Справа № 342/1665/13-ц
Провадження № 22-ц/779/801/2014
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І. Г. І.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Мелінишин Г.П., Шалаути Г.І.,

секретаря
Вилки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Городенківського районного суду від 30
січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Городенківського районного
суду від 30 січня 2014 року задоволено
позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" 24944 грн. 61 коп.
заборгованості за кредитним договором
№б/н від 04.02.2008 року та 249 грн. 45 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилається на
незаконність та необґрунтованість
судового рішення, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неналежному
дослідженні судом доказів по справі та
невідповідності висновків суду
обставинам справи. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити ПАТ КБ "ПриватБанк" у
задоволенні позову.

Представник апелянта свої вимоги
обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 04.02.2008 року
було написано заяву на відкриття
карткового рахунку та отримання
пластикової картки з лімітом 500 грн. в
ПАТ КБ "ПриватБанк". Фактично жодного
кредитного договору укладено не було.

Даний договір від 04.02.2008 року не
відповідає вимогам ЦК України. Зокрема,
правочин було вчинено з суттєвими
дефектами змісту, а саме - без чіткого
визначення ціни договору. Договір не
містить жодного детального розрахунку
плати за користування кредитом та усіх
інших витрат позичальника,
безпосередньо пов'язаних з отриманням,
виконанням та обслуговуванням кредиту.
Виконання кредитного зобов'язання
відбувалося без жодного усвідомлення
позичальником реальних, обґрунтованих
сум платежів за послуги банку, порядку
і методики нарахування ним штрафних
санкцій, інших платежів.

Судом першої інстанції, в порушення
ст.213 ЦПК України та ст.11 ЗУ "Про захист
прав споживачів", не надано правової
оцінки доводам відповідача про
застосування ст.ст. 203, 229-230 ЦК України
та ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів",
згідно яких спірний кредитний договір
не укладений у встановленому законом
порядку та не відповідає вимогам,
передбаченим законом.

Крім того, відповідач, згідно ст.ст.256, 267
ЦК України, заявляв клопотання про
застосування до спірних правовідносин
позовної давності. Однак, суд дані
положення ЦК України не застосував та
як підставу для незастосування
позовної давності вказав, що кредитний
договір пролонговувався автоматично
та є таким що діє. Проте, незрозумілим є
ототожнення терміну давності та
терміну дії договору.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк", суд першої інстанції
виходив із того, що ОСОБА_2 належним
чином не виконував взяті на себе
зобов'язання згідно умов кредитного
договору від 04.02.2008 року, у зв'язку з чим
у нього виникла заборгованість перед
кредитором в розмірі 24944 грн. 61 коп.
Будь-яких доказів на спростування
вказаної суми заборгованості
відповідачем надано не було.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції та
вбачається з матеріалів справи, 04.02.2008
року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір № б/н,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 3% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом.

В ході користування платіжною карткою,
ОСОБА_2 кредитодавцем неодноразово
збільшувався та зменшувався кредитний
ліміт, який остаточно станом на 21.12.2011
року був встановлений в розмірі - до 12780
грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами і
правилами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та Банком
договір, про що свідчить підпис ОСОБА_2
у заяві (а.с.7).

Взятих на себе зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором
ОСОБА_2 належним чином не виконував, у
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед кредитором, яка
станом на 31.07.2013 року складала 24944 грн. 61
коп., з яких: 12773 грн. 99 коп. -
заборгованість за кредитом; 8591 грн. 38
коп. - заборгованість по процентах за
користування кредитом; 127 грн. 74 коп. -
нарахована комісія; 2025 грн. 57 коп. -
прострочена комісія; 250 грн. - штраф
(фіксована частина); 1175 грн. 93 коп. -
штраф (процентна складова).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК
України, укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами, відповідно до його умов,
вимог Цивільного Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610-611 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Що стосується доводів апелянта з
приводу пропуску позивачем строку
позовної давності, то на думку колегії
суддів вони є необгрунтованими.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Як передбачено ст.259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п.9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонговується на такий же термін.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком, якщо вона є, в тому числі
заборгованість, яка виникла протягом 30
днів з моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам. При
незгоді зі списанням коштів по
картрахунку письмово проінформувати
банк про це протягом 35 днів з моменту
списання.

З викладеного вбачається, що
сторони, укладаючи кредитний договір,
досягли згоди, що по закінченню строку
його дії відповідна картка
продовжується банком на новий строк,
якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії) не поступило
письмової заяви держателя про закриття
картрахунку, а відтак продовжується
строк дії кредитного договору. Таким
чином, на підставі умов кредитного
договору строк дії картки та строк дії
кредитного договору поновлюється
кожного разу зі спливом терміну дії
карти.

З матеріалів справи вбачається,
що з моменту укладення кредитного
договору 04 лютого 2008 року ніхто із
сторін до цього часу не заявив про
намір його припинити, зокрема
відповідач не подав письмової заяви
про закриття карткового рахунку.

За таких обставин строк дії
картки, у тому числі і строк дії
кредитного договору пролонговувався з
кожним роком і на даний час діє до 04
лютого 2015 року.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК
України, при виборі правової норми, яка
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеною в постанові
від 20 листопада 2013 року по справі
№6-126цс13 пункт 7 частини 11 статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Колегія суддів також приймає до
уваги позицію Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, висловлену в
ухвалах від 11.09.2013 року та 18.09.2013 року по
аналогічних справах.

Крім того, як вбачається з детального
розрахунку заборгованості ОСОБА_2
останній раз він здійснював погашення
заборгованості через банкомат 16.06.2012
року в розмірі 400 грн. (а.с.49).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Згідно частини 3
цієї ж статті, після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Тобто позивач, оплативши частково свою
заборгованість, вчинив дію, яка
свідчить про визнання наявності у
нього зобов'язань перед банком, а тому
строк позовної давності перервався і
почав обраховуватись заново. В той час,
як ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з
позовом до суду 10.10.2013 року, тобто менше
ніж через три роки після останньої
оплати ОСОБА_2

Враховуючи все вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дійшов законного та
обґрунтованого висновку про наявність
у ОСОБА_2 заборгованості перед ПАТ КБ
"ПриватБанк", стягнув з нього 24944 грн. 61
коп. та вирішив не застосовувати до
спірних правовідносин позовну
давність.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції обставини справи з'ясовано
всесторонньо і повно та ухвалено
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Городенківського районного
суду від 30 січня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Г.П. Мелінишин

Г.І. Шалаута