Єдиний унікальний номер 260/1554/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/432/2014
Єдиний уникальний номер 260/ 1554 /13-ц
Номер провадження 22-ц/775/ 432/2014
Головуючий у 1 інстанції
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

13 січня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого Солодовник О.Ф.,
суддів Груіцької Л.О.,Ларіної Н.О.,

при секретарі Папоян К.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду
міста Донецька від 19 листопада 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа орган опіки та піклування
Калінінської районної ради у місті
Донецьку про позбавлення батьківських
прав,

В С Т
А Н О В И В:

26.02.2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав,
обгрунтовуючи свій позов тим, що з
відповідачем проживала без реєстрації
шлюбу і ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася
донька ОСОБА_3. Після народження доньки
вони ще півроку проживали разом, а
потім почали проживати окремо.
Відповідач тривалий час ухиляється від
виховання дитини, матеріальну допомогу
на її утримання не надає, хоча рішенням
суду від 29.11.2012 року з ньго на її
користь стягнуті аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3. На час звернення до суду,
за ним утворилася заборгованість по
несплаті аліментів. Крім того
відповідач не дав своєї згоди на виїзд
доньки за межі України. Всі факти
свідчать про те, що донька відповідачу
не потрібна, він з нею не спілкується,
не цікавиться її життям. Дізнавшись, що
позивачка вийшла заміж за громадянина
Німеччини, вимагає від неї гроші.

Рішенням Ленінського
районного суду міста Донецька від 19
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган
опіки та піклування Калінінської
районної у місті Донецьку ради, про
позбавлення батьківських прав були
задоволені.

З вказаним рішенням не
погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в
апеляційному порядку. Просив
відмінити рішення суду, у позові ОСОБА_2
відмовити. Апеляційну скаргу
обґрунтував тим, що він з моменту
народження своєї доньки завжди
займався її вихованням, матеріально
забезпечував, на канікулах та у вільний
від роботи час їздив з нею у Крим, Одесу,
на Азовське море, в Хмельницьку
область, навідував школу під час свят,
про що свідчать фото та відео
матеріали, які частково знаходяться у
справі. ОСОБА_2 з трьох місяців після
народження дитини пішла на роботу, а
він постійно займався дитиною. У три
роки донька захворіла на запалення
легенів і для укріплення для її
здоров'я він вивіз дитину на Азовське
море. В п'ять років донька почала
займатися акробатикою, у дитячому
садку брала участь у всіх святах. У
шість років донька захворіла на
вітрянку і у неї почала розвиватися
аритмія серця, після чого він щорічно
вивозив доньку на Чорне море, у Крим,
Одесу. Це було, коли доньці виповнилося
8 років, потім у дев'ять років. Коли сам
не міг поїхати з донькою, то відправляв
її за своїм фінансуванням з жінкою
свого брата. У 10 років він разом з
донькою відпочивав у с. Волочаївську у
діда доньки, а потім донька
відпочивала в Одесі в санаторії
«Зелена гірка» куди він сам її привіз. У
вересні 2009 року він захворів та хворів
більше року, але постійно матеріально
її підтримував. У цей час він не міг з
нею спілкуватися, бо мешкав у с.
Волочаївськ. У 11 років донька знову
відпочивала у санаторії «Зелена гірка»
у Одесі, куди за його проханням та
фінансуванням її відвезла дружина
його брата. У 12 років ОСОБА_3 знову
відпочивала із сім'єю його брата в
Криму. У грудні 2011 року ОСОБА_3 було
прооперовано та видалено кісту у
лікарні Вишневського в м. Донецьку, де
він її навідував та повністю оплатив
лікування. В 2012 році він запропонував
донці поїхати у село Волочаївськ та
навідати її діда, разом з тим
подивитися місто Чернивці, Камянець-
Подільський, але ОСОБА_2 відмовила йому
й висунула умови, що надасть змогу йому
спілкуватися з донькою, якщо він
надасть нотаріально завірену згоду на
вивіз доньки за кордон. Коли він їй
відмовив, вона подала позов до суду про
стягнення з нього аліментів, про що він
не знав й дочекавшись про
заборгованість за 6 місяців подала до
суду позов про позбавлення його
батьківських прав. Не зважаючи на те, що
між ним та ОСОБА_2 виникли неприязні
стосунки, він продовжував спілкуватися
з ОСОБА_3. Так влітку 2013 року донька
знову відпочивала у санаторії «Зелена
гірка» у м. Одесі й коли у неї пропали
туалетні речі вона йому зателефонувала
і він знайшов можливість та передав їй
гроші на придбання нових речей. Після
подачі позову до суду ОСОБА_2 почала
налаштовувати донь ку проти нього та
його родини. ОСОБА_3 і у суді пояснила,
що не хоче з ним мною спілкуватися
тільки з тієї причини, що він її не
пускає до Німеччини, але не спростувала
тих фактів, що він постійно з нею
спілкувався, т.

Судом першої інстанції
встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження,
актовий запис №31 від 24 січня 2000 року
серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з
позивачкою, згідно довідки ЖЕК №1
Ленінського району м.Донецька виданої
12.03.2012 року./а.с.9/

З довідки Донецького ліцею №6
від 21.02.2013 року вбачається,що ОСОБА_2
одна утримує і виховує доньку, батько
участі у вихованні не бере, школу не
відвідує./а.с.31/

Рішенням Ленінського районного
суду м.Донецька від 03.10.2012 року з ОСОБА_1
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання ОСОБА_3./а.с.8/

Згідно довідки, наданої ВДВС
Ленінського РУЮ м.Донецька від 10.09.2013
року, заборгованість по сплаті
аліментів за період з 08.08.2012 року по
10.09.2013 року складає 6335,25 грн.

Згідно висновку служби у справах
дітей Калінінської районної ради в
м.Донецьку від 02.07.2013 року №523,
враховуючи що ОСОБА_1 ухиляється від
виконання батьківських обов'язків по
вихованню та утриманню доньки ОСОБА_3,
не цікавиться не проявляє відносно неї
турботи, вважають доцільним позбавити
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав
відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вислухавши суддю-доповідача,
позивачку, її представника,
відповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав .

Згідно ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Згідно зі ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, зокрема якщо вона,
він ухиляються від виконання своїх
обовязків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обовязків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя.

Згідно ст.12 Закону України «Про
охорону дитини», покладаеться
відповідальність на кожного із
батьків щодо виховання, навчання та
розвитку дитини.

Відповідно до ч.1.ст.12 ЗУ «Про
охорону дитинства» виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладаються однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний ,
духовний і моральний розвиток,
навчання,створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Приймаючи рішення про
позбавлення батьківських прав
відповідача, суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що
відповідач ухиляється від виконання
своїх батьківських обовязків, не
піклується про фізичний стан, розвиток
неповнолітньої дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя. Суд
також узяв до уваги думку дитини про її
небажання спілкуватися з батьком. Але
таке рішення суду не грунтується на
матеріалах справи.

Апеляційним судом встановлено,
що позивачка та відповідач є батьками
ОСОБА_3 / а.с.9/;

Як вбачається з позову ОСОБА_2
вона просить позбавити відповідача
батьківських прав з двух причин, а
саме у звязку з тим, що відповідач не
дав згоди на вивоз доньки у Німеччину
та у звязку із заборгованістю по сплаті
аліментів за останні 6 місяців.

Згідно висновку служби у
справах дітей Калінінської районної
ради в м.Донецьку від 02.07.2013 року №523,
зроблений зі слів ОСОБА_2, ОСОБА_1
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків по вихованню та утриманню
доньки ОСОБА_3, не цікавиться не
проявляє відносно неї турботи, тому
доцільне позбавити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно
неповнолітньої доньки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з пояснень
відповідача , він з тримісячного віку
ОСОБА_3 піклувався про неї, у курсі усіх
її інтересів та захворювань. Пояснив,
де щорічно відпочивала його донька, чим
займалася у дитячому садку, де і з ким
відпочивала, аж до 2013 року. Відповідач
також пояснив, що не знав про рішення
суду про стягнення аліментів, а коли
узнав, заплатив заборгованість, та
вказав на неправильний розрахунок
заборгованості.

Пояснення відповідача у цій
частині підтверджені світлинами на
а.с.43-50, де відповідач разом із ОСОБА_3 де
вона у різному віці й вони веселі та
щасливі, та довідкою відділу державної
виконавчої служби / а.с.33/, відповідно до
якої виконавчий лист по заочному
рішенню на виконання надійшов тільки у
грудні 2012 року. Доказів про те, що
відповідач був обізнаний про рішення
суду, або про відкриття виконавчого
провадження за цим рішенням у грудні 2012
року, матеріали справи не містять.
Проте, відповідно до наданого суду
розрахунку та фіскальних чеків/
а.с.105-108/, вбачається, що відповідач,
починаючи з березня 2013 року регулярно
сплачує аліменти на утримання доньки.

Тобто зібрані по справі докази
спростовують твердження позивачки про
те, що відповідач тривалий час
ухиляється від виховання дитини,
матеріальну допомогу на її утримання
не надає. Факт того, що відповідач не
дає згоди на вивіз доньки до Німеччини,
ним не заперечується, але це не є
підставою для позбавлення його
батьківських прав.

У зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, на підставі п.2 ч.1,2 ст.309
ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, про позбавлення батьківських
прав відносно неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Керуючись ст..ст. 303, 309, 314,316 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду
міста Донецька від 19 листопада 2013 року
задовольнити.

Рішення Ленінського районного
суду міста Донецька від 19 листопада 2013
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, про позбавлення батьківських
прав відносно неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили після його
проголошення, та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: