інстанції: Олексюк А.В. Провадження №
22-ц/773/329/14 Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

за участю представника позивача
Веремчука В. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Приватного вищого
навчального закладу
«Володимир-Волинський
медико-технічний коледж» до Приватного
вищого навчального закладу
«Міжнародний науково-технічний
університет імені академіка Юрія
Бугая», ОСОБА_4 про стягнення боргу, за
апеляційною скаргою позивача
Приватного вищого навчального закладу
«Володимир-Волинський
медико-технічний коледж» на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У вересні 2013 року ПВНЗ
«Володимир-Волинський
медико-технічний коледж» (далі - коледж)
звернувся в суд із зазначеним позовом.
Позивач покликався на те, що між ним та
відповідачем ПВНЗ «Міжнародний
науково-технічний університет імені
академіка Юрія Бугая» (далі -
університет) з 15 березня 2010 року по 11
квітня 2012 року, в межах існуючих між
ними господарських відносин,
неодноразово проводились операції по
перерахунку грошових коштів, які
оформлялись як позикові зобов'язання.
На забезпечення виконання цих
зобов'язань відповідачем 24 вересня 2013
року між коледжем і ОСОБА_4 було
укладено договір поруки.

Оскільки сам договір позики між
сторонами не укладався, то на думку
позивача грошові кошти отримані
університетом без достатніх правових
підстав, тому заборговану їх суму 60450
грн. позивач просив суд стягнути в його
користь в солідарному порядку з
відповідачів університету та ОСОБА_4 як
поручителя і відшкодувати йому
понесені судові витрати.

12 грудня 2013 року в задоволенні позову
коледжу рішенням Луцького
міськрайонного суду відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач просить його скасувати
як незаконне, прийняте з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, у якому висновки суду не
відповідають обставинам справи та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

У письмовому запереченні на апеляційну
скаргу представник відповідача ОСОБА_5
апеляційну скаргу не визнав, просив
рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з
безпідставності вимог позивача та
недоведеності обставин на які той
посилався.

Такий висновок суду є правильним.

Згідно частин 1, 3 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Встановлено, що звертаючись до суду з
позовом коледж зазначав про те, що
відповідач університет має перед ним
непогашені грошові зобов'язання, які
утворились в наслідок тривалих
господарських правовідносин між ними в
період з 15.03.2010 року по 11.04.2012 року.

Також позивач вказував, що перерахунок
грошей проводився як за договорами
позики, хоча такі договори між
сторонами не укладались. 24 вересня 2013
року для забезпечення виконання даних
грошових зобов'язань між ПВНЗ
«Володимир-Волинський
медико-технічний коледж» та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
договір поруки (а. с. 9).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Аналіз наведених норм матеріального
права дає можливість зробити висновок
про те, що підставою виникнення між
сторонами взаємних зобов'язань, в тому
числі і щодо сплати грошей, є договори
та інші правочини.

Оскільки позивач, звернувшись до суду з
вимогою про стягнення боргу з
відповідача за нібито існуючими між
ними грошовими зобов'язаннями, не надав
жодних доказів - підстав їх виникнення,
а саме відповідних договорів чи інших
правочинів, то на думку колегії суддів
суд першої інстанції, зіславшись на
безпідставність вимог позивача,
прийняв законне рішення про відмову в
позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України
слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Приватного вищого
навчального закладу
«Володимир-Волинський
медико-технічний коледж» відхилити,
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 грудня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді