У Х В А Л А

24 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Гримич М.К.,
Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання договору підряду укладеним та
дійсним, відшкодування майнової та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з указаним позовом,
просили визнати дійсним та укладеним у
липні 2007 року усний договір підряду на
виконання будівельних та
ремонтно-будівельних робіт з
реконструкції будинку АДРЕСА_1,
стягнути з відповідача 36 844 грн
майнової шкоди та по 3000 грн моральної
шкоди.

Свої вимоги мотивували тим, що у липні
2007 року уклали із відповідачем усний
договір на виконання
ремонтно-будівельних робіт у будинку
АДРЕСА_1, які були завершені у листопаді
2007 року. У 2008 році ними були виявлені
недоліки проведених робіт, однак
відповідач відмовився їх усунути.

Справа розглядалася судами різних
інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
4 червня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 27 вересня 2013
року, стягнуто із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 36 844 грн майнової
шкоди. В іншій частині позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 4
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 27 вересня
2013 року залишено без змін.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 29 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: ст. 1166 ЦК
України.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Верховного Суду України від 17
лютого 2010 року, рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 серпня 2011 року, 7 грудня 2011
року та ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 серпня 2011
року.

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Згідно із п. 7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

На надану заявником ухвалу Верховного
Суду України від 17 лютого 2010 року не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України, оскільки ними спір остаточно
не вирішено, справи направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

За змістом п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, може бути подана за
сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин. Під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року,
яку просить переглянути заявник, а
також рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 серпня 2011
року, 7 грудня 2011 року та ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 серпня 2011 року, які надано
ним як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права,
ухвалені у справах за подібних
правовідносин, але за різних
установлених судами фактичних
обставин, із них не вбачається
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції ст. 1166 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання договору підряду укладеним та
дійсним, відшкодування майнової та
моральної шкоди, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

М.К. Гримич

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк

А.С. Олійник