Справа № 303/1007/14-ц
Номер рядка стат.звіту - 26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого-судді
Заболотного А.М.

при секретарі
Мошура Н.Р.

за участю: відповідачів
ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі засідань в м.
Мукачево цивільну справу за позовом
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про виселення,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до
відповідачів про виселення їх та інших
мешканців з житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно з кредитним
договором № MKD6GA00000005 від 07.02.2008 року, ЗАТ
КБ «ПриватБанк» надав відповідачу
ОСОБА_1 кредит у розмірі 43885,83 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 05.02.2016
року. З метою забезпечення виконання
забов'язань за кредитним договором,
07.02.2008 року між позивачем та
відповідачами був укладений іпотечний
договір, згідно з умовами якого
відповідачі в забезпечення виконання
умов кредитного договору передали
позивачу в іпотеку належні їм житловий
будинок, загальною площею 88,70 кв.м. та
земельну ділянку, які знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та які належать
відповідачам на праві приватної
власності. 15.11.2012 року Мукачівським
міськрайонним судом ухвалено рішення,
яким звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме будинок загальною
площею 88,70 кв.м та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1. В
подальшому, позивачем направлено
письмову вимогу про добровільне
звільнення вищезазначеного житлового
приміщення всіма мешканцями, однак
таке залишено без виконання. У зв'язку з
цим, на підставі ст. 109 ЖК України та ст.
40 Закону України «Про іпотеку» просить
суд виселити відповідачів та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, подав до суду
заяву в якій просив розглядати справу
без його участі, позовні вимоги
підтримав повністю.

Відповідачі та представник
відповідача ОСОБА_1 в судовому
засіданні проти позову заперечили та
повідомили, що іншого житла не мають, а
тому просили суд відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідачів та
представника відповідача, дослідивши
та перевіривши зібрані у справі докази,
постановляючи рішення відповідно до
вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що
позов слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 15.11.2012 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення задоволено частково та
вирішено в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на житловий будинок
загальною площею 88,70 кв.м. та земельну
ділянку, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк».
Зазначене рішення набрало законної
сили.

Згідно з ст. 109 ЖК України та ч. 1 ст. 40
Закону України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців. Виселення проводиться у
порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» законодавець встановлює
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
нежитлове приміщення у встановлений
або інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК
України.

Оскільки законом передбачений
вказаний порядок виселення позивач має
право після звернення стягнення на
будинок направити відповідачу, та
особам, що мешкають у вказаному будинку
письмову вимогу про їх добровільне
виселення протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги. У разі
відмови мешканців житлового будинку
виселитися, їх виселення може бути
проведено у судовому порядку.

Відповідно до п. 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати наступне, відповідно до ч. 4
ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як за підстав і в порядку, передбачених
законом. Житлові права охороняються
законом, за винятком випадків, коли
вони здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Отже, примусове виселення здійснюється
на підставі рішення суду тільки за
певних умов: якщо мешканці добровільно
не звільнили житловий будинок чи
житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки, та
лише після спливу одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно з положень Закону України «Про
іпотеку» виселення відповідача
необхідне для вжиття заходів по
реалізації предмета іпотеки, усунення
перешкод для здійснення реалізації
предмета іпотеки, а також забезпечення
прав майбутніх покупців.

Відповідно до листа Мукачівського РС
ГУДМС України в Закарпатській області
№ 402 від 22.02.2014 року за адресою АДРЕСА_1
зареєстровані відповідачам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Крім того, відповідно до довідки
№ 315 від 25.03.2014 року, виданої виконкомом
Чомонинської сільської ради, до складу
сім'ї ОСОБА_1 входять: чоловік - ОСОБА_2;
син - ОСОБА_4; невістка - ОСОБА_5; внучки -
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Після набрання рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15.11.2012 року законної сили,
ПАТ КБ «Приватбанк» було надіслало
відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмове
повідомлення № 30.1.0.0/2-072 від 24.09.2013 року
про добровільне звільнення житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 в
тридцятиденний строк з дня отримання
повідомлення. Зазначене повідомлення
відповідачі отримали 04.10.2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштових відправлень.

За таких обставин враховуючи те, що
відповідачі у встановлений законом
строк добровільно не звільнили спірний
житловий будинок, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в цій частині та вважає їх такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підстав доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Крім
того, відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України
суд може залучити до участі у справі
іншу особу як співвідповідача виключно
за клопотанням позивача.

Виходячи із зазначених норм закону, суд
вважає, що у задоволенні позовної
вимоги позивача стосовно виселення
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку
(предмет іпотеки), слід відмовити,
оскільки враховуючи диспозитивність
цивільного судочинства, повноваження
щодо залучення інших осіб в якості
відповідачів у справі у суду відсутні.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
необхідно стягнути 243,60 грн. судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223,
294 ЦПК України, ст. 109 ЖК України, ст. 33, 39,
40 Закон України «Про іпотеку», суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з солідарно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» 243,60 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.М.Заболотний