ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

13 березня 2014 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області в
складі головуючої чудді-Ковалевської
Л.М., при секретарі-Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Фастові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування майнової
шкоди,-

в с т а н о в
и в :

До суду з позовом про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
завданої внаслідок ДТП звернулись
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на те, що
з вини водія трактора ОСОБА_4 та
власника трактора -ОСОБА_3 їй заподіяна
моральна та матеріальна шкода, яка
підлягає стягненню з відповідачів.

Дана цивільна справа вже
неодноразово була предметом розгляду в
апеляційній та касаційній інстанціях і
відповідно до останньої ухвали Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ 13.11.2013
року рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 07 серпня 2012 року та рішення
Апеляційного суду Київської області
від 18 червня 2013 року в частині позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про відшкодування майнової шкоди було
скасовано. І в цій частині дану справу
було передано на новий розгляд.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та представник позивачів
просили суд задовольнити позов шляхом
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
майнову шкоду в сумі -26 016,22 гривень, а на
нокрить ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі - 8
560,16 гривень.

Відповідачі та представник
ОСОБА_3 в судове засідання не з»явились,
надати заяву про розгляд справи без їх
участі. ОСОБА_3 та його представник
заперечували проти стягнення майнової
шкоди з ОСОБА_3. а відповідач ОСОБА_4 в
письмових поясненнях не заперечував
проти стягнення саме з нього завданих
позивачам збитків.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов необхідно задовольнити частково.

Судом встановлено, що 24 вересня 2011
року близько 9 години 40 хвилин в
с.Червона Мотовилівка по вул.Чехова
Фастівського району Київської області
ОСОБА_4 керуючи трактором МТЗ-80 д.н.з.
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 без
належного доручення, проїзджаючи
рівнозначне перехрестя з гравійним
покриттям та повертаючи праворуч не
рухався якомога до правого краю
проїздної частини чим порушив п.11.2 ПДР
України та допустив зіткнення з
автомобілем “Кіа Ріо” д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого
автомобіль "Кіа Ріо" отримав значні
механічні ушкодження. Відповідно до
висновку автотоварознавчого
дослідження №215 від 28.09.2011 року
експертного автотоварознавчого
дослідження з визначення розміру
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу, розмір
заподіяних матеріальних збитків
позивачу складає 24989,88 грн.

Відповідно до постанови
інспектора дізнання ВДАІ Фастівського
МВ ГУМВС від 28.12.2011 року в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_4
було відмовлено і притягнуто його до
адміністративної відповідальності.

Статтею 1166 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом, саме ця
особа відповідає за завдану шкоду, якщо
вона не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого, або що транспортний засіб
неправомірно вибув з його володіння.

З матеріалів справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_3, на
час скоєння ОСОБА_4 ДТП, на законних
підставах, а саме на підставі свідоцтва
про реєстрацію НОМЕР_3 від 12.10.2010 року, є
власником трактора, який є джерелом
підвищеної небезпеки. ДТП сталося
внаслідок порушення саме водієм
ОСОБА_4 вимог п.п. 11.2, 34.1 Правил
дорожнього руху, що доведено
письмовими матеріалами та не
заперечується ОСОБА_4

Як стверджує представник
позивачів, на момент ДТП водій ОСОБА_4
не мав законного права керувати
трактором МТЗ-80 н.н.з.НОМЕР_1, оскільки
відповідно до матеріалів про відмову в
порушенні кримінальної справи було
встановлено, що на момент ДТП водій
ОСОБА_4 перебував за кермом без
будь-якої правової підстави, а саме без
свідоцтва про реєстрцію ТЗ та у водія
було відсутнє посвідчення водія.

Так, даний факт не заперечується
в письмових поясненнях самим ОСОБА_4 і
відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній
рух» водій має право довіряти у
встановленому порядку право
користування і розпорядження
приватним транспортним засобом іншій
особі, яка має відповідне право на
керування.

Як пояснив представник
відповідача ОСОБА_3 в попередньому
судовому засіданні, перед передачею
транспортного засобу-трактора ОСОБА_4,
він пересвідчився, що в нього є наявним
документ на право керування
транспортним засобом-трактором, а саме
посвідчення водія транспортного
засобу, тому і довірив йому керування.

Відповідно до ч.9 ст.15 ЗУ «Про
дорожній рух» право керування
транспортними засобами відповідної
категорії підтверджується
посвідченням водія транспортного
засобу.

Крім того, в цьому законі зазначено, що
водій під час керування транспортним
засобом повинен мати при собі та на
вимогу працівників міліції
пред»являти для перевірки посвідчення
водія та реєстраційний документ на
транспортний засіб.

Матеріали справи містять
повідомлення інспекції Державного
технічного нагляду Вінницької області
від 06.листопада 2012 року про те , що 28.06.1991
року ОСОБА_4 було видано посвідчення
тракториста -машиніста серії НОМЕР_4 і
наявним в матеріалах справи є копія
цього посвідчення.

Дійсно, судом встановлено, що
ОСОБА_4, має посвідчення тракториста
-машиніста (а.с.9 том.2), проте на момент
скоєння ДТП воно в нього було відсутнє,
про на ОСОБА_4 було складено
адмінпротокол та накладено
адміністративне стягнення за
порушення ст. 126 КупАП.

Відповідно до п.20 Постанови
Пленуму ВСС з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року,
під відсутністю в особи, винної у
завданні шкоди, права керування
транспортним засобом відповідної
категорії слід розуміти неможливість
надання документів, які підтверджують
право управління транспортним засобом
через те, що зазначена особа не володіє
такими документами або позбавлена
такого права у встановленому законом
порядку.

Як було встановлено вище, право
керування транспортним засобом у
ОСОБА_4 було наявним, хоча і відсутнє
фактично на момент ДТП, а щодо його
позбавлення такого права у
встановленому законом порядку, то з
отриманої на запит суду відповіді з
Управління МВС Вінницької області, гр.
ОСОБА_4 згідно до
інформаційно-пошукової бази обліку
адміністративних порушень станом на
10.02.2014 року права керування
транспортними засобами не позбавлявся.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК
України, шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Виходячи з наведених
обставин, суд вважає, що відповідати за
шкоду повинен ОСОБА_4

Тому, майнова шкода, яка була
завдана позивачці ОСОБА_1 внаслідок
ДТП, що складається з вартості
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля- 24989,88 грн., та
витрат за проведення експертизи в сумі
-900 гривень, а всього -26 016,22 гривень
підлягає стягненню на її користь з
ОСОБА_4

Обовязком відповідача також є
відшкодування позивачу витрат на
придбання ліків, що передбачено ст. 1195
ЦК України.

Позовні вимоги позивача - ОСОБА_2
щодо відшкодування майнової шкоди
обгрунтовуються слідуючими доказами,
це Акт судово-медичного обстеження №159
від 16.12.2011 року (а.с.30-32 т.1), виписка
Київської міської лікарні № 6 з історії
хвороби №1836 та лікарні №7 з історії
хвороби №7183 (а.с.41-42 т.1), медичними
картками (а.с.76-105 т.1), чеками на купівлю
медикаментів (а.с.34-37 т.1).

В період з 28 вересня 2011 року по 13
жовтня 2011 року позивач перебувала на
амбулаторному лікуванні, а з 14 жовтня
2011 року по 1 листопада 2011 року в
домашніх умовах з діагнозом
черепно-мозкова травма, струс
головного мозку. З 01 листопада 2011 рку по
14 листопада 2011 року. Витрати понесені
позивачем за цей період лікування
склали на загальну суму, як вбачається
з матеріалів справи 8560,16 грн. (а.с.33-42т.1).

Отже, стягненню з ОСОБА_4 на кристь
ОСОБА_2 Підлягає майновуа шкода в сумі -8
560, 16 гривень.

Щодо стягнення майнової шкоди з
відповідача ОСОБА_3, то суд вважає,
оскільки останній не є винною особою у
завданні шкоди внаслідок ДТП і
враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України, де
зазначено, що шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, то відсутні
підстави про стягнення з нього
майнової шкоди.

Керуючись ст.10,60,212-215 ЦПК України,
ст.ст.1166,1187,1188 ЦК України, ЗУ «Про
дорожній рух», Постановою Пленуму ВСС
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування майнової
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 завдану майнову шкоду внаслідок
ДТП в сумі 26 016,22 (двадцять шість тисяч
шістьнадцять гривень 22 копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 завдану майнову шкоду- витрати
на лікування в сумі 8 560,16 (вісім тисяч
п»ятсот шістьдесят гривень 16 копійок).

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової шкоди-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Л.М.Ковалевська