У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна О.П.,

Коротуна В.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Ірпіня
Київської області до Коцюбинської
селищної ради Київської області,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсним рішення, державного
акта на право власності на землю,
визнання права власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 31
липня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від
24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор м. Ірпеня Київської області в
інтересах держави звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в якому
посилався на те, що в ході проведеної
перевірки встановлено, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2024/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га ОСОБА_2 на підставі якого він отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 922122.

У подальшому на підставі договорів
купівлі-продажу земельної ділянки
спірну земельну ділянку ОСОБА_2
відчужив ОСОБА_3, який в свою чергу
продав її ОСОБА_4

Разом із тим, рішення Коцюбинської
селищної ради від 25 грудня 2008 року
№ 2024/25-5 та виданий на його підставі на
ім'я ОСОБА_2 державний акт на право
власності на земельну ділянку є
незаконними, оскільки при їх прийнятті
та оформленні допущено порушення вимог
діючого законодавства.

Також прокурор зазначав, що зазначена
земельна ділянка знаходиться за межами
смт Коцюбинське, що підтверджується
висновком судово-землевпорядної
експертизи від 5 березня 2012 року № 325,
проведеної Київським державним
підприємством геодезії, картографії,
кадастрових та геоінформаційних
систем «Київгеоінформатика», в зв'язку
з чим Коцюбинська селищна рада не мала
права розпоряджатися даною земельною
ділянкою та передавати її у власність
ОСОБА_2

Крім того, спірна земельна ділянка
відноситься до земель лісового фонду,
які перебувають у постійному
користуванні комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство», яке згоди
на вилучення цієї ділянки для передачі
її у власність відповідачу не надавало.
Також при розпорядженні вказаною
земельною ділянкою Коцюбинською
селищною радою порушено вимоги ст.ст. 20,
21 ЗК України та ст. 57
Лісового кодексу України щодо порядку
зміни цільового призначення землі,
оскільки зміна цільового призначення
спірної земельної ділянки в порушення
встановлених чинним законодавством
вимог не проводилася, будь-яких рішень
щодо такої зміни не приймалося, що
підтверджується висновком Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Київській
області № 9544/359 від 15 грудня 2008 року.

У зв'язку з цим прокурор м. Ірпеня
Київської області просив визнати
недійсним рішення Коцюбинської
селищної ради від 25 грудня 2008 року
№ 2024/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1»; визнати недійсним
державний акт серії ЯЖ № 922122, виданий
на ім'я ОСОБА_2, визнати недійсним
державний акт серії ЯЛ № 302037, виданий
на ім'я ОСОБА_3 із відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_4 та визнати
право власності держави на зазначену
земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 31
липня 2013 року позов прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 25 грудня 2008 року № 2024/25-5
«Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 922122 виданий на ім'я ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,15 га по
АДРЕСА_1 Київської області, цільове
призначення якої для будівництва і
обслуговування жилого будинку
господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_3
державний акт серії ЯЛ № 302037 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1 із відміткою про перехід права
власності до ОСОБА_4 та скасовано його
державну реєстрацію.

У решті позову - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 грудня 2013 року заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 31 липня 2013 року в
частині визнання недійсним державного
акта серії ЯЛ № 302037 на право власності
на земельну ділянку площею 0,15 га із
кадастровим номером :01:042:0068 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в АДРЕСА_1 із відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_4 та
скасування його державної реєстрації
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог в
цій частині.

У решті - рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про визнання права власності держави
на земельну ділянку площею 0,15 га,
кадастровий номер
:01: 043:0068 із ухваленням у цій
частині нового рішення про задоволення
цих вимог; зміну мотивувальної частини
рішення суду першої інстанції, із
виключенням з неї положення про те, що
спірні договори купівлі-продажу
земельної ділянки не є нікчемним,
замінивши положенням про нікчемність
вказаного договору; скасування рішення
суду апеляційної інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
визнання недійсним виданого ОСОБА_3
державного , акту серії ЯЛ № 302037 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га з кадастровим номером
:01:042:0068 по АДРЕСА_1 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_4 і
скасування його державної реєстрації,
посилаючись на неправильне
застосування судами в оскаржуваних
частинах норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Визнаючи недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради, суд першої
інстанції виходив з того, що селищна
рада вийшла за межі своїх повноважень
та розпорядилася земельною ділянкою,
яка розташована по-за межами смт.
Коцюбинське.

При цьому суд зазначив, що оскільки
рішення Коцюбинської селищної ради від
25 грудня 2008 року № 2024/25-5 визнано
недійсним, то і державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_2 на його підставі, та державний
акт виданий в результаті переходу
права власності на земельну ділянку до
ОСОБА_3 із відміткою про перехід права
власності до ОСОБА_4 також мають бути
визнані недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання права власності
держави на спірну земельну ділянку суд
першої інстанцій виходив із
відсутності у Комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство»
правовстановлюючих документів на
спірні території.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
державного акта на право власності на
зазначену вище земельну ділянку,
виданого ОСОБА_3 із відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_4,
апеляційний суд виходив із положень
ст.330 ЦК України, згідно з якою
добросовісний набувач може набути
право власності на майно, якщо
відповідно до норм 388 ЦК України воно не
може бути витребуване в нього.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
обґрунтовано дійшли висновку про
часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині також не можуть
бути визнані як підстава для
призначення справи до судового
розгляду.

Рішення апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції у нескасованій
апеляційним судом його частині
ухвалені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Ураховуючи наведене та
керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області відхилити, рішення
апеляційного суду Київської області
від 24 грудня 2013 року та рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 31 липня 2013 року у
нескасованій апеляційним судом його
частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов Судді:О.П.
Касьян В.М. Коротун