Справа № 2/489/940/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 року
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової
Н.С.,

при секретарі - Гроднової А.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, виселення та зняття з
реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

117.02.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, виселення та
зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що
він є власником квартири АДРЕСА_1.
Вказана квартира була придбана ним з
прилюдних торгів. Однак в зазначеній
квартирі без належних правових
підстав зареєстрована та продовжує в
ній проживати колишня власниця -
відповідачка по справі ОСОБА_3, а також
інші, невідомі позивачу, особи. Вони
не є членами сім'ї (колишніми членами
сім'ї) ОСОБА_2, договору найму житла з
власником квартири не укладали. На
прохання позивача звільнити
самовільно зайняте житлове
приміщення та знятись з реєстраційного
обліку відповідачка не реагує. В
зв'язку з викладеними обставинами
позивач не має можливості вселитись до
належної йому на праві власності
квартири.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив суд: визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1, виселити її з даної
квартири та зняти з реєстраційного
обліку.

В подальшому позивач ОСОБА_2 уточнив
позовні вимоги. А саме зазначав, що у
спірній квартирі проживає також без
належних правових підстав ОСОБА_4, в
зв`язку з чим просив його також
визнати таким, що втратив право
користування вищезазначеною
квартирою, виселити та зняти з
реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з`явились, повідомлялись судом про
розгляд справи належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний
розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва від 17.12.2013 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, ОСОБА_2 належить на
праві власності АДРЕСА_1. Вказана
квартира була ним придбана з прилюдних
торгів, її попереднім власником була
ОСОБА_3 - відповідачка по справі.

Згідно Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 17.12.2013
р., право власності ОСОБА_2 на
вищезазначену квартиру зареєстровано
у встановленому законом порядку.

Однак, відповідно до Довідки ЖКП ММР
«Південь» за вих. № 852 від 20.02.2014 р., в
АДРЕСА_1 зареєстровані колишня
власниця - ОСОБА_3, а також її син -
ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, на
прилюдних торгах в межах виконавчого
провадження, спірна квартира була
придбана позивачем ОСОБА_2

Однак фактично користуватися та
розпоряджатися належною йому на праві
власності квартирою позивач не має
можливості, оскільки в квартирі без
його згоди проживають та
зареєстровані відповідачі - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Відповідачі не є членами сім'ї
або колишніми членами сім'ї позивача,
договору найму житла з власником
квартири не укладали. На неодноразові
прохання позивача звільнити
самовільно зайняту квартиру
відповідачі не реагують.

Відповідно до ч. 3ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги, якщо
сторонами не погоджено більший строк.
Якщо громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем у встановленому законом
порядку було попереджено відповідачку
ОСОБА_3 та її сина про необхідність
звільнити житлове приміщення АДРЕСА_1
та знятись з реєстраційного обліку за
вказаною адресою. Однак до
теперішнього часу вказані вимоги
власника відповідачами не виконано,
житлове приміщення не звільнено.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпорядження майном.

Гарантуючи захист власності, закон
надає власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатись своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом
звернення до суду із позовом про
усунення перешкод у користуванні
власністю.

Враховуючи викладені обставини та
оцінивши надані докази в сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, права позивача порушено
та вони підлягають відновленню шляхом
задоволення позовних вимог в частині
виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 з АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог необхідно відмовити.

Так відповідно до ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» виселення особи
з житлового приміщення є достатньою
правовою підставою для зняття її з
реєстраційного обліку та окремого
рішення з цього приводу не потрібно. З
цих підстав, позовні вимоги про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою
та зняття їх з реєстраційного обліку -
є зайвими.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів необхідно стягнути на
користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір
243 грн. 60 коп., по 121 грн. 80 коп. з кожного.

На підставі ст. ст. 132-1, 150 ЖК України,
ст.ст. 311, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212,
214, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп., по 121 грн.
80 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем шляхом подачі
апеляційної скарги апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: