Справа № 296/1271/12-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський
районний суд м. Житомира в складі:

головуючого -
судді Рожкової О.С.

секретарів Ленько Н.М., Світко,
Т.І., Маковей О.М., Каторжинської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Управління
Державної міграційної служби України в
Житомирській області про виселення,
скасування реєстрації,-

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним
позовом та з урахуванням заяв про
уточнення позовних вимог (83-84,122)
остаточно просила усунути перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження жилим приміщенням,
шляхом виселення ОСОБА_4 з кімнати №2-3,
площею 8 кв.м, №2-4, площею 13,8 кв.м. в
будинку АДРЕСА_2, зобов'язати Державну
міграційну службу в Житомирський
області скасувати реєстрацію ОСОБА_4 в
квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що є власником квартири
АДРЕСА_1 і в її користуванні
знаходяться приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5.
Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири
НОМЕР_1 зазначеного будинку. Згідно
заочного рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 28.10.2008 р.,
визнано дійсним договір-купівлі,
укладений 04.02.2004 року, за яким ОСОБА_3
продала, а ОСОБА_4 придбала 14/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_2. На підставі
вказаного рішення суду, яке згодом було
скасовано відповідач зареєструвалась
в квартирі АДРЕСА_1, яка належить
позивачу. Позивач фактично проживає у
Вінницькій області і про те, що ОСОБА_4
самовільно зайняла належні їй
приміщення, дізналась з позовної заяви
ОСОБА_4 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу від 04.02.2004 року.
Оскільки відповідач не погоджувала з
позивачем вселення в спірну квартиру,
угод про користування квартирою не
укладала, позивач вважає, що порушено
її право власності, як власника
квартири.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали.
Зазначили, що позивач не має можливості
користуватися та розпоряджатися
належним їй житловим приміщенням,
оскільки відповідач чинить їй
перешкоди, в добровільному порядку не
бажає звільняти жиле приміщення, а тому
підлягає виселенню в судовому порядку.

Відповідач, її представники в судовому
засіданні позов не визнали в повному
обсязі, просили відмовити в його
задоволенні. Відповідач пояснила, що є
співвласником 19/100 частин спірного
житлового будинку, а тому має право
користуватися належною їй на праві
власності часткою.

Відповідачем Управління Державної
міграційної служби України в
Житомирський області подано до суду
заяву про розгляд справи без участі
представника управління, при прийнятті
рішення покладалися на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Статтею 356 Цивільного Кодексу України
визначено, що власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності є спільною
частковою власністю.

Відповідно до ст.358 Цивільного Кодексу
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їх спільною
частковою власністю.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_2 є об'єктом спільної часткової
власності.

ОСОБА_3 є власником 14/100 частин
вказаного житлового будинку, що
підтверджується дублікатом свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
09.07.2008 року, зареєстрованим в реєстрі за
№ 2-843, витягами з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 14.04.2008
року та від 11.05.2010 року (а.с.10-11,14,120-121).

Відповідач ОСОБА_4 є співвласником 19/100
частин цього ж житлового будинку, які
належать їй на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 06.10.1983 року
(а.с.10-11,14,120-121).

Відповідно до довідки
адресно-довідкового бюро від 28.10.2011
року ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1
(а.с.3).

Згідно довідки КП «Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Житомирської Обласної
ради від 28.08.2008 року ОСОБА_3
користується кімнатою 2-1, пл.8,0 м.кв.,
кімнатою 2-2, пл.13,8 м.кв., кладовкою 2-5,
пл.1,8 м.кв., кухнею 2-6, пл.6,9 м.кв., ванною
2-7, пл.3,0 м.кв., які знаходяться в
житловому будинку АДРЕСА_2 (а.с.16).

Пред'являючи позов про виселення
ОСОБА_4 з належних позивачеві кімнат,
остання посилалась на ст. 391 Цивільного
Кодексу України, за якою власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Під час розгляду справи позивач та її
представники не довели, що відповідач
ОСОБА_4 чинить позивачу перешкоди у
користуванні та розпорядженні,
належною їй на праві власності часткою
у будинку. Належних доказів на
підтвердження вказаних обставин суду
не надали, клопотань про їх
витребування не заявляли.

Згідно матеріалів інвентаризаційної
справи на будинок АДРЕСА_2, оглянутої в
судовому засіданні, виділ частки
когось із співвласників в спірному
будинку не проводився, порядок
користування будинком між
співвласниками не визначався.

За таких обставин, відповідач, як
власник 19/100 частин спірного будинку
має право проживати в ньому та
користуватися його житловими
приміщеннями, а тому позовні вимоги
ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_4 з належних
позивачеві кімнат та похідні вимоги
про скасування реєстрації в спірному
житловому будинку є безпідставними і
не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10,11, 60, 61, 212-215, 218, 292, 294
ЦПК України, -

В И Р І Ш И
В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Управління
Державної міграційної служби України в
Житомирській області відмовити в
повному обсязі.

На рішення протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні під час проголошення рішення
з моменту отримання його копії, може
бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира.

Суддя
О. С. Рожкова