Головуючий суду 1 інстанції - Река А.С.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 434/6849/13-ц
Провадження № 22ц/782/856/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 07 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» про внесення
змін в договір на житлово-комунальні
послуги, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Артемівського районного суду
міста Луганська від 07 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 (далі
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» (далі ТОВ «ЛЕО»
або відповідач) про внесення змін в
договір на житлово-комунальні послуги,
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просив: рішення
скасувати; ухвалити нове рішення, яким:
змінити текст укладеного 25 травня 2013
року між ТОВ «ЛЕО», як
енергопостачальником і позивачем -
ОСОБА_2, як споживачем, договору про
користування електричною енергією;
виключити з назви укладеного 25 травня
2013 року між сторонами договору про
користування електричною енергією,
слово "Типовий" та примітку перед
назвою договору у вигляді - "Додаток І
до Правил користування електричною
енергією для населення".

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначив, що
Артемівський суд суттєво порушив та
неправильно застосував норми
матеріального права - статті 634, 648, 649, 714
ЦК України, що призвело до винесення
незаконного рішення про відмову у
задоволенні позову про внесення змін в
споживчий договір на підставі статті 630
ЦК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Під час ухвалення
рішення суд серед інших вирішує
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що укладений між сторонами 25
травня 2013 року Типовий договір про
користування електричною енергією у
редакції Додатку до Правил
користування електричною енергією для
населення, із зазначенням посилань на
внесення змін та доповнень до
відповідних Правил, який сторони
уклали після чисельних намагань дійти
згоди щодо усіх суттєвих умов договору,
дійсно відповідає волевиявленню
сторін, оскільки на час його підписання
зауважень та заперечень у сторін не
було; на даний час будь-які взаємні
претензії між сторонами з питань
енергопостачання та виконання умов
зазначеного договору відсутні. Позивач
не надав доказів на підтвердження того,
що укладений типовий договір грубо
порушує його права як споживача, тобто
позбавляє його прав, які він звичайно
мав, а також, що договір виключає чи
обмежує відповідальність відповідача,
як сторони договору, за порушення
зобов'язань або містить інші умови, які
явно обтяжливі для позивача.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду, оскільки
вони відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що позивач - ОСОБА_2 є
власником квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Постачання
електричної енергії до належного
позивачу приміщення здійснюється ТОВ
«ЛЕО». Протягом тривалого часу сторони
намагалися укласти договір про
користування електричною енергією,
обмінювалися проектами договорів. На
розгляді Жовтневого районного суду
міста Луганська знаходилися цивільні
справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ЛЕО»
про зобов'язання укласти договір про
користування електричною енергією.

25 травня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«ЛЕО» був укладений Типовий договір
про користування електричною енергією
терміном на 3 роки. Вказаний договір
набирав чинності з дня його підписання
та вважається продовженим на рік, якщо
за місяць до закінчення терміну
його дії жодна із сторін не висловить
наміру внести до нього зміни або
доповнення. Вищевказаний договір
укладено відповідно до Додатку-1 до
Правил користування електричною
енергією для населення.

Між сторонами виник спір з приводу
внесення змін до Типового договору про
користування електричною енергією,
який за твердженнями позивача, за
своєю юридичною природою є споживчим
договором, укладеним на підставі
типових умов.

Відносини сторін щодо постачання
електроенергії регулюються законами
України від 01.07.1994 року «Про
енергозбереження», від 16.10.1997 року «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1999
року № 1357 та іншими. Відповідно до
статті 1 Закону України від 24 червня 2004
року «Про житлово-комунальні послуги»
забезпечення електропостачанням,
охоплюється поняттям «комунальні
послуги». Тому до відносин сторін з
постачання електричної енергії також
застосовуються у відповідній частині
положення Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Статтею 19 Закону № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Права та обов'язки споживача й
виконавця житлово-комунальних послуг
визначені статтями 20, 21 вищевказаного
Закону. Зокрема, правом споживача є
одержання вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком - укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Обов'язком
виконавця - надання послуг вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про електроенергетику» від 16.10.1997 року
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.
Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України. Правила користування
електричною і тепловою енергією для
населення затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту п. 3 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року (далі Правила) споживання
електричної енергії здійснюється на
підставі договору про користування
електричною енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією
(додаток 1) і укладається на три роки.
Договір про користування електричною
енергією (далі - договір) вважається
продовженим на рік, якщо за місяць
до закінчення зазначеного терміну
жодна із сторін не заявила про

розірвання договору або про внесення
до нього змін. Енергопостачальники, що
здійснюють постачання електричної
енергії на закріпленій території, не
мають права відмовити споживачу,
об'єкти якого розташовані на цій
території, в укладенні договору про
користування електричною енергією. У
разі виникнення питань, можливі
шляхи вирішення яких не обумовлені
договором, сторони керуються цими
Правилами та законодавством.

Відповідно до статті 630 ЦК України
договором може бути встановлено, що
його окремі умови визначаються
відповідно до типових умов договорів
певного виду, оприлюднених у
встановленому порядку. Якщо у договорі
не міститься посилання на типові умови,
такі типові умови можуть
застосовуватись як звичай ділового
обороту, якщо вони відповідають
вимогам статті 7 цього Кодексу.

У сфері постачання електричної енергії
на Україні Типовий договір, як Додаток
до Правил користування електричною
енергією для населення,
затверджується органом державної
влади - Кабінетом Міністрів України.
Такий типовий договір є нормативним
актом, що обумовлює
загальнообов'язковість його
застосування для учасників. За таких
обставин дія статті 630 ЦК України, про
необхідність застосування якої
наполягав позивач, на регулювання
спірних правовідносин з приводу
внесення змін у споживчий договір, не
розповсюджується.

Висновки суду щодо наявності підстав
для відмови у задоволенні позовних
вимог, відповідають обставинам справи
та положенням матеріального закону.
Норми матеріального права - статті
634,648,649,714 ЦК України до спірних
правовідносин застосовані правильно.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують. Підстав для скасування
рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 07 лютого 2014 року, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: