Справа № 509/4878/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Шестопалової О.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Овідіополь
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування суми заподіяних
матеріальних збитків у розмірі 10 164,22
гривень та судових витрат у розмірі 229,40
гривень.

Позивач в судове засідання з'явився,
позовні вимоги просив задовольнити
частково, в частині різниці між сумою
матеріальних збитків 10 164,22 гривень, та
виплаченої йому страховою компанією
приблизно у розмірі 6 400,00 гривень, та
судові витрати.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву від 05
березня 2014 року, у якій позовні вимоги
не визнав у повному обсязі, просив
розглянути справу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 червня 2013 року
приблизно о 07:30 годині на автодорозі
Одеса-Б.Дністровський сталася
дорожньо-транспортна пригода, у якій
зіткнулися два автомобіля : «ВАЗ-2110»
д.н. НОМЕР_1, який належить позивачу та
знаходився під його керуванням.
Причиною ДТП стало грубе порушення
ОСОБА_2 п.10.1 «Правил дорожнього руху»,
тобто ДТП сталося з його вини, що
підтверджується постановою
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 17 червня 2013 року
про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП, що сталося 05 червня 2013
року, автомобіль позивача отримав
механічні ушкодження з вини ОСОБА_2

Згідно Висновку експертного
автотоварознавчого дослідження з
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику автомобілю
«ВАЗ 2110», який було одержано позивачем
за власною заявою про проведення
дослідження за фактом ДТП, вартість
матеріального збитку становить 9 364,22
гривень. Також, у вартість
матеріального збитку позивач врахував
оплату за проведення вказаного
дослідження у розмірі 800,00 гривень.

У судовому засіданні, заперечуючи
проти позовних вимог, відповідач
зазначив, що позивач отримав
відшкодування заподіяної внаслідок
ДТП шкоди від страхової компанії,
вказаний факт ОСОБА_1 також підтвердив
у судовому засідання, зазначивши, що
отримав суму, меншу заподіяної шкоди,
приблизно 6 400,00 гривень, що є не повним
відшкодуванням. Однак жодних квитанцій
про отримання вказаних коштів позивач
не надав до суду, вказавши, що не зберіг
їх.

Експертиза, що була призначена по
справі за заявою позивача, проти
проведення якої заперечував
відповідач, не відбулася через
несплату позивачем витрат на
проведення експертизи та не
пред'явлення транспортного засобу
експерту.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 2 і 5 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу а відповідно до ст. 61
цього ж Кодексу обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Повно, об'єктивно та всебічно
дослідивши матеріали справи, керуючись
діючим законодавством, вислухавши
пояснення позивача, оскільки ОСОБА_1
було виплачено страховою компанією
відшкодування за матеріальні збитки,
спричинені ДТП, що було підтверджено
сторонами по справі у судовому
засіданні, суд вважає за доцільне у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214-215, 218,
223 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
В.К.Кочко