РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області:

в складі головуючого судді
Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання
Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дергачі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Пересічанської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області, ОСОБА_5 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до
Дергачівського районного суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просить визнати за нею право
власності на 43/100 частини домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_3.
Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому майно, а саме на 43/100
частини житлового будинку АДРЕСА_1. Як
зазначила позивачка, вона є
спадкоємицею першої черги після смерті
батька. Окрім позивачки, спадкоємицею
першої черги є мати позивача, дружина
померлого, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
смерті батька позивачка прийняла
спадщину, як спадкоємець, яка фактично
вступила в управління та володіння
спадковим майном, оскільки постійно
проживала із спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

В судове засідання позивач не
з'явилася, просила розглядати справу
без її участі, позовні вимоги
підтримала, просила суд їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем, Пересічанською
селищною радою Дергачівського району
Харківської області за підписом в.о.
голови надано до суду заяву, з
проханням слухати справу за їх
відсутності, та розглянути у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася,
просила розглядати справу без її
участі, позовні вимоги підтримала,
просила суд їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи, що особи, які беруть участь
у справі були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, потреба заслухати
свідків або сторін відсутня, перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні немає, а тому суд вважає, що
справу слід розглянути за наявними в
ній матеріалами.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини на
які посилався позивач, як на підставу
своїх вимог, оцінивши ці докази в
сукупності, суд приходить до висновку,
про задоволення позову, з наступних
підстав.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З представлених доказів, наявних у
матеріалах справи, вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серія НОМЕР_1, виданого
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Дергачівського районного управління
юстиції у Харківській області.

Відповідно свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння,
яке видане на підставі рішення
виконавчого комітету Пересічанської
селищної ради народних депутатів № 422
від 08 жовтня 1991 року, технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок КП «БТІ ДРР»,
виготовленого 12 жовтня 2013 року та
домової книги для прописки громадян, що
мешкають в будинку АДРЕСА_1 - 43/100
частини домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 належали ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належне йому майно, а саме
на 43/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно свідоцтва про народження
серія НОМЕР_2 ОСОБА_1, є донькою
померлого батька, ОСОБА_3.

Крім того, позивачем надано до суду
свідоцтво про одруження НОМЕР_3,
відповідно до якого її прізвище ОСОБА_1
після одруження було змінено на ОСОБА_1.

Окрім позивачки, ОСОБА_1 до спадкоємців
першої черги належить її мати, тобто
дружина померлого, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_4.

Так, згідно свідоцтва про укладення
шлюбу серія НОМЕР_5, 01.12.1973 року
зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів
про укладення шлюбу зроблено запис №88.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень
діючого на теперішній час Цивільного
кодексу України в редакції 2003 року, до
цивільних правовідносин, що виникли до
набрання ним чинності, застосовуються
норми Цивільного кодексу УРСР в
редакції 1963 року.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року, часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року, спадкоємцями
можуть бути особи, що були живими
на момент смерті спадкодавця, а також
діти померлого, зачаті при його житті
і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу Української РСР 1963 року,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив
в управління або володіння
спадковим майном.

Матеріалами справи достовірно
встановлено, що після смерті батька
позивачка прийняла спадщину, як
спадкоємець, яка фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном, оскільки постійно проживала із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Даний факт підтверджується
копією паспорту громадянки України
серія НОМЕР_6, відповідно до якого
адресою реєстрації позивачки з 17
червня 1991 року є АДРЕСА_1. Також даний
факт підтверджується копією домової
книги для прописки громадян, що
мешкають в будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, позивач у встановлений
термін та порядок фактично вступила в
правління та володіння спадковим
майном.

Як зазначила позивачка, її мати, ОСОБА_5,
будь-яких заяв до державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після померлого батька,
ОСОБА_3, не подавала, в управління та
володіння спадковим майном останнього
не вступала.

Так, після смерті ОСОБА_3, позивачка є
єдиним спадкоємцем за законом,
оскільки інших осіб, які б претендували
на спадкове майно немає.

Згідно ст. 1220 ЦК України, часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Згідно відповіді на запит з
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області від 27.01.2014
року №160/01-16, згідно перевірених
алфавітних книг обліку спадкових справ
з 1995 року по 2014 року після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 до Дергачівської
нотаріальної контори заяв про
прийняття спадщини чи про відмову від
спадщини не надходило, спадкова справа
не заводилася.

Відповідно ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, та враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач,
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, а позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах закону, суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
43/100 частини домоволодіння загальною
площею 65,0 кв.м., житловою площею 40,80 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.В. Калиновська