Ухвала іменем україни 19 березня 2014
рокум. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області, Державної
казначейської служби України в особі
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Кіровоградській області про
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, поданої
через представника ОСОБА_5, на рішення
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 28
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся із
зазначеним позовом до суду, в
обґрунтування якого зазначив, що
відносно нього було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162
Кримінального кодексу України (далі -
КК України) та ч. 2 ст. 345 КК України,
обрано міру запобіжного заходу -
підписку про невиїзд, яку без будь яких
підстав 15 жовтня 2005 року змінено на
утримання під вартою. Вироком
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 03 квітня
2006 року позивача було виправдано за
обвинуваченням у скоєнні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, та
визнано винним у скоєнні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Вважає, що під час розслідування
вказаної кримінальної справи та її
судовому розгляді неправомірними
діями правоохоронних органів та суду,
йому була спричинена моральна шкода,
яка полягає у приниженні його гідності,
порушенні нормальних життєвих
зв'язків, порушенні сну та погіршенні
стану здоров'я, у зв'язку з чим просив
суд стягнути з Державного бюджету
України на його користь у
відшкодування моральної шкоди 68 590 грн
60 коп.

Рішенням Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 28
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 14 січня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 -
представник ОСОБА_4, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, ухвалити у
справі нове рішення яким позов
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції з висновком якого
погодився і апеляційний суд,
відмовляючи у задоволенні позову,
обґрунтовано застосував до спірних
правовідносин п. 3 Положення про
застосування Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду»,
затверджене наказом Міністерства
юстиції України, Генеральної
прокуратури України та Міністерства
фінансів України від 04 березня 1996 року
№ 6/5/3/41 та зареєстроване в Міністерстві
юстиції України 06 березня 1996 року за №
106/1131, відповідно до якого право на
відшкодування шкоди у громадянина,
який був незаконно засуджений судом,
виникає у випадку повної його
реабілітації. За таких обставин у
зв'язку з тим, що повної реабілітації
позивача не відбулося, суд дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав, які б давали позивачеві право
на відшкодування шкоди, завданої
незаконним діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури та
суду.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 28
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 14 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Г.В. Юровська А.О. Леванчук Т.О.
Писана