У Х В А Л А

судового засідання

03.02.2014 р. Франківський районний суд
міста Львова в складі :

головуючої судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
справу за скаргою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" на постанову ВП №40363109 від
25.10.2013 року Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції, -

в с т а н о в и в :

Представника стягувача
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" звернувся зі скаргою про
визнання дій державного виконавця
Франківського ВДВС ЛМУЮ Дудар В.О. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження на підставі судового
наказу №2-н/465/734/13 від 06.06.2013 року
неправомірними, скасування постанови
державного виконавця Франківського
ВДВС ЛМУЮ Дудар В.О. про відмову у
відкритті виконавчого провадження
від 25.10.2013 року та відновити виконавче
провадження ВП №40363109.

Відповідно до змісту скарги,
скаржник посилаючись на те, що за
заявою Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" 06 червня 2013 року
Франківським районним судом м.Львова
було видано судовий наказ про
стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 а
користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" заборгованості
за спожитий газ на суму 222,89 грн. та 114,70
грн. витрат на судовий збір. Постановою
державного виконавця від 25.10.2013 року
стягувачеві відмовлено у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання зазначеного судового наказу,
посилаючись на невідповідність
виконавчого документа вимогам ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме у ньому відсутній
ідентифікаційний номер боржника.
Вважає указану постанову незаконною,
винесену з порушенням вимог Закону
України «Про виконавче провадження».
Просить скаргу задоволити.

Сторони виконавчого провадження
та державний виконавець Франківського
ВДВС Львівського міського управління
юстиції Дудар В.О. в судове засідання не
з'явились, хоча були належно та вчасно
повідомлені про день, час та місце
розгляду скарги, а тому суд вважає за
можливим розглянути скаргу у їх
відсутності..

Судами встановлено, що за заявою
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" 06 червня 2013 року
Франківським районним судом м.Львова
було видано судовий наказ №2-н/465/734/13
про стягнення солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" заборгованості за спожитий
газ на суму 222,89 грн. та 114,70 грн. витрат
на судовий збір.

Згідно постанови державного виконавця
Франківського ВДВС Львівського
міського управління юстиції Дудар В.О.
ВП №40363109 від 25.10.2013 року відмовлено у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання зазначеного
судового наказу, з тих підстав, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме, у ньому
відсутній ІПН боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий
наказ має відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановленим
Законом України "Про виконавче
провадження" та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання. Зазначені відомості
вносяться до судового наказу у день
його видачі стягувачу для пред'явлення
до виконання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження"у виконавчому
документі зазначаються, зокрема
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб-платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець з метою захисту
інтересів стягувача може самостійно
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну. Тобто, у разі не
зазначення індивідуального
ідентифікаційного номера
(реєстраційного номера облікової
картки платника податків) у рішенні
суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3
ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
може самостійно звернутися до
відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець не
звернув уваги на визначену ЦПК України
судову процедуру розгляду заяв про
видачу судового наказу. Так, згідно ч. 2
ст. 102 ЦПК України суддя видає судовий
наказ без проведення судового
засідання і виклику стягувача і
боржника. Отже, у виданому судовому
наказі заперечуються відомості,
передбачені ст. 103 ЦПК України.

Таким чином, державний виконавець не
звернув уваги на те, що в суду чи
заявника відсутні можливості без згоди
боржника, який не викликався до суду,
отримати дані, про які в своїй
постанові зазначив державний
виконавець.

Посилання державного виконавця на
положення Закону України "Про
виконавче провадження", як на підставу
для відмови у відкритті виконавчого
провадження у зв'язк з невідповідністю
виконавчого документа вимогам ст. 18
Закону України "Про виконавче
провадження" не можна визнати
обґрунтованим, і таке посилання є
формальним, оскільки судовий наказ
містить основні його реквізити,
передбачені ч. 2 ст. 103 ЦПК України, дату
видачі судового наказу стягувачу, дату
набрання судовим наказом законної сили
та строк пред'явлення судового наказу
до виконання, судовий наказ підписаний
суддею, скріплений гербовою печаткою.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Отже, судом встановлено, що державний
виконавець всупереч Закону України
"Про виконавче провадження" діяв
неправомірно, оскільки не зазначення у
виконавчому документі індивідуального
ідентифікаційного номеру не є законною
та обґрунтованою підставою для відмови
у примусовому виконанні судового
рішення державною виконавчою службою,
оскільки таке виконання рішення є
невід'ємною складовою частиною
судового захисту будь-якої особи.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, порушено їх права чи свободи.

Як передбачає ч.2 ст. 387 ЦПК України, у
розі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу особу державної виконавчої служби
задовольнити вимоги заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушенні права чи
свободи.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про те, що
вказана скарга Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" на постанову ВП №40363109 від
25.10.2013 року Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції є обґрунтованою, а тому слід
її задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 210, 383-389 ЦПК
України, суд,-

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" на постанову ВП
№40363109 від 25.10.2013 року Франківського
ВДВС Львівського міського управління
юстиції задовольнити.

Визнання дій державного виконавця
Франківського ВДВС ЛМУЮ Дудар В.О. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження на підставі судового
наказу №2-н/465/734/13 від 06.06.2013 року
неправомірними.

Скасувати постанови державного
виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ
Дудар В.О. про відмову у відкритті
виконавчого провадження ВП №40363109 від
25.10.2013 року та зобов'язати відновити
виконавче провадження ВП №40363109.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Мартинишин М.О.