№ 2/229/293/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року
Дружківський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Сєрікової О.О.

при секретарі
Ракітіній Н.г.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника

відповідача Шишко
Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Дружківки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Дружківський завод металевих виробів"
про розірвання трудового договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою до ПАТ "Дружківський
завод металевих виробів", в якій
вказав, що згідно з наказом від 10 липня
2007 року він був прийнятий на роботу до
КПЦ слюсарем-ремонтником 5 розряду.

З 01 січня 2013 року він переведений в
службу експлуатації та ремонтів
слюсарем-ремонтником пресового
відділення 5 розряду, де і працює по
теперішній час. 31 січня 2014 року він був
ознайомлений з наказом по
підприємству від 27 січня 2014 року за №27
про скорочення штату працівників,
згідно з яким його професія підпадає
під скорочення.

10 лютого 2014 року він звернувся із
заявою про розірвання трудового
договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП
України - з вини адміністрації заводу,
яка не надає роботу за професією
відповідно до укладеного договору.

В кінці робочого дня його ознайомили з
наказом за №85 від 07 лютого 2014 року про
затвердження акту про простій та час
простою з 10 лютого по 28 лютого 2014 року і
оплату заробітку в розмірі 2/3 частини
тарифної ставки.

Йому було відмовлено в розірванні
трудового договору. Він вважає, що
адміністрацією заводу було порушено
його право на труд та вибір іншого
міста роботи.

Просить визнати відмову в розірванні
трудового договору незаконною,
зобов'язати відповідача з 10 лютого 2014
року і до розірвання трудового
договору за його вимогою за ст.38 ч.3 КЗпП
України нарахувати йому середній
заробіток та виплатити його за
порушення його прав, або звільнити його
по скороченню штатів.

Позивач уточнив позовні вимоги і
просить визнати відмову відповідача в
розірванні трудового договору за його
заявою від 10 лютого 2014 року за ст.38ч.3
КЗпП України незаконною.

Зобов'язати відповідача надати йому
роботу за укладеним договором, або
розірвати трудовий договір за ст.38 ч.3
КЗпП України, узгодив з ним дату
звільнення.

Зобов'язати відповідача з 10 лютого 2014
року і до розірвання трудового
договору нараховувати йому середній
заробіток та виплатити його за
порушення його прав.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги в повному обсязі і
просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Шишко Ю.А. в
судовому засіданні не визнав позовні
вимоги і пояснив, що 10 лютого 2014 року
позивач звернувся із заявою на ім'я
генерального директора ПАТ "ДРЗМВ", в
якій просив розірвати трудовий договір
за ч.3 ст.38 КЗпП України у зв'язку з
порушенням адміністрацією заводу
договірних зобов'язань, ненадання
роботи відповідно до його професії і
укладеного договору з 10 лютого 2014 року,
або платити середній заробіток до
скорочення.

Частиною 3 статті 38 КЗпП України
передбачено, що працівник має право у
визначений ним строк розірвати
трудовий договір за власним бажанням,
якщо власник або уповноважений ним
орган не виконує законодавство про
працю, умови колективного чи трудового
договору з цих питань.

Позивач в заяві не визначив строк
розірвання договору і продовжує
працювати на теперішній час. Оскільки
він не залишив роботу і не наполягав на
розірванні договору, роботодавець не
вправі його звільнити. Крім того, в
заяві неясно виражене волевиявлення
працівника. Він звертається із заявою
про розірвання трудового договору і
одночасно пропонує платити йому
середній заробіток до скорочення, що
можно розцінити, як бажання при
простої отримувати середній заробіток
до скорочення.

Крім того, вважає, що адміністрацією не
порушено законодавство про працю та
колективний договір, оскільки ст. 113
КЗпП України передбачений порядок
оплати часу простою не з вини
працівників і адміністрація заводу
виконує цю норму. Такаж норма
закріплена статтею3.14 Колективного
договору ПАТ "ДРЗМВ" на 2014 рік. Просить в
задоволені позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
докази по справі, приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був
прийнятий на ПАО "Дружківський завод
металевих виробів"
слюсарем-ремонтником 5 розряду в КПЦ
відповідно до наказу за №147 від 10.07.2007
року. Наказом за №765 від 25.12. 2012 року він
переведений до служби експлуатації та
ремонтів 5 розряду пресового
відділення, де і працює по теперішній
час. (а.с. 4-6).

Судом встановлено, що відповідно до
наказу за №27 від 27.01.2014 року на заводі
передбачається скорочення штатів і
підлягає скороченню в тому числі
професія слюсаря-ремонтника 5 розряду
пресового відділення (а.с.10), про що був
попереджений позивач.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу по підприємству за №85 від 07.02.2014
року затверджений Акт про простій
служби експлуатації і ремонтів і
позивач був попереджений про час
простою з 10 лютого 2014 року по 28 лютого
2014 року і встановлена оплата часу
простою для працівників із розрахунку
2/3 встановленої тарифної ставки (а.с.11).

Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року
позивач ОСОБА_1 надав на ім'я
генерального директора заводу заяву, в
якій вказав про незгоду з внесенням
його до списку осіб, робоче місце яких
скорочується; також незгоду з тим, що з
10 лютого він буде знаходитись на
простої та оплатою простою у розмірі 2/3
тарифної ставки та пропозицією про
розірвання трудового договору за ч.3
ст.38 КЗпП України. Просив розірвати
трудовий договорі на підставі ч.3 ст.38
КЗпП України у зв'язку з порушенням
адміністрацією заводу договорних
зобов'язань, ненадання роботи згідно
його професії, або оплати середнього
заробітку до скорочення (а.с.12).

Відповідно до частини 3 статі 38 КЗпП
України, працівник має право у
визначений ним строк розірвати
трудовий договір за власним бажанням,
якщо власник або уповноважений ним
орган не виконує законодавство про
працю, умови колективного чи трудового
договору.

Частиною 1 статті 34 КЗпП України
передбачено, що простій -це зупинення
роботи, викликане відсутністю
організаційних або технічних умов,
необхідних для виконання роботи,
невідворотною силою, або іншими
обставинами.

Частиною 1 статті 113 КЗпП України
встановлено, що час простою не з вини
працівника оплачується з розрахунку не
нижче від двох третин тарифної ставки
встановленого працівникові розряду
(окладу).

Така ж норма закладена і в п.3.14
Колективного договору ПАТ "ДРЗМВ" на 2014
рік.

Оскільки в судовому засіданні не
встановлено порушення відповідачем
законодавства про працю, умов
колективного чи трудового договору,
позовна заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,11,58,60, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.24, 34, 38, 113 КЗпП України,

суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до
Публічного акціонерного товариства
"Дружківський завод металевих виробів"
про розірвання трудового договору
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили:
через 10 днів з дня його проголошення,
якщо не була подана апеляційна скарга;
у разі подання апеляційної скарги,
після розгляду її апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Дружківський міський суд
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
прийняті у нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 04
квітня 2014 року.

Повний текст рішення прийнятий в
нарадчій кімнаті 09 квітня 2014 року.

Суддя:
О. О. Сєрікова