Ухвала

ІМЕНЕМ України

13 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Карпенко
С.О.,

Парінової І.К., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
частину конструктивних елементів
нерухомого майна, будівельних
матеріалів, використаних у процесі
самочинного будівництва, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 05
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що з 22
червня 1991 року до 23 березня 2010 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. 21 лютого 1997 року за
договором міни сторони придбали
житловий будинок АДРЕСА_1 та спільною
працею і за спільні кошти здійснили
самочинну добудову до нього, у зв'язку з
чим збільшилась його вартість.
Посилаючись на те, що самочинне
будівництво є незавершеним, просила
визнати за нею право власності на Ѕ
частини конструктивних елементів
нерухомого майна, будівельних
матеріалів, обладнання, використаних у
процесі самочинного будівництва
спірного будинку, що еквівалентно сумі
витрачених коштів 123 460 грн.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 18 липня 2013 року
в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 05 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позову. Визнано за ОСОБА_3
право власності на Ѕ частини
конструктивних елементів нерухомого
майна, будівельних матеріалів,
обладнання, використаних у процесі
самочинного будівництва житлового
будинку АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 05 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

І.К. Парінова