконуються, у
зв'язку з чим в останнього перед банком
виникла непогашена заборгованість, у
позивача виникло право вимоги про
стягнення такої заборгованості з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно.

Представник позивача за первісним
позовом та відповідача - за зустрічним,
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та позов
просив задовольнити. Проти задоволення
зустрічного позову заперечував.

Відповідач-1 за первісним позовом та
позивач за зустрічною позовною заявою
проти позовних вимог Банку заперечував
у повному обсязі та просив відмовити в
їх задоволенні, позовні вимоги,
викладені у зустрічній позовній заяві,
підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-2 за первісним
позовом та представник третьої особи
за зустрічним позовом проти позовних
вимог Банку заперечував у повному
обсязі та просив відмовити в їх
задоволенні, позовні вимоги, викладені
у зустрічній позовній заяві, підтримав
та просив їх задовольнити.

Суд дослідивши надані докази,
вислухавши пояснення учасників
процесу, дійшов висновку, що позовні
вимоги за первісним позовом підлягають
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

29 листопада 2006 року між Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було
укладено Кредитний договір №87-06-И/09, на
підставі якого позивачем надано
відповідачу-1 Кредитні ресурси у
розмірі 180 000 доларів США зі строком
повернення їх до 29 листопада 2026 року
під 12 % річних.

Згідно п. 3.2. Кредитного договору
Позичальник зобов'язується повернути
Кредитні ресурси, отримані за
Кредитним договором, до 27 листопада 2026
року. Погашення проводиться шляхом
зарахування відповідної суми на
Позичковий рахунок. Позичальник
зобов'язується щомісячно, в термін до «
26» по останнє число (включно) кожного
місяця, здійснювати погашення по
кредитних ресурсах у складі
щомісячного Ануїтентного платежу,
розмір якого за цим Договором
становить 2 006,73 доларів США.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається, якщо інше не
встановлено законом чи договором.
Статтею 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог
кодексу, актів законодавства, а при
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 6.1 Кредитного договору
встановлено, що за прострочення
повернення Кредитних ресурсів та/або
сплати процентів, Позичальник сплачує
Банку пеню з розрахунку 1% від
простроченої суми за кожний день
прострочення.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом

Пунктом 3.4 Кредитного договору
передбачено, що банк має право зупинити
видачу Кредитних ресурсів, відмовити
позичальнику в продовженні строку дії
Кредитного договору, а також вимагати
дострокового повернення Кредитних
ресурсів, сплати нарахованих процентів
по них, неустойки відповідно до умов
Кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань
між Банком та ОСОБА_2 було укладено
Договір поруки №87-06-И/09 від 29 листопада
2006 р., за п. 1.1 яких Поручитель
зобов'язується відповідати перед
Кредитором у повному обсязі за
своєчасне і повне виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним
договором. П. 2.5 Договору поруки
зазначає обов'язок безумовного
виконання відповідачем зобов'язань
перед кредитором.

За ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Пунктом 3.3 Договору поруки також
встановлено, що у випадку недотримання
поручителем строків сплати грошових
коштів кредитору, поручитель
зобов'язаний сплатити кредитору пеню в
розмірі 1 процент від суми вимоги за
кожен день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Як передбачено п. 2.1 Договору поруки
позичальник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Також в забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
№87-06-И/09 від 29.11.2006 р. між Банком та
ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір
від 29 листопада 2006 року, який
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстровано в
реєстрі за № 3552. Заборону на відчуження
предмету іпотеки зареєстровано в
реєстрі за № 3353. Згідно з умовами
Іпотечного договору Відповідачем -1,
який є Іпотекодавцем, передано
позивачу, що є Іпотекодержателем, в
іпотеку квартиру № 48, (сорок вісім), що
знаходиться у будинку номер АДРЕСА_1.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшов підтвердження той факт, що
Відповідач-1 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав, а отже
зобов'язаний повернути Позивачу борг в
розмірі 3 875 834,27 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору, понесені останнім.

З приводу позовних вимог, заявлених у
зустрічному позові ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Банк "Фінанси та кредит", третя особа:
ОСОБА_2 про визнання кредитного
договору недійсним, суд приходить до
наступних висновків.

29 жовтня 2013 року через канцелярію суду
ОСОБА_1 було подано вказану зустрічну
позовну заяву, у якій просив визнати
Кредитний договір №87-06/И/09 від 29.11.2006
року недійсним, яка була згодом
уточнена в частині доводів та
обґрунтування позовних вимог.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що у
банку не було ліцензії на видачу
кредиту у валюті, а тому порушені
вимоги ст. 227 ЦК України.

Суд не може погодитись з такими
висновками позивача за зустрічною
позовною заявою з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 Конституції України
грошовою одиницею України є гривня.

Вищезазначеною статтею визначено
правовий статус грошової одиниці
України, але не встановлено сферу її
обігу та будь-яких обмежень щодо
можливості використання в Україні
грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України є грошова
одиниця України - гривня; іноземна
валюта може використовуватись в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання
має бути виражене у грошовій одиниці
України - гривні; сторони можуть
визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Тобто, законодавець визначив, що у
випадках, прямо передбачених законом,
резиденти мають право здійснювати
валютні операції та використовувати
іноземну валюту як засіб платежу.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93
операції з валютними цінностями
здійснюються на підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій, що
видаються Національним Банком України.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п.2
ст. 5 Декрету.

Таким чином, законодавством України
чітко визначено правомірність банків
на підставі відповідних ліцензій
надавати кредити в іноземній валюті та
бути суб'єктом кредитних зобов'язань
(правовідносин) в іноземній валюті.

Ст. 47 та ст. 49 Закону України «Про банки
і банківську діяльність» визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик, як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Такі
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії.

Порядок надання дозволу НБУ на
банківські операції та генеральних
ліцензій встановлюється також
Положенням про порядок видачі банкам
банківських ліцензій, письмових
дозволів та ліцензій на виконання
окремих операцій, затвердженим
постановою Правління НБУ від 17 липня 2001
року №275, в п. 5.3 якого зазначено, що
письмовий дозвіл на здійснення
операцій з валютними цінностями, що
перераховані в цьому Положенні, є
генеральною ліцензією на здійснення
валютних операцій згідно з Декретом КМ
України.

Таким чином, отримання та повернення
кредиту, а також сплата процентів за
користування кредитом в іноземній
валюті дозволено за умови, що стороною
кредитної операції буде уповноважений
банк, який має належним чином оформлену
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операцій
кредитування в іноземній валюті.

При укладенні Кредитного договору №
87-06-И/09 від 29 листопада 2006 року однією із
сторін був ПАТ «Банк "Фінанси та
кредит», який має належну банківську
ліцензію та письмовий дозвіл на
здійснення операції кредитування в
іноземній валюті, вказаний кредитний
договір про обов'язок повернення
заборгованості в іноземній валюті є
законним та таким, що не порушує вимоги
законодавства України.

Враховуючи викладене, суд вважає
зустрічну позовну заяву
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212, 213,
215, 224 - 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства Банк "Фінанси та кредит" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2
загальну суму заборгованості в розмірі
3 875 834,27 грн., з яких заборгованість за
основним боргом в сумі 1 377 769,24 грн.,
заборгованість по нарахованих
відсотках за користування кредитними
коштами в сумі 626 898,58 грн.,
заборгованість по нарахованій
щомісячній комісії 82 900 грн.,
заборгованість по пені за несвоєчасне
погашення кредиту в сумі 1 780 917, 50 грн.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2
суму судового збору в розмірі 3654 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Банк "Фінанси та кредит",
третя особа: ОСОБА_2 про визнання
кредитного договору недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: