АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /790/2136/14
Справа № 2033/5748/12
Доповідач-Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко
Т.М.

при секретарі: Сватенко
Н.В..

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 , в особі представника
ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 30 січня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4, треті особи : Дванадцяти
державна нотаріальна контора м.
Харкова , Шоста державна нотаріальна
контора м. Харкова про визнання
заповіту недійсним та визнання права
власності на частку у спадщині,-

ВСТАНОВИЛА
:

23.07.2012 року ОСОБА_7 звернулась у суд з
позовом, в якому просила визнати
недійсним заповіт ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_4 та у разі встановлення
дійсності заповіту ОСОБА_8 , визнати за
нею частку у спадщині від ОСОБА_8 у
розмірі ? частини від усього
належного йому майна.

Як на підставу вимог посилалась на те,
що з 2 березня 1968 року перебувала у
шлюбі з ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач зазначала , що у 1992 році після
смерті батьків її чоловік отримав
свідоцтво про право власності на
спадщину за законом у вигляді будинку з
надвірними будівлями,що розташований в
АДРЕСА_1. Позивач також зазначала, що
06.03.2012 року вона звернулась з заявою про
прийняття спадщини після смерті
чоловіка, однак 01.07.2012 року Дванадцятою
державною нотаріальною конторою їй
було повідомлено про наявність
заповіту чоловіка, зробленого ним ще у
2002 році на ім.»я його дочки ОСОБА_4 та як
на підставу його недійсності позивач
посилалась на те, заповіт містить
ознаки підробки . Позивач також
зазначалає, що відповідно до ст.. 1241 ЦК
України незалежно від заповіту має
право на обов»язкову частку в
спадковому майні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла ( а.с.44).

Ухвалою суду від 22.01.2013 року
провадження у справі було зупинено до
вирішення питання щодо
правонаступництва після смерті ОСОБА_7
( а.с.47 ).

Ухвалою суду від 07.11.2013 року
провадження у справі було відновлено (
а.с.57).

Ухвалою суду постановленої в судовому
засіданні 15.01.2014 року ,ОСОБА_6 був
залучений до участі у справі як
правонаступник, позивача (а.с.69).

Представник позивача в судовому
засіданні суду першої інстанції ,
уточнив позовні вимоги та
відмовившись від позовних вимог щодо
визнання заповіту недійсним, просив
суд визнати за ОСОБА_6, як
правонаступника ОСОБА_7,, частки у
спадщині від ОСОБА_8 у розмірі 14 частини
від усього належного спадкодавцю
майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог
представник позивача зазначив, що мати
позивача ОСОБА_7 знаходилась у шлюбі та
мешкала з померлим ОСОБА_8 за адресою
АДРЕСА_1, представник позивача
зазначив, що 19.09.2011 року чоловік матері
позивача помер та після його смерті
мати продовжувала проживати в
зазначеному будинку , поховала
чоловіка за власні кошти і у
встановлений законом строк звернулась
до Дванадцятої державної нотаріальної
контори м.Харкова з заявою щодо
прийняття спадщини за законом, яка
залишилася від її чоловіка та в цей же
день була зареєстрована спадкова
справа №52510145, яка зареєстрована у
спадковому реєстрі за №139/2012.

При подачі заяви нотаріальною конторою
по спадковому реєстру була проведена
перевірка щодо наявності або
відсутності заповіту ОСОБА_8.

За результатами перевірки дані щодо
наявності заповіту ОСОБА_8 були
відсутні та нотаріальною конторою
почалося оформлення спадщини на
ОСОБА_7, однак, 01.07.2012 року з Дванадцятой
державної нотаріальної контори їй було
повідомлено про наявність заповіту
ОСОБА_8, який був зроблений у 2002 році на
ім»я відповідачки..

Представник відповідача , в судовому
засіданні суду першої інстанції проти
позову заперечував . Свої заперечення
обгрунтовував відсутністю підстав для
визнання за позивачем права власності
на 14 частину спадкового майна,
вважаючи, що ОСОБА_6 спадщину після
смерті чоловіка не прийняла .

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 30 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволені. Суд визнав за
ОСОБА_6 право власності у спадщіні від
померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на 1/4 частку
від усього належного майна .Суд закрив
провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_4 в частині визнання заповіту
недійсним , у зв'язку з відмовою
позивача від позову та стягнув з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_6 судові витрати в
розмірі 403,50 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду , в
апеляційній скарзі представник
відповідача просить його скасувати в
частині задоволенні позовних вимог
позивача та в цій частині ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам .Порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Позивач в судове засідання не
зв»явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце слухання
справи.

Від його представника до суду надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності, при цьому представник
позивача в судове засідання не
з»явився та про причини неявки суду не
повідомив.

Від представників третіх осіб надійшли
заяви про розгляд справи за їх
відсутності .

За таких обставин на підставі ч.2 ст. 305
ЦПК, судова колегія вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
нез»явившихся в судове засідання осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача , дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог частин 1 та 3 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Рішення суду першої інстанції в
частині закриття провадження у справі
сторонами в апеляційному порядку не
оскаржується, а тому його законність і
обгрунтованість в цій частині , у
відповідності до вимог чю1 ст. 303 ЦПК
України, судом апеляційної інстанції
не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
та визнаючи за ним право власності у
спадщині від померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7
на 14 частку від усього належного майна ,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач набув таке право власності.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України ,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу , поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як свідчить позовна заява ОСОБА_7,
правонаступником якої є ОСОБА_6
підставою для звернення її до суду
слугувало оспорювання заповіту,
залишеного спадкодавцем ОСОБА_8 на
ім»я відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні суду першої інстанції
відмовився від позовних вимог в цій
частині і в цій частині суд першої
інстанції закрив провадження у справі.

Згідно до вимог ст.15 ЦК України , кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України ,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав ,
свобод чи інтересів.

При цьому, як свідчать матеріали справи
померла ОСОБА_7 у встановлений законом
строк прийняла спадщину та спадщину
після її смерті також прийняв і її
правонаступник , позивач ОСОБА_6 ( а.с.
8,53-54).

В пункті 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року, роз»яснено, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутись до
суду за правилами позовного
провадження.

Згідно до листа Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори від 22.06.2012 року ОСОБА_7 було
запропоновано надати для огляду право-
установчий документ на житловий
будинок АДРЕСА_1 ( а.с.9).

Доказів того, що нотаріусом, як ОСОБА_7,
так і її правонаступнику позивачу
ОСОБА_6 було відмовлено в оформлені
спадщини, матеріали справи не містять,
як і не містять доказів щодо складу
спадщини, право на 14 якої позивач
просив визнати право власності.

За таких обставин, підстави щодо
визнання за позивачем права власності
на 14 частину всього спадкового майна,
відсутні.

Суд першої інстанції на вказані
обставини та вимоги вказаних норм
матеріального та процесуального права
уваги не звернув та прийшов до
помилкового висновку щодо наявності
підстав для задоволення позовних вимог
позивача.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції зазначених вище норм
матеріального та процесуального права,
у відповідності до вимог пунктів 2 та 4
ст. 309 ЦПК України, є обов»язковою
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції в цій частині ,з
ухваленням нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог
в цій частині з зазначених вище
підстав.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню його без
змін.

Керуючись ч.3 ст. 303, ст.ст. 316, 317, 319, 218
ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в особі її
представника ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Змінити рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 30 січня
2014 року, скасувавши його в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та
визнання за ним права власності у
спадщині від померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7
на 14 частку від усього належного майна ,
а також стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_6 судових витрат у розмірі 403, 50
грню

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в
цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: