Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 особисто та як
законного представника
неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа:
Служба у справах дітей Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації про усунення перешкод в
користуванні власністю,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
вони є власниками квартири АДРЕСА_1.
Третій співвласник квартири ОСОБА_5
померла у 2005 році. Квартира складається
з двох кімнат, загальна площа квартири
48,90 кв.м., житлова площа 28,30 кв.м.
Відповідачі по справі доводяться йому
(ОСОБА_2) колишньою дружиною та сином. У
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 він
перебував з 03.06.2006 року. З її ініціативи
цей шлюб було розірвано рішенням суду
судової дільниці № 3 Первомайського
району м. Іжевська Удмуртської
республіки від 14.07.2011 року. Через деякий
час після реєстрації шлюбу ОСОБА_3, а
син ОСОБА_4 після народження, були
зареєстровані в спірній квартирі.
Після народження дитини відповідач з
дитиною проживали в спірній квартирі
та користувалися нею як члени їх сім'ї,
а на початку 2010 року вона прийняла
самостійне рішення поїхати з дитиною
до своїх батьків до м. Іжевська, та
певний час пожити у них з метою
отримання допомоги у вихованні дитини
та доглядом за нею. Фактично з цього
часу він (ОСОБА_2) припинив з нею
підтримувати подружні стосунки, що в
подальшому дало їй привід звернутися
до суду за місцем фактичного мешкання з
позовом про розірвання шлюбу. Крім
цього, з тексту позовної заяви
вбачалося, що відповідачка з дитиною
мала намір проживати за місцем
проживання її матері у м. Іжевську. У
позовній заяві відсутні будь-які
посилання на те, що вони (позивачі)
будь-яким чином перешкоджали їй з
дитиною користуватися спірним жилим
приміщенням. В рішенні суду від 14.07.2011
року вказано, що ОСОБА_3 є громадянкою
Російської Федерації, та має постійне
місце проживання разом з дитиною за
вказаною нею адресою. Таким чином,
відповідачі по справі з 2010 року
припинили проживання та користування
спірною квартирою за власним бажанням.
З моменту їх добровільного залишення
спірної квартири сплинуло більше трьох
років. На даний час в квартирі
зареєстровані вони (позивачі) та
відповідачі. Враховуючи ту обставину,
що відповідачі не проживають в спірній
квартирі, не користуються і не
цікавляться нею на протязі останніх
трьох років, не бажають самостійно
зніматися з реєстрації, а це тягне за
собою додаткові невиправдані
матеріальні витрати для них (позивачів)
по утриманню житла, змусило їх
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
який є і представником ОСОБА_2, та
представник позивачів підтримали усі
обставини викладені в позовній заяві,
позовні вимоги, просили їх
задовольнити. ОСОБА_1 додатково
пояснив, що в спірній квартирі
відповідачі ніколи не проживали, а були
лише зареєстровані. Жили вони по
АДРЕСА_2. Крім того, вони зареєстровані
і в Києві, і в Іжевську. ОСОБА_3 має
подвійну реєстрацію, вона громадянка
Росії. З січня 2010 року в м. Києві
відповідачі не проживають, а
проживають і зареєстровані в м.
Іжевську. В квартирі за спірною адресою
ОСОБА_3 була лише один раз, приїздила в
гості, пили чай, це було після
знайомства сина з нею. В спірній
квартирі відповідача були
зареєстровані з тієї підстави, що його
син (ОСОБА_2) там зареєстрований.

Представник позивачів додатково
пояснив, що відповідач з дитиною з
власної ініціативи виїхала до Росії. В
своєму позові про розірвання шлюбу
вона писала, що з січня 2010 року вони з
ОСОБА_2 проживають окремо. ОСОБА_3 з 2010
року сама визначила своє і дитини місце
проживання в м. Іжевську. ОСОБА_3 разом з
дитиною не проживають в спірній
квартирі, не користується, не
цікавиться, ніколи в ній не проживали.
Відповідачка в 2012 році приїздила до
своїх знайомих, але до квартири не
приходила, не вселялася.

Відповідач, яка є законним
представником малолітнього ОСОБА_4, в
судове засідання не з'явилася, про день
та час слухання справи сповіщалася
належним чином, заяв про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
за її відсутності до суду не подавала. В
попередніх судових засіданнях приймав
участь представник відповідача ОСОБА_3,
заявляв клопотання, надав письмові
заперечення, проте з 21.02.2014 року до суду
не з`являється, справою не цікавиться,
заяв про відкладення чи про розгляд
справи за його відсутності не подавав.

В судовому засіданні представник
третьої особи заперечував щодо зняття
з реєстраційного обліку дитини,
оскільки вона має право на її
користування. Відповідачі були
зареєстровані за спірною адресою зі
згоди власників.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
який є і представником ОСОБА_2,
представника позивачів, представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 08.11.2000 року, квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної, спільної
власності ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. В 2005
році ОСОБА_5 померла.

03.06.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають
дитину - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

14.07.2011 року суд Первомайського району м.
Іжевська Удмуртської Республіки виніс
рішення про розірвання шлюбу між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім того, даним
рішенням було визначено місце
проживання неповнолітньої дитини
ОСОБА_4 по місцю проживання матері -
ОСОБА_3, та з ОСОБА_2 стягнуто аліменти
на утримання дитини в розмірі ? частини
доходів, починаючи з 14.07.2011 року. В
позовній заяві ОСОБА_3 посилалася на те,
що з січня 2010 року шлюбні відносини з
ОСОБА_2 припинено, спільне господарство
не ведеться, більше ніж півроку
проживають окремо. Адреса проживання
вказана - АДРЕСА_3. До позовної заяви
додано копію по квартирної картки, з
якої слідує, що ОСОБА_3 зареєстрована за
адресою - АДРЕСА_3 з 04.07.2006 року, а ОСОБА_4
зареєстрований за цією ж адресою з
04.08.2010 року.

Відповідно до довідки форми 3, виданої
ЖРЕО № 413 від 28.05.2013 року, в спірній
квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4.

З копій актів від 06.02.2013 року, 10.04.2013 року
та 17.06.2013 року слідує, що відповідач та
неповнолітній ОСОБА_4 за спірною
адресою не проживають з 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України, власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

По даній справі встановлено, що
відповідач з сином не проживають в
спірній квартирі вже більше трьох
років. ОСОБА_3 разом із сином проживають
та території Удмуртської Республіки,
що підтверджено і самою ОСОБА_3

Відсутні будь-які дані щодо не
проживання відповідача з дитиною в
спірній квартирі з поважних причин чи
щодо чинення перешкод в їх проживанні.
Будь-яких доказів на спростування
доводів позивача ОСОБА_3 до суду не
надала. Письмові заперечення
представника відповідача, які
подавалися в попередніх судових
засіданнях суд не приймає до уваги,
оскільки вони є голослівними та
недоведеними. Крім того, сам
представник ОСОБА_3 підтвердив той
факт, що ОСОБА_3 з дитиною дійсно не
проживають за спірною адресою тривалий
час.

Не приймаються до уваги і заперечення
представника третьої особи, оскільки
дитина ОСОБА_4 проживає з матір'ю, як
було визначено судом, зареєстрований
за місцем її реєстрації, з батька
дитини по рішенню суду стягнуто
аліменти на його утримання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України,
ст.ст. 60, 61, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
особисто та як законного представника
неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа:
Служба у справах дітей Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації про усунення перешкод в
користуванні власністю - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 особисто, та як
законного представника
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
усунути перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з
реєстраційного обліку за даною
адресою.

Зняти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку за адресою:
квартира АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: