Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/2509/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
втратившою право користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 04 грудня 2013 року
звернувся до Кодимського районного
суду Одеської області з позовом про
визнання відповідача ОСОБА_3
втратившою право користування
належним йому житловим будинком,
розташованим в АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивач ОСОБА_1 (адвокат, дії відповідно
до угоди про надання правової допомоги
від 03 грудня 2013 року) позов підтримав та
пояснив, що позивач з 1997 року є
власником житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, в якому з 1992
року зареєстрована відповідач ОСОБА_3 У
вказаному будинку відповідач не
проживає більше шести місяців, тому
втратила право ним (будинком)
користуватись. З цих підстав просив
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
двічі не з'явилась, хоча належним чином
завчасно з дотриманням вимог ч.4 ст.74
ЦПК України була повідомлена про час
та місце розгляду справи (оголошення
про виклик до суду в газеті «Одеські
вісті» №7 від 25 січня 2014 року та №22 від
02 березня 2014 року). Про причини
неприбуття в судове засідання не
повідомила, клопотання про перенесення
розгляду справи чи розгляд без її
участі не надала, тому суд визнає
причину її неявки неповажною і
відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України
вважає можливим ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Дослідивши позовну заяву позивача,
вислухавши представника позивача, суд
вважає необхідним у задоволенні позову
відмовити з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.9 Житлового кодексу
України ніхто не може бути виселений чи
обмежений у праві користування житлом
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін
(якими відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК є
позивач та відповідач), кожна з яких
відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
власником жилого будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, який він на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 12 травня 1997
року успадкував після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно записів у домовій книзі
вказаного домогосподарства, а також
довідки Кодимського РВ ГУМВС України в
Одеській області №30/1767 від 12 грудня 2013
року у вказаному будинку з 30 березня 1992
року зареєстрована відповідач ОСОБА_3

Відповідно до ст.71 та 163 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім»ї жиле приміщення за
ними зберігається протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім»ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжений наймодавцем, а в разі спору
- судом.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності її понад
встановлені строки провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, що є в п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" №2 від 12
квітня 1985 року, у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.

Основною вимогою для задоволення
позову з цієї підставі є не проживання
особи без поважної причини понад
встановлені строки, тобто особа має
можливість проживати у будинку, проте
не робить цього без поважної причини.

В якості єдиного доказу відсутності
відповідача за місцем своєї реєстрації
понад встановлені строки, позивачем
надано довідку Слобідської селищної
ради Кодимського району №2053 від 03
грудня 2013 року, відповідно до якого
відповідач ОСОБА_3 у спірному будинку
не проживає.

В той же час, як роз'яснює Верховний Суд
України, належними доказами у справах
такої категорії є акти обстеження
спірного помешкання, в яких має бути
зафіксований факт не проживання особи,
при цьому, таких актів має бути не менше
двох, а шість місяців має пройти саме з
дати складення останнього акту
(правові висновки суду, викладені в
журналі «Вісник Верховного Суду
України №10 за 2012 рік,
стор.17,http://www.scourt.gov.ua/clients/vs.nsf/0/9FC19986B595BEB4C2
257AFB00400F0B?OpenDocument).

Окрім цьому, відповідач була
зареєстрована у спірному помешканні до
набуття позивачем права власності на
нього, при цьому, будь-які відомості про
підстави її реєстрації у цьому будинку,
її правовий режим (член сім»ї власника,
наймач, орендар тощо) до суду не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.71 ЖК України ст.ст.213-215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням
відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя
Сопільняк О.М.