АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/964/14
І інстанції Волошин Р.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Лісової Г.Є.

Полікарпової О.М.,

при секретарі: Бараш Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» на рішення
Бериславського районного суду
Херсонської області від 27 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

у грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом посилаючись на те, що за
кредитним договором № HEXRRX05650114 від 06
липня 2007 року між ним та ОСОБА_2 остання
отримала кредит в розмірі 3102 гривень
під 12 % річних з терміном повернення 06
липня 2008 року, відповідачка свої
зобов'язання не виконала, у зв'язку з
чим станом на 04 грудня 2013 року
утворилась заборгованість в розмірі
15295,05 гривні, яка складається з
заборгованості за кредитом 845,95 гривні,
заборгованості по процентам за
користування кредитом 5773,67 гривні, пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором 7470,90 гривні, фіксованої
частини штрафу 500 гривень, процентної
складової штрафу 704,53 гривні, у позові
поставлено питання про стягнення з
відповідачки вказаної суми
заборгованості.

Заочним рішенням Бериславського
районного суду Херсонської області від
27 січня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено у зв'язку з пропуском
позивачем строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду поставлено питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення про задоволення позову з
підстав, що у ньому зазначені.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи представник позивача
вимоги скарги підтримала, відповідачка
у судове засідання не з'явилася.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі заяви відповідачки від 06
липня 2007 року між сторонами виникли
вказані у позові правовідносини, які
врегульовані умовами заяви та Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»), з
якими відповідачка ознайомилася та
погодилася, нею допущено порушення
зобов'язання в частині повернення суми
кредиту та сплати процентів у
заявленому розмірі, останнє погашення
кредиту та сплата пені нею були
проведені 20 травня 2009 року (а.с. 3-8,
надана позивачем виписка до суду
апеляційної інстанції).

Між сторонами кредитного договору в
силу його умов виникли правовідносини,
врегульовані його положеннями та ст.
ст. 1046, 1054 ЦК України, за якими
відповідачка отримала у позивача суму
кредиту із зобов'язанням повернути
позичену суму та сплатити проценти за
користування кредитними коштами.

Відмовляючи у задоволенні позову з
підстави спливу строку позовної
давності суд першої інстанції не
врахував, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, з огляду на те, що судом
першої інстанції ухвалено заочне
рішення без участі відповідачки, вона
не могла заявити і не заявляла про
застосування вказаних положень
матеріального права, отже у суду не
було передбачених законом підстав для
їх застосування, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
згідно з яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку із ч. 11
ст. 11 зазначеного Закону в цілому,
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту, заборони
ж пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропуском позовної давності при
вирішенні таких спорів чинне
законодавство України не містить.

Крім того, з врахуванням встановленого
п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») терміну позовної давності
по вимогам про стягнення кредиту,
відсотків, неустойки тривалістю у 5
років, дати останнього погашення
відповідачкою кредиту та сплати пені -
20 травня 2009 року, на момент подачі
позову до суду 18 грудня 2013 року строк
позовної давності не сплив.

Відповідачка допустила порушення умов
договору по поверненню суми кредиту та
сплати процентів за його користування,
за змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, позовні
вимоги про стягнення суми
заборгованості за договором
підлягають задоволенню, вимоги про
стягнення неустойки підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
зокрема, неустойкою, яка визначається
як пеня та штраф і є грошовою сумою або
іншим майном, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
зобов'язання, за п. 3 ч. 1 ст. 611 цього
Кодексу сплата неустойки є правовим
наслідком порушення зобов'язання.

П. 5.1 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») передбачено, що при
порушенні позичальником зобов'язання
щодо погашення кредиту у порядку та
строки, відповідно до заяви, та сплати
відсотків за користування кредитом,
він зобов'язаний сплатити банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки, п. 5.3. вказаних умов
визначено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш, ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500
гривень + 5 % від суми заборгованості. З
приведених пунктів Умов та вимог
позову вбачається, що позивачем
заявлена вимога про застосування як
штрафу, так і пені за порушення
відповідачкою зобов'язання щодо
погашення кредиту та сплати відсотків
за користування ним у порядку та
строки, визначені умовами договору,
отже поставлено питання про подвійну
відповідальність одного виду за одне й
те саме порушення зобов'язання, що
суперечить ст. 61 Конституції України, в
тому передбачені законом підстави для
задоволення позовної вимоги про
стягнення пені відсутні.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення у справі скасувати з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду
Херсонської області від 27 січня 2014 року
скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» 7450,62
гривні, які складають 845,95 гривні
заборгованості за кредитом, 5773,67 гривні
заборгованості за процентами, 500
гривень штраф фіксована частина, 331
гривня штраф процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» 351,2
гривні у відшкодування судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _