У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів : Малько О.С., Бондаренко Н.В.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання
Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
14 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з*явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 14 лютого 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання права на
спадкове майно відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

В поданій на це рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає це
рішення таким, що не відповідає нормам
матеріального та процесуального права
і фактичним обставинам справи.

Заявлені ним позовні вимоги про
визнання права власності на 1/6 квартири
АДРЕСА_1 грунтувались на тому, що на
день відкриття спадщини після смерті
його батька 2 грудня 2012 року 1/2 цієї
квартири була у власності спадкодавця.

Судом було встановлено, що 28
грудня 2004 року між його батьками та
його сестрою ОСОБА_3 укладено договір
довічного утримання(догляду),
відповідно до п.1.1 якого відчужувачі
передають, а набувач отримує у
власність зазначену квартиру на умовах
цього договору.

Разом з тим , ОСОБА_3 лише 18 січня
2013 року було зареєстровано договір
довічного утримання,а виходячи зі
змісту статей 210,334,640 Цивільного
кодексу України договір довічного
утримання щодо нерухомого майна, не
зареєстрований в уповноваженому
державному органі за життя ОСОБА_4, не
тягне за собою перехід права власності
на майно, визначене договором, а
відповідно у набувача не виникає право
власності на квартиру, належну
померлому.

Реєстрація права власності на
квартиру спадкодавця була проведена
пілся відкриття спадщини, а на момент
відкриття спадщини договір довічного
утримання не був зареєстрований, а тому
вказана квартира входила до складу
спадкового майна на загальних
підставах.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити повністю його позовні
вимоги.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
в жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом про визнання за ним як
спадкоємцем після смерті батька права
власності на 1/6 частки квартири.

Відповідно до відомостей з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно спірна квартира з січня
2013 року є власністю ОСОБА_3 на підставі
договору довічного утримання,
укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 28 грудня 2004 року.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог , суд вірно виходив з
того, що вказаний договір не оспорений,
зареєстрований в установленому
законом порядку, а відмова державного
нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва
на право на спадщину на частку в
спірній квартири не
оскаржувалась.

Підстав для позбавлення ОСОБА_3
права власності на майно, яке набуте
нею на умовах договору довічного
утримання,- у суду не було.

Рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
викладених у ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,323-325 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 14 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Бондаренко Н.В.
Шимків С.С.