Номер провадження № 22-ц/785/2027/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ТОВ «САУТА» на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 22.11.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи без самостійних вимог щодо
предмету спору: ВДВС Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, ТОВ «САУТА» про
визнання договору купівлі-продажу
транспортного засобу дійсним, визнання
права власності на транспортний засіб
та звільнення транспортного засобу
з-під арешту та розшуку,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 1-3), в якому просив визнати
договір купівлі-продажу транспортного
засобу марки BMW 745, 2003 року випуску, шасі
(кузов, рама) № НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_1, відповідно до якого
ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбав
транспортний засіб марки BMW 745, 2003 року
випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5, виданого
РЕВ № 6 при УДАІ ГУМВС України в
Одеській області 26.06.2008 року, дійсним з
моменту його укладення, а саме з 18
лютого 2011 року; визнати право власності
на цей транспортний засіб за ОСОБА_3;
зняти накладений арешт та скасувати
розшук відносно цього транспортного
засобу, накладений відділом державної
виконавчої служби Біляївського
районного управління юстиції Одеської
області.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обгрунтовував тим, що 18 лютого 2011 року
між ним і відповідачем ОСОБА_4 було
досягнуто згоди щодо відчуження
згаданого транспортного засобу за 18 000
дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ
на вказану дату становило 142 951 грн.,
шляхом видачі ОСОБА_4 довіреності на
володіння, керування та розпорядження
цим транспортним засобом, так як ОСОБА_4
терміново потрібні були грошові кошти
і часу для зняття автомобіля з обліку в
органах ДАІ в останнього не було. При
цьому, відповідач ОСОБА_5 погодилась
оформити нотаріальний договір
купівлі-продажу вказаного автомобіля
на нього.

Також позивач вказував, що 18 лютого 2011
року він передав ОСОБА_4 грошові кошти в
сумі 18 000 дол. США за проданий
автомобіль, а останній передав йому
автомобіль, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу на цей автомобіль
та нотаріально оформлену довіреність
на право розпорядження цим автомобілем
від 18 лютого 2011 року за р.№ 566, та на
підтвердження факту купівлі-продажу
автомобіля ОСОБА_4 було складено та
передано йому письмову розписку від 18
лютого 2011 року, після чого він вільно та
безперешкодно володів цим
транспортним засобом в своїх особистих
потребах.

Згодом він звернувся до ОСОБА_4 і ОСОБА_5
з проханням зняти автомобіль з обліку в
органах ДАІ, але останні ухилилися від
цього, а 18 серпня 2013 року цей автомобіль
було затримано на посту ДАІ ДПС «Два
стовпа» на підставі постанови відділу
державної виконавчої служби
Біляївського районного управління
юстиції Одеської області про розшук
автомобіля від 28.03.2013 року.

Під час судового розгляду даної справи
суд своєю ухвалою від 18 листопада 2013
року залучив до участі у справі ТОВ
«САУТА» у якості третьої особи без
самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні в суді
першої інстанції, як зазначено в
рішенні суду, ОСОБА_7, яка є
представником позивача, підтримала
позов, а Соболева Г.В., яка є
представником ТОВ «САУТА»,
заперечувала проти позовних вимог
позивача та подала адресовані суду
свої письмові заперечення проти
позову, які приєднані судом до
матеріалів справи. Відповідачі ОСОБА_4
і ОСОБА_5 не повідомили суду причини
своєї неявки, хоча про дату і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про що свідчать
розписки про одержання ними судових
повісток. Відділ державної виконавчої
служби Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
не повідомив суду причину неявки свого
представника, хоча його представник
Білоусова Ю.П. про дату і місце
наступного розгляду справи була
повідомлена під розписку відповідно до
ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить
довідковий лист від 18 листопада 2013
року, який приєднаний судом до
матеріалів справи.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 22.11.2013 року позов ОСОБА_3
задоволено. Договір купівлі-продажу
транспортного засобу, за умовами якого
ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив
транспортний засіб марки BMW 745, 2003 року
випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5, виданого
РЕВ № 6 при УДАІ ГУМВС України в
Одеській області 26.06.2008 року, визнано
дійсним з моменту його укладення, а
саме з 18 лютого 2011 року. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на транспортний
засіб марки BMW 745, 2003 року випуску, шасі
(кузов, рама) № НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. Звільнено
транспортний засіб марки BMW 745, 2003 року
випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
з-під арешту, застосованого винесеною 21
березня 2013 року заступником начальника
відділу держаної виконавчої служби
Біляївського районного управління
юстиції постановою ВП № 37139657 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Стягнуто з ОСОБА_4
(паспорт НОМЕР_6, виданий Біляївським РВ
УМВС України в Одеській області 04.01.1999
року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, що
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) та
з ОСОБА_5, що зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2) в рівних частках судові
витрати в сумі 1 544 грн. 21 коп. на користь
ОСОБА_3, що зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_3.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ
«САУТА» подало апеляційну скаргу на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 22.11.2013 року, в якій просить
рішення суду від 22.11.2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
вважає постановлене рішення
незаконним та необґрунтованим у
зв'язку з неповним та неправильним
встановленням обставин, які мають
суттєве значення для справи,
постановленим з порушенням
процесуального та матеріального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні представник
ТОВ «САУТА» підтримала апеляційну
скаргу, представник позивача та
відповідач ОСОБА_4 заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
погодилися з рішенням суду першої
інстанції. Інші учасники процесу в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили, клопотання
про відкладення розгляду справи від
них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та наданих доказів, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
в частині визнання договору
купівлі-продажу транспортного засобу,
за умовами якого ОСОБА_4 продав, а
ОСОБА_3 купив транспортний засіб марки
ВМW 745, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама)
№ НОМЕР_4, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5, виданого РЕВ № 6 при УДАІ ГУМВС
України в Одеській області 26.06.2008 року,
дійсним з моменту його укладення, а
саме з 18 лютого 2011 року та, в частині
звільнення транспортного засобу марки
ВМW 745, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама)
№ НОМЕР_4, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 з-під арешту,
застосованого винесеною 21 березня 2013
року заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Біляївського районного управління
юстиції постановою ВП № 37139657 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, з ухваленням нового
рішення, в цій частині, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 18 лютого 2011
року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений
договір купівлі-продажу, за умовами
якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив
транспортний засіб марки BMW 745, 2003 року
випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5, виданого
РЕВ № 6 при УДАІ ГУМВС України в
Одеській області 26.06.2008 року, за ціною 18
000 дол. США, що в еквіваленті по курсу
НБУ на 18 лютого 2011 року становить 142 951
грн., шляхом видачі ОСОБА_4 нотаріально
оформленої довіреності на ім'я ОСОБА_3
від 18 лютого 2011 року за р.№ 566 на право
розпорядження згаданим транспортним
засобом, що в свою чергу було пов'язано
з тим, що ОСОБА_4 терміново потрібні
були грошові кошти і часу для зняття
автомобіля з обліку в органах ДАІ в
нього не було. При цьому, на
підтвердження факту укладення цього
договору і отримання грошових коштів
від ОСОБА_3 за вказаний автомобіль,
ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 письмову
розписку від 18 лютого 2011 року, та на
виконання умов цього договору
купівлі-продажу, ОСОБА_4 18 лютого 2011
року передав ОСОБА_3 проданий за цим
договором транспортний засіб разом з
оригіналом свідоцтва про реєстрацію
цього транспортного засобу НОМЕР_5, а в
подальшому між ними не виникало
будь-яких спорів з приводу цього
транспортного засобу та/або його
продажу.

Крім того, при укладенні цього
договору, між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було
досягнуто згоди щодо оформлення в
подальшому цього договору нотаріально,
але згодом ОСОБА_4 ухилився від цього,
що в свою чергу унеможливлює для
позивача переоформлення придбаного за
вказаним договором автомобіля на своє
ім'я в органах ДАІ.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_3
було досягнуто згоди щодо усіх
істотних умов згаданого договору, що
підтверджується письмовими доказами,
та вони повністю виконали цей договір,
але згодом ОСОБА_4 ухилився від
нотаріального посвідчення цього
договору.

Водночас суд взяв до уваги, що при
укладенні цього договору ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, які не мають юридичної освіти,
досягли згоди стосовно того, що
подальше нотаріальне оформлення цього
договору від імені ОСОБА_4 буде
здійснено ОСОБА_5, яка в свою чергу дала
на це свою згоду, у зв'язку з чим ОСОБА_4
оформив довіреність від 18 лютого 2011
року за р.№ 566 на право розпорядження
проданим автомобілем на ім'я ОСОБА_3 і
ОСОБА_5, але згідно діючого
законодавства укладення такого
договору між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на
підставі вказаної довіреності є
неможливим.

Також судом установлено, що рішенням
Господарського суду Одеської області
від 25 січня 2013 року у справі № 5017/3400/2012,
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
стягнуто на користь ТОВ «САУТА»
заборгованість по орендній платі та
комунальних платежах на загальну суму
41 427,19 грн., 24% річних у розмірі 4 346,46 грн.,
пеню у розмірі 2 716,54 грн., судовий збір у
розмірі 1 609,50 грн., а 21 березня 2013 року
заступником начальника відділу
виконавчої служби Біляївського
районного управління юстиції було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 37139657 з
примусового виконання наказу №
5017/3400/2012, виданого 11.02.2013 року
Господарським судом Одеської області
про стягнення грошової суми з ОСОБА_4 на
користь ТОВ «САУТА», та постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 37139657,
згідно з якою було накладено арешт на
належне боржнику ОСОБА_4 майно, в. т. на
автомобіль марки BMW 745, 2003 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, й на підставі
цієї постанови 18 серпня 2013 року
вказаний автомобіль, яким керував
ОСОБА_3, було затримано на посту ДАІ ДПС
«Два стовпа», про що складено акт 940-8
прийому затриманого транспортного
засобу.

Однак, як слідує з наведеного, на момент
ухвалення згаданого рішення
Господарського суду Одеської області
від 25 січня 2013 року у справі № 5017/3400/2012,
між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 фактично вже був
укладений договір купівлі-продажу від
18 лютого 2011 року, за умовами якого
ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив
автомобіль марки BMW 745, 2003 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

Відтак суд першої інстанції погодися з
доводами позивача стосовно того, що
автомобіль марки BMW 745, 2003 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, перебуває під
арештом без достатніх правових
підстав, оскільки він набув право
власності на цей автомобіль на
підставі фактично укладеного договору
купівлі-продажу від 18 лютого 2011 року,
тому порушене право позивача підлягає
судовому захисту.

За таких обставин, суд першої
інстанції, керуючись ст. ст. 207, 328, 392, 638,
639, 655 ЦК України, ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. ст. 10,
11, 60, 88, 154, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
задовольнив позов ОСОБА_3 та стягнув з
відповідачів на його користь судові
витрати.

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції в
повному обсязі.

Так судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
визнання за ОСОБА_3 права власності на
транспортний засіб марки BMW 745, 2003 року
випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, не заперечується
відповідачами та підтверджується
матеріалами справи, що 18.02.2011 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу автомобіля, за умовами
якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив
транспортний засіб марки BMW 745, 2003 року
випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5, виданого
РЕВ № 6 при УДАІ ГУМВС України в
Одеській області 26.06.2008 року, за ціною 18
000 дол. США.

Відповідно до вказаного договору
ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_4 вартість
вказаного автомобіля - 18 000 дол. США, а
ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 автомобіль,
видавши нотаріально оформлену
довіреності на ім'я ОСОБА_3 від 18.02.2011
року за р.№ 566 на право розпорядження
зазначеним транспортним засобом (а. с.
4), в зв'язку з тим, що ОСОБА_4 терміново
потрібні були грошові кошти і часу для
зняття автомобіля з обліку в органах
ДАІ в нього не було.

Вказані обставини підтвердив в
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_4, а також вони
підтверджуються письмовою розпискою
(а. с. 6) від 18.02.2011 року, яку видав ОСОБА_4
ОСОБА_3, на підтвердження факту
укладення між ними договору
купівлі-продажу вказаного
транспортного засобу і отримання
грошових коштів від ОСОБА_3 за вказаний
автомобіль. В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_4 також
підтвердив написання ним власноручно
вказаної розписки та передачу за
укладеним договором купівлі-продажу
транспортного засобу разом з
оригіналом свідоцтва про реєстрацію
цього транспортного засобу НОМЕР_5
ОСОБА_3 та те, що на даний час він ніяких
претензій не має до ОСОБА_3

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин,
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідків його
недійсності, крім випадків,
встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 підтвердив укладення з ОСОБА_3
договору купівлі-продажу
вищезазначеного автомобіля та не
оспорює його.

Разом з тим, спірний автомобіль
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 5) та
останній посилаючись на свою
зайнятість не знімає його з реєстрації
для реєстрації його за ОСОБА_3 (а. с. 8).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

За таких обставин, враховуючи, що
ОСОБА_3 сплатив вартість спірного
автомобіля, що підтвердив в судовому
засіданні ОСОБА_4 та підтверджується
матеріалами справи (а. с. 6), зняття
автомобіля з реєстрації не тягне за
собою визнання договору
купівлі-продажу автомобіля не
укладеним, тому позов, в частині,
визнання за ОСОБА_3 права власності на
транспортний засіб марки BMW 745, 2003 року
випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є
обґрунтованим та підлягає задоволенню,
а з доводами апеляційної скарги, в цій
частині, судова колегія, враховуючи
викладене, не погоджується.

Проте, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
визнання договору купівлі-продажу
спірного транспортного засобу, дійсним
та щодо звільнення цього транспортного
засобу з-під арешту, застосованого
винесеною 21 березня 2013 року
заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Біляївського районного управління
юстиції постановою ВП № 37139657 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, що позивач обґрунтовував
позовні вимоги, в частині визнання
дійсним спірного договору
купівлі-продажу, посилаючись на ч. 2 ст.
220 ЦК України (а. с. 2).

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК
України, суд може визнати дійсним лише
той договір, який законом підлягав
нотаріальному посвідченню, але сторони
уклали його без додержання цієї форми і
одна зі сторін виконала його повністю
або частково, а друга ухиляється від
нотаріального оформлення укладеного
договору. Для договорів про
купівлю-продаж автомобіля таке
оформлення не є обов'язковим. Тому
судова колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги, в цій частині.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що сторони спірного
договору (ОСОБА_3 та ОСОБА_4) не
оспорюють укладений між ними договір
купівлі-продажу транспортного засобу
марки BMW 745, 2003 року випуску, шасі (кузов,
рама) № НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому, за
таких обставин, відсутні підстави для
визнання його дійсним та судова
колегія вважає, що в даному випадку
належним способом захисту права
позивача на спірний автомобіль є
визнання права власності на нього за
позивачем, а позовні вимоги, в цій
частині, враховуючи їх обґрунтування,
не підлягають задоволенню.

Також в судовому засіданні
встановлено, що рішенням
Господарського суду Одеської області
від 25.01.2013 року у справі № 5017/3400/2012, з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
стягнуто на користь ТОВ «САУТА»
заборгованість по орендній платі та
комунальних платежах на загальну суму
41 427,19 грн., 24% річних у розмірі 4 346,46 грн.,
пеню у розмірі 2 716,54 грн., судовий збір у
розмірі 1 609,50 грн. (а. с. 20-21). 21.03.2013 року
заступником начальника відділу
виконавчої служби Біляївського
районного управління юстиції було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 37139657 з
примусового виконання наказу №
5017/3400/2012, виданого 11.02.2013 року
Господарським судом Одеської області
про стягнення грошової суми з ОСОБА_4 на
користь ТОВ «САУТА» (а. с. 22), і постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 37139657
(а. с. 23), згідно з якою було накладено
арешт на належне боржнику ОСОБА_4 майно,
в. ч. на автомобіль марки BMW 745, 2003 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, й на
підставі цієї постанови 18.08.2013 року
вказаний автомобіль, яким керував
ОСОБА_3, було затримано на посту ДАІ ДПС
«Два стовпа», про що складено акт 940-8
прийому затриманого транспортного
засобу (а. с. 7).

Позовні вимоги про звільнення з-під
арешту спірного автомобіля
пред'явленні позивачем відповідно до
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження» (а. с. 3), якою керувався і
суд першої інстанції, до ОСОБА_4, який є
боржником у виконавчому провадженні з
примусового виконання наказу №
5017/3400/2012, виданого 11.02.2013 року
Господарським судом Одеської області
про стягнення грошової суми з ОСОБА_4 на
користь ТОВ «САУТА».

Проте, відповідачами по вказаній
категорії справ є не лише боржник, а і
стягував, яким є ТОВ «САУТА» та, яке не
залучено до участі у справі по
зазначених позовних вимогах, в якості
відповідача, чим порушено його право
оскаржуваним рішенням суду, в цій
частині, а тому, за таких обставин,
позовні вимоги, в цій частині, не можуть
бути задоволені, що не позбавляє права
позивача звернутися з таким позовом до
суду, залучивши до участі в справі в
якості відповідача і ТОВ «САУТА». Тому
судова колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги, в цій частині.

Таким чином, зазначені позовні вимоги
не підлягають задоволенню, а рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, з ухваленням нового
рішення, в цій частині, про відмову в
задоволенні цих позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, судова
колегія не приймає до уваги, оскільки,
враховуючи вище наведене, вони не
спростовують висновки суду першої
інстанції, з якими погодилася судова
колегія.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги та вважає,
що рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 22.11.2013 року необхідно
скасувати, в частині визнання договору
купівлі-продажу транспортного засобу,
за умовами якого ОСОБА_4 продав, а
ОСОБА_3 купив транспортний засіб марки
ВМW 745, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама)
№ НОМЕР_4, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5, виданого РЕВ № 6 при УДАІ ГУМВС
України в Одеській області 26.06.2008 року,
дійсним з моменту його укладення, а
саме з 18 лютого 2011 року та, в частині
звільнення транспортного засобу марки
ВМW 745, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама)
№ НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
з-під арешту, застосованого винесеною 21
березня 2013 року заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Біляївського районного управління
юстиції постановою ВП № 37139657 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження і ухвалити
нове рішення в цій частині, яким
відмовити в задоволенні цих позовних
вимог ОСОБА_3 В іншій частині рішення
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ТОВ «САУТА»
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 22.11.2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи без самостійних вимог щодо
предмету спору: ВДВС Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, ТОВ «САУТА» про
визнання договору купівлі-продажу
транспортного засобу дійсним, визнання
права власності на транспортний засіб
та звільнення транспортного засобу
з-під арешту та розшуку скасувати, в
частині визнання договору
купівлі-продажу транспортного засобу,
за умовами якого ОСОБА_4 продав, а
ОСОБА_3 купив транспортний засіб марки
ВМW 745, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама)
№ НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5, виданого
РЕВ № 6 при УДАІ ГУМВС України в
Одеській області 26.06.2008 року, дійсним з
моменту його укладення, а саме з 18
лютого 2011 року та, в частині звільнення
транспортного засобу марки ВМW 745, 2003
року випуску, шасі (кузов, рама) №
НОМЕР_4, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 з-під арешту, застосованого
винесеною 21 березня 2013 року
заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Біляївського районного управління
юстиції постановою ВП № 37139657 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Ухвалити нове рішення, в цій частині,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, в цій частині.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич