Єдиний унікальний номер 0521/3880/12
Номер провадження 22-ц/775/3297/2014
Головуючий у 1 інстанції Клешньов
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого НИКИФОРЯКА Л.П.

Суддів: КІЯНОВОЇ С.В., ІВАНОВОЇ А.П.,

При секретарі Ганжела М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2

на рішення Калінінського районного
суду м.Горлівки Донецької області від 20
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визначення часток у спільному майні,
визнання права власності, стягнення
грошової компенсації та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визначення часток у спільному майні,
припинення права власності на частку в
спільному майні, визнання права
власності, стягнення вартості частки в
спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Калінінського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 20
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені в повному обсязі, позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визначено долі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в
квартирі АДРЕСА_1, що являються
спільною сумісною власністю, рівними,
виділивши кожному з них по 1/2 частці
означеної квартири.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, стягнувши з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за ?
частку цієї квартири, що припадає на
долю ОСОБА_3, в сумі 45991грн., яка
знаходиться на депозитному рахунку
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області, також судом вирішено питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в
інтересах якої дії ОСОБА_2, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги відповідач
зазначив, що суд першої інстанції після
з'ясування всіх обставин по справі та
перевірки їх доказами прийняв до
розгляду уточнену позовну заяву
ОСОБА_3 від 10.02.2014 року та задовольнив її
у повному обсязі. Крім того, суд першої
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_3 не звернув уваги на те, що
позивач не просив визнати за ОСОБА_1
права власності на спірну квартиру, а
просив визнати за нею право власності
тільки на 1/2 частину квартири та не
просив стягнути грошову компенсацію,
внесену на депозитний рахунок, а просив
стягнути грошову компенсацію його
частки на підставі ст.364 ЦК України.
Зазначене свідчить про те, що суд
вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_3
Суд першої інстанції не привів
обґрунтування відносно всіх доводів
ОСОБА_1 в підтвердження заявлених
вимог, обмежившись фразою про те, що не
надані докази, які мають суттєве
значення для відступлення від принципу
рівності часток.

ОСОБА_3, звернувшись до суду із позовом
до ОСОБА_1, просив вселити його в
квартиру АДРЕСА_1, встановити порядок
користування зазначеним житловим
приміщенням, виділивши йому кімнату №1
загальною площею 17,2кв.м., коридор, ванну
кімнату, кухню залишити у загальному
користуванні, зобов'язати ОСОБА_1; не
чинити перешкод у користуванні 1/2
частиною спірної квартири, зобов'язати
відповідача надати всі
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 2-3, т.1).

Уточнивши позовні вимоги, просив
вселити його в спірну квартиру,
встановити порядок користування жилим
приміщенням, виділивши йому кімнату №1,
балкон в спірній квартирі, відповідачу
виділити кімнату 2, кімнату 3, лоджію;
коридор, кухню, ванну кімнату залишити
у загальному користуванні з
відповідачем; зобов'язати відповідача
не чинити перешкод у користуванні 1/2
частиною квартири, зобов'язати
відповідача надати всі
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 28-30, т.1).

ОСОБА_1, звернувшись до суду з позовом
до ОСОБА_3, зазначила, що з відповідачем
перебувала в шлюбі з 14.08.1993р. по 12.05.2006р.
за час шлюбних відносин була придбана
квартира АДРЕСА_1. оскільки квартира
придбана в період сумісного
проживання, просила визнати за нею
право власності на 1/2 частину вказаної
квартири та виділити її в користування
як ідеальну частку (а.с. 1 т.2).

Крім того, ОСОБА_1 подала зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_3, в якій просить
припинити право власності ОСОБА_3 на ?
частину в спільній сумісній власності
на квартиру АДРЕСА_1, визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
стягнути з неї депозит з рахунку
територіального управління державної
судової адміністрації в Донецькій
області на користь ОСОБА_3 (а.с. 33-36 т.1)

Ухвалою Калінінського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 08
лютого 2013 року вищевказані позови
об'єднані в одне провадження (а.с.71 т.2).

ОСОБА_1 26.02.2013 року уточнено позовні
вимоги, а саме: позивач просила
визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в
спільному майні, відступити від
рівності часток та визначити частку
ОСОБА_1 в розмірі 3/4 частки, а ОСОБА_3 в
розмірі 1/4 частки квартири АДРЕСА_1:
припинити право власності ОСОБА_3 на
частку в спільній власності на вказану
квартиру, визнати за ОСОБА_1 право
власності на спірну квартиру, після
набрання рішенням законної сили
виплатити ОСОБА_3 з депозитного рахунку
ТУ ДСА в Донецькій області грошову
компенсацію вартості частки в
спільному майні із грошових коштів,
внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок
суду; після набрання чинності рішенням
повернути ОСОБА_1 з депозитного рахунку
ТУ ДСА в Донецькій області грошові
кошти, надмірно нею внесені на рахунок
суду (а.с. 77-78 т.2).

10.02.2014 року ОСОБА_3 уточненою позовною
заявою змінено предмет та підстави
позову, зазначено, що співвласники
спірного майна мають право на виділ
долі із даного майна, котре перебуває в
спільній сумісній власності. Просив
визначити йому долю в праві спільної
сумісної власності з ОСОБА_1 в розмірі ?
частини квартири АДРЕСА_1; виділити
йому долю в праві спільної сумісної
власності з ОСОБА_1 в розмірі ? частки
вказаної квартири; визнати за ОСОБА_1
право власності на ? частину спірної
квартири; стягнути з ОСОБА_1 на його
користь грошову компенсацію долі в
праві спільної сумісної власності,
котра складається з 1/2 частини, що
знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 158-161 т.2).

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3, який просив залишити рішення
суду без змін, дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи в повному обсязі позовні
вимоги ОСОБА_3 та частково позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що обставин, які б мали
суттєве значення і вплинули на
відходження від засад рівності часток
подружжя при розподілі спірної
квартири ОСОБА_1 не надано, а тому
частки позивача і відповідача є
рівними, а у зв'язку із неможливістю
спільного проживання сторін у спірній
квартирі припинення права власності
ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласників та членів їх сімей.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 14.08.1993 року до 25 квітня 2006 року
(а.с. 38 т.1). Від шлюбу сторони мають
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 45 т.2).

22 липня 1998 року ОСОБА_3 купив
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. На час
укладення договору ОСОБА_3 проживав у
кв.АДРЕСА_2 (а.с. 5, 20 т.1, 4, 59, 51, 162, 163 т.2).

Згідно з техпаспортом у квартирі
АДРЕСА_1 є три кімнати площею 17,2, 11,8 та
12,2 кв.м., балкон площею 2,7 кв.м. та лоджія
площею 3,1 кв.м. (а.с.6 т.1, 7-8 т.2).

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 37 т.1, 43 т.2).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи (а.с.
52-53 т.1) ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1 складає 91 982 гривні.

ОСОБА_3 17.08.1999 року звертався до голови
Калінінського райвиконкому м.Горлівки
із заявою про надання дозволу на продаж
належній йому однокімнатної
приватизованої квартири АДРЕСА_2 від
імені доньки у зв'язку з переїздом у
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 47 т.2).

За рішенням Калінінського
райвиконкому м.Горлівки від 25.08.1999 року
ОСОБА_3 було надано дозвіл на продаж
однокімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с. 49
т.2).

Згідно з договором купівлі-продажу
квартиру АДРЕСА_2 було продано 01.09.1999
року (а.с. 52 т.2).

За рішенням суду ОСОБА_3 сплачує
аліменти на утримання доньки, надає
іншу допомогу (а.с. 54, 55, 116-121, 136 т.2).

Судом першої інстанції також
встановлено, що позивач ОСОБА_3 сплачує
комунальні послуги за спірну квартиру
(а.с. 122-129 т.2).

Рішенням Калінінського районного суду
м.Горлівки від 14.05.2013 року (а.с. 86-89 т.2)
при укладенні договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2 порушення майнових
прав неповнолітньої ОСОБА_4 не
встановлено.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Статтею 28 Кодексу про шлюб та сім'ю
України встановлено, що в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу. Суд може визнати
майно, нажите кожним із подружжя під
час їх роздільного проживання при
фактичному припиненні шлюбу,
власністю кожного з них.

Отже, квартира АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_1

Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України в разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
їх частки визнаються рівними. В окремих
випадках суд може відступити від
начала рівності часток подружжя,
враховуючи інтереси неповнолітніх
дітей або інтереси одного з подружжя,
що заслуговують на увагу.

Статтею 29 Кодексу про шлюб та сім'ю
України визначено, що якщо між
подружжям не досягнуто згоди про
спосіб поділу спільного майна, то за
позовом подружжя або одного з них суд
може постановити рішення: про поділ
майна в натурі, якщо це можливо без
шкоди для його господарського
призначення; про розподіл речей між
подружжям з урахуванням їх вартості та
частки кожного з подружжя в спільному
майні; про присудження майна в натурі
одному з подружжя, з покладенням на
нього обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу. Поділ спільного майна подружжя
може бути проведений як під час
перебування в шлюбі, так і після
розірвання шлюбу.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що при розгляді справи не
встановлені достатні обставини, які б
вплинули на відходження від засад
рівності часток подружжя при розподілі
спірної квартири АДРЕСА_1, а отже,
правильно визначено частки кожної зі
сторін по 1/2 частки спірної квартири.

У відповідності до ст. 365 ч.1 ЦК України
право особи на частку в спільному майні
може бути припинено за рішенням суду на
підставі позову інших власників,
зокрема якщо річ є неподільною, спільне
володіння і користування майном є
неможливим та таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Крім того, судом першої інстанції
правильно визначено, що у зв'язку із
тим, що спірний об'єкт нерухомості є
неподільною річчю, вважає, що
припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 не завдасть
істотної шкоди інтересам
співвласників та членів їх сімей, а
тому правомірно визнано на ОСОБА_1
право власності на спірну квартиру,
стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію вартості 1/2 частки
зазначеної квартири, які знаходяться
на депозитному рахунку ТУ ДСА в
Донецькій області.

Посилання апелянта на неправомірність
прийняття судом зустрічного позову
ОСОБА_3 після дослідження всіх обставин
по справі спростовується положенням ч.2
ст. 21 ЦПК України, за якими крім прав та
обов'язків, визначених у статті 27 цього
Кодексу, позивач має право протягом
усього часу розгляду справи збільшити
або зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову, а позивач має
право визнати позов повністю або
частково.

Доводи апеляційної скарги стосовно
незаявлення ОСОБА_3 позовної вимоги про
визнання права власності за ОСОБА_1 на
всю квартиру не можуть стати підставою
для скасування рішення суду, оскільки
вказану вимогу заявлено самим
апелянтом в уточнених позовних вимогах
від 26.03.2013 року.

Стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію вартості 1/2 частки
квартири, яка знаходиться на
депозитному рахунку ТУ ДСА в Донецькій
області, суд першої інстанції
задовольнив заявлені ОСОБА_1 позовні
вимоги, а тому вказане не може бути
підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції законне і обґрунтоване,
доводи апеляційної скарги не свідчать
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

У відповідності з вимогами ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якої діє ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калінінського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 20
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: