АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1998/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ніколаєва І. К. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Свистунової О.В.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 09 грудня
2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованість за
договором про комплексне банківське
обслуговування від 27.04.2006 року на
загальну суму отримання кредиту 5000,00
грн. та судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 316,37 грн.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 лютого 2014 року виправлено
описку у резолютивній частині заочного
рішення цього ж суду від 09 грудня 2013
року, з зазначенням стягнення суми
отримання кредиту у розмірі 5307,82 грн.,
замість 5000,00 грн.

В апеляцiйнiй скарзi, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, позивач просить
заочне рішення суду змінити в частині
відмови йому у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення тіла кредиту у
розмірі 307,82 грн., процентів в розмірі
15667,90 грн. та штрафів у розмірі 1548,49 грн.
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних пiдстав.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд виходив з того, що
доказів на підтвердження факту
наявності у відповідача
заборгованості за кредитом, крім
розрахунку заборгованості, позивачем
не надано, а розрахунок заборгованості
не є достатнім доказом наявності
заборгованості.

З таким висновком суду погодитись не
можна.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позовна заява подається до суду в
письмовій формі і за змістом повинна
відповід ати вимогам статті 119 ЦПК
України.

Відповідно до пт.пт. 5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК
України, у позовній заяві повинні бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги та зазначені
докази, шо підтверджують кожну
обставину.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення в
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Згідно із ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи (ст. 59 ЦПК України).

Як видно з матеріалів справи, 27.04.2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
було укладено договір, за яким останній
отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Згідно наданого позивачем розрахунку
заборгованості за договором від 27.04.2006
року, починаючи з 30.09.2008 року
відповідач мас постійну прострочену
заборгованість за тілом кредиту
(сальдо прострочене), з 30.09.2008 року
постійну заборгованість за відсотками,
тобто, відповідачем порушуються умови
сплати чергового щомісячного платежу.

Станом на 31.07.2013 року в зв'язку з
невиконанням зобов'язань за кредитним
договором, відповідач має
заборгованість у розмірі 22524,51 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом, у розмірі 5307,82 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 15667,90
грн., а також штрафів, відповідно до п.8.6
Умов та правил надання банківських
послуг: 500 грн. - фіксована частина, 1048,79
грн. - процентна складова.

Данні обставини підтверджуються також
випискою по розрахунковому рахунку
НОМЕР_1(а.с. 86-88).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором, банк або інша
фінансова установа(кредитодавець)
зобов'язується надати грошові
кошти(кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлено обов'язок
позичальника повернути позику
частинами(з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 8.6 Умов надання банківських
послуг передбачено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Вирішуючи спір, суд зазначені
обставини справи та вимоги закону не
врахував, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК
України, не роз'яснив позивачу права та
обов'язки щодо надання доказів по
справі та наслідки невчинення цих
процесуальних дій, помилково дійшов
висновку, що позивач не надав доказів
на підтвердження факту наявності у
відповідача заборгованості за
кредитом.

Враховучи викладене, рішення суду в
частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про стягнення процентів в розмірі 15 667,90
грн. та штрафів у розмірі 1 548,79 грн.
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення в цій частині про
задоволення позовних вимог банку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року скасувати в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення процентів в
розмірі 15 667,90 грн. та штрафів у розмірі 1
548,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»
проценти за кредитним договором в
розмірі 15 667,90 грн. та штрафи за
кредитним договором у розмірі 1 548,79 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: