Провадження №: 2/752/1110/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Пасинок В.С., при
секретарі Тасенко О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах
ОСОБА_4, третя особа: комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
контора 109» про визначення порядку
користування квартирою та розподіл
особового рахунку,-

в с т а н о в и в:

у жовтні 2013 року позивачі звернулись до
суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, третя особа: КП «ЖЕК
109» про визначення порядку
користування квартирою та розподіл
особового рахунку.

Свої вимоги обґрунтували тим, що є
власниками 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
У вказаній вище квартирі зареєстровані
та проживають також відповідач ОСОБА_3
та її син ОСОБА_4, які є також
співвласниками квартири, яким належить
1/2 частина зазначеної квартири. Сторони
не можуть самостійно дійти згоди щодо
встановлення порядку користування
житлом.

За таких обставин просять визнати за
собою право користування кімнатами № 5,
площею 12,3 кв. м., та № 6, площею 12,2 кв. м з
балконом площею 4,0 кв. м. в квартирі
АДРЕСА_1, закріпити у користуванні
відповідача ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4
кімнату № 7, площею 17,2 кв. м з балконом
площею 4,0 кв. м, залишивши коридор,
кухню, ванну кімнату та вбиральню у
спільному користуванні, розподілити
особовий рахунок на оплату
житлово-комунальних послуг відповідно
до встановленого судом рішення порядку
користування квартирою, зобов'язати КП
«ЖЕК 109» розділити між ними рахунки
відповідно до займаних житлових
приміщень, а також стягнути з ОСОБА_5
заборгованість по оплаті комунальних
послуг за період з травня 2013 року по
вересень 2013 року в сумі 606,31 грн.

Позивачі у судовому засіданні
підтримали позовні вимоги, просили суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково. Не
заперечувала проти зазначеного
позивачами варіанту визначення
порядку користування квартирою. В
задоволенні решти позовних вимог
просила суд відмовити за їх
недоведеністю та необґрунтованістю.

Третя особа КП «ЖЕК 109» явку свого
представника в судове засідання не
забезпечила, про день та час розгляду
справи повідомлялось належним чином,
про причини неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення позивачів,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 27 липня 2006 року
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 та
членам його сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в рівних долях (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а.с. 11).

Згідно з свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 08 серпня 2009
року до позивача ОСОБА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_6
перейшло право власності на 1/4 частину
вказаної вище квартири (а.с. 7).

Відповідно до технічного паспорту
квартира АДРЕСА_1 складається з трьох
кімнат, житловою площею 41,7 кв. м.:
кімната № 5 - 12,3 кв. м, кімната № 6 - 12,2 кв.
м, кімната № 7 - 17,2 кв. м , кухні № 4 - 8,3 кв.
м, вбиральні - 1,2 кв. м, ванної кімнати - 2,6
кв. м, коридору - 13,7 кв. м. Також квартири
обладнана лоджіями по 4,0 кв. м. (а.с. 8-10).

Згідно довідки КП «ЖЕО-109» № 1790 від 23
жовтня 2013 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1 (власник
особового рахунку), ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 21).

За приписами ч.1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК
України співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.

Згоди про порядок володіння та
користування квартирою АДРЕСА_1 між її
співвласниками не досягнуто.

За правилами ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14
постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист приватної власності»
роз'яснив, що квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, житлова площа
спірної квартири складає 41,7 кв. м., що
становить 10,4 кв. м. на одну особу.
Позивачі просять виділити їм у
користування кімнати площами 12,3 кв. м
та 12,2 кв. м, а також балкон площею 4,0 кв.
м, залишивши у користуванні
відповідача та її сина кімнату площею
17,2 кв. м та балкон 4,0 кв. м.

Житлові приміщення, які просять
виділити позивачі у користування не
відповідають їх ідеальним часткам у
спільній власності, однак, враховуючи
те, що позивачі у судовому засіданні
підтримали позовні вимоги в цій
частині, а відповідач останні визнала,
суд погоджується із запропонованим
позивачами порядком користування
спірною квартирою та вважає за можливе
виділити в користування ОСОБА_1 з її
донькою ОСОБА_7, яка проживає також у
квартирі АДРЕСА_1, що встановлено в ході
розгляду справи та не заперечно жодною
із сторін, та ОСОБА_2 кімнату №5, площею
12,3 кв. м, кімнату №6, площею 12,2 кв.м,
балкон площею 4 кв.м; ОСОБА_3 та ОСОБА_4
кімнату №7, площею 17,2 кв. м, балкон
площею 4 кв. м, залишивши в спільному
користуванні коридор, кухню, ванну
кімнату та вбиральню.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» до
житлово-комунальних послуг належать
послуги з централізованого постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізованого
опалення, вивезення побутових відходів
та послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій.

Суд, об'єктивно дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, беручи до
уваги те, що відповідачі не взмозі
дійти згоди у розподілі витрат по
сплаті комунальних послуг, дійшов до
висновку про те, що розподіл особового
рахунку в інтересах обох сторін, у
зв'язку із чим вважає позов ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в цій частині законним та
обґрунтованим, а отже таким, що
підлягає задоволенню.

Разом з тим, у задоволенні позовних
вимог щодо зобов'язання КП «ЖЕО-109»
розподілити між сторонами особові
рахунки відповідно до займаних ними
житлових приміщень у квартирі ;
АДРЕСА_1, то суд вважає за необхідне
відмовити, оскільки відповідно до ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. КП «ЖЕО-109»
залучено позивачем до участі у справі в
якості третьої особи, з цих підстав
позивач не може заявляти до нього
позовні вимоги з приводу відкриття
окремого особового рахунку та
укладення окремого договору.

Аналогічно, на думку суду, не підлягає й
задоволенню вимога позивачів щодо
стягнення з відповідача ОСОБА_3
заборгованості по оплаті комунальних
послуг за період з травня 2013 року по
вересень 2013 року в сумі 606,31 грн.

В ході розгляду справи відповідач,
заперечуючи проти зазначеної вимоги,
посилалась на те, що за весь час
проживання у спірній квартирі вона
сумлінно виконувала свій обов'язок по
оплаті витрат на утримання квартири.
Проте, за вказаний період кошти нею за
житлово-комунальні послуги не
сплачувались з огляду, по-перше, на її
відсутність протягом вказаного часу за
адресою місця реєстрації, а, по-друге,
про це була досягнута усна
домовленість з позивачем ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачі не
спростували та не заперечили проти
вказаної позиції відповідача в
будь-якій спосіб, визначений
цивільно-процесуальним
законодавством. Тому, на думку суду,
вказана вимога позивачів не підлягає
задоволенню з огляду на її
необґрунтованість.

Питання судових витрат слід вирішити
відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє
в інтересах ОСОБА_4, третя особа:
комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора 109»
про визначення порядку користування
квартирою та розподіл особового
рахунку - задовольнити частково.

Виділити в користування ОСОБА_1, ОСОБА_7
та ОСОБА_2 кімнату №5, площею 12.3 кв.м.,
кімнату №6, площею 12,2 кв.м., балкон
площею 4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_3, ОСОБА_4
кімнату №7, площею 17,2 кв.м., балкон
площею 4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Залишити у спільному користуванні
коридор, кухню, ванну кімнату та
вбиральню.

Розділити особовий рахунок на оплату
житлово-комунальних послуг в квартирі
АДРЕСА_1 відповідно до порядку
користування квартирою.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Києва, адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.С. Пасинок