Справа № 683/3581/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей,

встановив:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, посилаючись на те,
що від сумісного подружнього
проживання з відповідачем мають дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час вона з
відповідачем припинили спільне
проживання, діти проживають з нею і
перебувають на повному її утриманні,
так як добровільно матеріальну
допомогу на утримання дітей відповідач
не надає. Тому вона просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів
його прибутку щомісячно, але не менше 30
% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку до досягнення ними
повноліття.

Позивачка подала до суду заяву, якою
підтримала позовні вимоги та
обставини, заявлені на їх
обґрунтування. Крім того просила
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів та її заяви,
задовольнивши позов.

Відповідач також подав до суду заяву,
якою визнав обставини, викладені в
позові, та позовні вимоги, погодився
сплачувати аліменти на утримання дітей
в розмірі 1/3 частки від всіх видів його
доходу, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку.
Вказав, що інших зобов'язань по сплаті
аліментів не має, з 15 жовтня 2013 року
проживають з позивачкою окремо, шлюб
між ними не розірвано, діти проживають
з позивачкою. Не заперечив проти
задоволення позовних вимог. Також
просив розглянути справу на підставі
доказів, які є в матеріалах справи, та
його заяви.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України
розгляд справи здійснювався без
фіксації судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
запису.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновків про наступне.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
01 вересня 2007 року, про що зроблений
актовий запис № 191, що підтверджується
даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану
Старокостянтинівського районного
управління юстиції Хмельницької
області 01 вересня 2007 року.

Від спільного сумісного проживання
мають двох малолітніх дітей: дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_3, видане
відділом реєстрації актів цивільного
стану Старокостянтинівського
районного управління юстиції
Хмельницької області 13 березня 2008 року)
та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_4, видане
відділом реєстрації актів цивільного
стану Старокостянтинівського
районного управління юстиції
Хмельницької області 01 липня 2009 року).

Сторони проживають окремо, діти
проживають разом з позивачкою і
перебувають на повному її утриманні.
Відповідач здоровий, працездатний,
інших грошових зобов'язань немає.

Дані обставини визнаються сторонами та
ними не оспорюються.

За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК
України, ч. 1 ст. 12 Закону України „Про
охорону дитинства" регулювання
сімейних відносин має здійснюватись з
максимально можливим врахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї. Батьки зобов'язані
піклуватись про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав
дитини закріплено, що суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі. Частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК
України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК
України, п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 „Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто
не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, за
винятком випадків, передбачених ст. 184
СК України. Що ж до максимального
розміру аліментів, які стягуються з
боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70
Закону України „Про виконавче
провадження" він не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

Наведені норми імперативно
закріплюють обов'язок батьків
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Відповідач ухиляється від
виконання обов'язку утримувати дітей, а
тому аліменти на дітей підлягають
стягненню в судовому порядку.

Суд, при визначенні суми аліментів, яка
підлягає стягненню, враховує
невиконання відповідачем
батьківського обов'язку по утриманню
дітей та перекладення батьківського
обов'язку по утриманню та вихованню
дітей на позивачку, хоча зобов'язаний
утримувати дітей і створювати
необхідні передумови для розвитку і
забезпечення організації їх життя
нарівні з позивачкою. Взято до уваги те,
що по віку та здоров'ю відповідач
являється працездатним, інших грошових
зобов'язань немає, а тому спроможний
сплачувати аліменти на утримання
дітей, які потребують регулярної
батьківської матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішення
суду у справах про стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
суд присуджує стягнути з відповідача
на користь держави судовий збір в
розмірі 243,60 грн., оскільки позивачка
звільнена від сплати судового збору за
подання позову про стягнення аліментів
на утримання малолітніх дітей.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 130, ч. 2 ст. 197,
209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, на підставі
ст. ст. 150, 180-184, 191 СК України, ч. 3 ст. 70
Закону України „Про виконавче
провадження", Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 „Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, народився в с. Новоселиця
Старокостянтинівського району
Хмельницької області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини зі
всіх видів заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку щомісячно,
починаючи з 26 листопада 2013 року і до їх
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному обов'язковому
виконанню.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь в
судовому засіданні, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя___________