Єдиний унікальний номер 257/4422/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/104/2014
Головуючий I інстанції Епель О.В.
Єдиний унікальний номер 257/
Доповідач суддя Бугрим Л.М.
Номер провадження 22-ц/775/104/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області

Головуючого : судді
Бугрим Л.М.

суддів Гапонова А.В. , Агеєва А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського
районного суду м. Донецька від 15 жовтня
2013 року по цивільній справі за позовом
комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1,
третя особа - Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради,
про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 15 жовтня 2013 року
були задоволені позовні вимоги ККП
ДМР «Донецькміськтепломережа» ( далі
підприємство ) та з ОСОБА_1 на користь
підприємства була стягнута
заборгованість з оплати послуг
централізованого опалення та гарячого
водопостачання в сумі 859 грн. 83 коп., три
проценти річних в сумі 86 грн. 56 коп.,
індекс інфляції в розмірі 22 грн. 67 коп.
та суму судового збору у розмірі 214 грн.
60 коп. а всього стягнуто з відповідача
на користь позивача 1183 грн. 66 коп..

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того , що
ОСОБА_1 являючись споживачем послуг
централізованого опалення та гарячого
водопостачання неналежним чином
вносив оплату за надані послуги
внаслідок чого утворилась
заборгованість , яку він частково
сплатив , та до сплати залишилась сума
859 грн. 63 коп. , яку суд вважав
непогашеною заборгованістю та
одночасно стягнув індекс інфляції та
3% річних на підставі ст.. 625 ЦК України.

На вказане рішення суду
відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну
скаргу, у якій ставиться питання про
скасування судового рішення. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
судом неповно з»ясовано обставини
справи , не враховано . що він сплачував
своєчасно та у належному відповідному
розмірі оплату за надані послуги з
теплопостачання , а тому у нього
відсутня заборгованість . Він не міг
користуватись пільгами « діти війни « ,
а тому сплачував нараховані платежі у
повному обсязі. Розрахунок складений
позивачем є невірним, доплати не були
погоджені з ним. Період , пред'явлений
позивачем до стягнення заборгованості
більш ніж три роки, а тому суд порушив
норми матеріального права та стягнув
суми за період , який перевищує строк
позовної давності.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить судова розписка.

Представник ККП ДМР «
Донецьктепломережа» Чаус О.О. , діюча на
підставі довіреності просила рішення
суду залишити без зміни та відхилити
апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді,
вислухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги ,
апеляційний суд вважає , що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без зміни виходячи з
наступного .

Розглядаючи справу суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи ,надані докази , яким
дав вірну оцінку , правильно
застосував матеріальний закон та спір
вирішив з дотриманням вимог
процесуального законодавства.

Зокрема, судом першої інстанції було
встановлено, що балансоутримувачем
будинку АДРЕСА_1, який забезпечений
централізованим опаленням та гарячим

водопостачанням є ЖЕО КП «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька»,з яким позивачем, який є
виробником послуг, на підставі рішення
місцевого органу самоврядування від
16.01.2006 року було укладено відповідний
договір по забезпеченню населення
вказаними комунальними послугами, а
також з банківською установою про
видання єдиної розрахункової книжки за
комунальні послуги населенню м.
Донецька у виконання розпорядження
Донецького міського голови від 20.07.2001
року № 972 «Про зміну порядку
розрахунків населення за надані
житлово-комунальні послуги»

Відповідач ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу, укладеного з
ОСОБА_3, від 22.12.2004 року набув права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач з 01.02.2005 року був
зареєстрований у вказаній квартирі та
протягом спірного періоду проживав в
ній та, користуючись наданими йому
позивачем послугами теплопостачання
та гарячого водовідведення, здійснював
оплату за такі послуги за
разрахунковою книжкою з врахуванням
субсидії, призначеної йому рішенням
УПСЗН Київської районної у м. Донецьку
ради у періоди з жовтня 2010 року по
квітень 2011 року в сумі 219 грн.; з липня 2011
року по вересень 2011 року в сумі 203 грн. 39
коп.; з жовтня 2011 року по квітень 2012 року
в сумі 275 грн. 22 коп. та з жовтня 2012 року
по липень 2013 року в сумі 293 грн. 86 коп.

Після укладення договору
купівлі-продажу і зміни власника
квартири ні ОСОБА_3,, ні новий
власник-споживач послуг ОСОБА_1 не
повідомляли ККП ДМР
«Донецькміськтепломережа» про таку
зміну.

Разом з тим, колишній власник
квартири, яка була зареєстрованою за
вказаною адресою, ОСОБА_3, мала статус
«дитини війни «і у відповідності до
положень Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004 року № 2195-4, що набрав чиності
01.01.2006 року отримала право на пільги з
оплати комунальних послуг,
встановлених законодавством України
для дітей війни в розмірі 25%.

УПСЗН Київської районної у м.
Донецьку ради отримало перелік
пільговиків у 2005 році з вказаної бази
пенсійного фонду, де за адресою АДРЕСА_1
вважалась зареєстрованою пільговик
ОСОБА_3, тому її пільга на оплату
комунальних послуг автоматично почала
компенсуватись УПСЗН підприємству
позивача у встановленому законом
порядку і, відповідно, відповідачу
ОСОБА_1, який став власником квартири ще
в грудні 2004 року, щомісячно
підприємством позивача не
донараховувалась вартість отриманих
споживачем послуг у розмірі пільги
«дитина війни», на яку він права не мав.

В листопаді 2009 року підприємство
позивача випадково виявило, що
пільговик ОСОБА_3 за вказаною адресою
більше не проживає і новому власнику
квартири ОСОБА_1 безпідставно з 2005 року
компенсується 25 % пільга, тому
добровільно повернуло УПСЗН
перераховані ним позивачу в якості
компенсації за пільгу ОСОБА_3 гроші в
сумі 938 грн. 40 коп. і одночасно
донарахувало ОСОБА_1 вказану суму до
оплати.

11 січня 2010 року з виставленого
рахунку ОСОБА_1 дізнався про здійснення
позивачем донарахування вказаних сум,
однак оплатити такий борг відмовився.

В травні 2012 року позивач вперше
звернувся до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення боргу з
відповідача і Київський районний суд м.
Донецька за цією заявою видав судовий
наказ від 6 червня 2012 року , який в
подальшому ухвалою суду від 11липня 2012
року за заявою ОСОБА_1 було скасовано.
Позивач знову звернувся до суду з цим
позовом і на момент такого звернення за
відповідачем враховувалась
заборгованість в сумі 2521 грн. 66 коп.

За спірний період з 01.10.2009 року по
01.09.2013 року підприємством здійснювало
відповідачеві нарахування вартості
послуг опалення та гарячого
водопостачання відповідно до діючих
тарифів, площі опалювального
приміщення, яка становить 55,6 кв.м.,
кількості зареєстрованих в квартирі
осіб та з врахуванням показників
встановленого та опломбованого у
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, де
мешкає відповідач, засобу
обліку-будинкового тепломіру. До суми
виставленої відповідачу
заборгованості через неналежне
виконання відповідачем своїх
обов»язків увійшла також сума, яка була
недорахована раніше як пільга ОСОБА_3

Вже після надходження позову до
суду відповідачем ОСОБА_1 здійснено
добровільне часткове погашення
наявного боргу, в зв»язку з чим
позивачем було зменшено розмірі
позовних вимог в частині основного
боргу з 2412 грн. 43 коп. до 859 грн. 83 коп.

Наведені судом факти та обставини
підтверджуються відповідними доказами
в тому числі квитанціями .
розрахунками , довідками . Надані
позивачем докази на підтвердження
позовних вимог спростовані
відповідачем не були. Більш того ,
відповідач у процесі розгляду справи у
добровільному порядку погасив частину
боргу , через що позивачем було
зменшено розмір позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги ККП
ДМР «Донецькміськтепломережа» суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що відповідачем не у повному
обсязі оплачувались послуги з
теплопостачання через помилкове
застосування до нього пільги « діти
війни « , окрім того ОСОБА_1 також
нерегулярно та не у повному обсязі
здійснював оплату щомісячних платежів
у зв'язку з чим у нього утворився борг.

Апеляційний суд не може погодитись з
доводами апелянта про те, що він
сплатив усю суму боргу і станом на час
постановлення рішення суду у нього
відсутня заборгованість, оскільки
аналізуючи надані ним квитанції у
порівняні з розрахунками позивача суд
встановив , що оплата проходила не у
повному обсязі та не своєчасно.

Також є безпідставними посилання
апелянта на те, що судом
заборгованість стягнута поза межами
строку позовної давності , оскільки як
вбачається з матеріалів справи позивач
ще у травні 2012 року звернувся до суду з
заявою про видачу судового наказу .
який було скасовано, тому строк
позовної давності обчислюється з
травня 2009 року. Більш того, сплачуючи
заборгованість у добровільному
порядку вже у процесі розгляду справи
відповідач тим самим визнав борг і
такі дії відповідача переривають
перебіг строку позовної давності . Як
вбачається з вточненої позовної заяви
ККП ДМР « Донецьктепломережа» період
за який здійснюється стягнення
недоплаченої суми боргу у розмірі 969
грн. становить з 1 жовтня 2009 року по
01.09.2013 року , тобто вимога заявлена в
межах строку позовної давності.

Не є підставою для скасування
судового рішення посилання апелянта на
безпідставність притягнення до участі
у справі у якості третьої особи
управління праці та соціального
захисту населення, оскільки саме
управлінням праці та соціального
захисту населення було прийнято
рішення про надання пільг попередньому
власнику квартири ОСОБА_3 , які
помилково були застосовані до
відповідача і притягнення до участі у
справі управління праці та
соціального захисту населення у
такому випадку не суперечить вимогам
закону.

Інші доводи скарги також не
впливають на висновки суду. Рішення
суду постановлено дотриманням вимог
матеріального та процесуального
закону і підстав для його скасування
не вбачається.

Згідно з положеннями ст 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315
Цивільного процесуального кодексу
України, апеляційний суд

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити

Рішення Київського районного суду
м. Донецька від 15 жовтня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: