Номер провадження 22-ц/775/1972/2014
Головуючий в 1 інстанції Мірошкін О.І
Доповідач Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області на заочне рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 10 січня 2014 року у цивільній
справі за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області до ОСОБА_1 про
відшкодування сум страхових виплат, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Єнакіївського
міського суду Донецької області від 10
січня 2014 року відмовлено в задоволенні
позову відділення виконавчої дирекції
ФСС від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області до ОСОБА_1 про
відшкодування сум страхових.

Не погодившись з вказаним заочним
рішенням відділення виконавчої
дирекції ФСС від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області подав апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що потерпілій
від ДТП ОСОБА_2 були сплачені страхові
виплати в розмірі 13950,27 гривень. В
обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначає, що ст. 1191 ЦК України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, тобто понесені
апелянтом витрати підлягають
стягненню з відповідача на користь
відділення Фонду.

Позивач та відповідач до судового
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Представник позивача надав до суду
заяву з проханням розглянути справу
без участі його представника.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.12.2006 року із
ОСОБА_2 в результаті ДТП стався
нещасний випадок, який пов'язаний з
виробництвом, що підтверджується Актом
Н-1 від 19.07.2007 року (а.с. 22).

ОСОБА_2 було причинено тілесні
ушкодження. Винним у скоєнні ДТП є
ОСОБА_1, якого було визнано винним та
засуджено за ст. 286 ч. КК України до 4
років позбавлення волі.

Згідно висновку МСЄК від 02.09.2007 року
потерпілій ОСОБА_2 встановлено 20%
втрати професійної працездатності.

На відшкодування страхових сум в
результаті травмування на виробництві
ОСОБА_2 Відділенням виконавчої
дирекції ФСС від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області було сплачено 13950,27
гривень.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що перехід до
страховика прав страхувальника щодо
особи, відповідальної за завдані
збитки (суброгація - ст. 993 ЦК України)
допускається лише в майновому
страхуванні і таке право не може бути
застосоване в особистому страхуванні
життя і здоров'я. Відтак, при особистому
страхуванні життя і здоров'я потерпіла
особа має право отримати і страхову
виплату від Фонду, і в повному обсязі
відшкодування шкоди від її
заподіювача. Оскільки право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяну
шкоду здоров'ю, за своїм характером є
таким, що нерозривно пов'язане з особою
самого потерпілого, то згідно зі ст. 515
ЦК України воно не може переходити до
інших осіб, зокрема і до Фонду.
Здійснення Фондом страхових виплат
застрахованому за договором
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання шкодою для
Фонду не є, оскільки винна в порушенні
прав застрахованого особа ніяких прав
Фонду не порушила. У зв'язку з цим, у
разі виплати Фондом страхових сум
застрахованому у Фонду відсутнє і
право регресної вимоги до винної у
настанні страхового випадку особи ,
така правова позиція викладена
Верховним Судом України в постанові
від 05 вересня 2012 року у справі N 6-32 гс12,
яка відповідно до вимог ч. І ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд вважає висновки суду
обґрунтованими і такими, що
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами закону.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів,
внаслідок чого підстав для задоволення
апеляційної скарги і скасування
судового рішення не має.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області відхилити.

Заочне рішення Єнакіївського міського
суду Донецької області від 10 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: