РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року

м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Мамалуй М.В.

при секретарі
Черкасовій О.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Косенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Добропілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ВСП «Шахтоуправління «Білозерське»
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля", третя особа
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань на
виробництві в м. Добропілля про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля", третя
особа відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків та професійних
захворювань на виробництві в м.
Добропілля про відшкодування
моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він
багато років працював на шахті
підземно у шкідливих умовах, був
звільнений за станом здоров'я 18 червня
2013 року.

20 серпня 2013 року було складено акт № 10
за формою П-4 розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання, із якого вбачається, що
йому був встановлений діагноз:
хронічна попереково-крижовий
радикулопатия в стадії неповної
ремісії з перемінними
статико-динамічними порушеннями і
больовим компонентом - захворювання
професійні.

Довідкою МСЕК від 01 жовтня 2013 року йому
було встановлено втрату професійної
працездатності в розмірі 25% внаслідок
професійних захворювань.

Позивач вважає, що має право
передбачене Конституцією України,
статтями 6, 13, 21 Закону України "Про
охорону праці" - на належні, безпечні і
здорові умови праці, ст.237-1 КЗпП
України, на відшкодування моральної
шкоди, яка полягає у фізичних,
моральних стражданнях внаслідок
професійного захворювання. Позивач
зазначає, що порушені його особисті
немайнові права, як право на охорону
здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з
професійним захворюванням цілком
порушена нормальна його
життєдіяльність: внаслідок отриманої
хвороби він втратив здоров'я, постійно
відчуває біль. Довгий час перебував на
лікуванні в різних лікувальних
закладах, та потребує постійного
лікування наслідків хвороби, що
призвело до втрати нормальних життєвих
умов і вимагає від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.
Враховуючи ступень тяжкості своїх
моральних страждань просить стягнути
на його користь з відповідача,
спричинену йому моральну шкоду, у
розмірі 40000 грн.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1
підтримав вимоги заявлені у позові,
надав уточнення до позовної заяви,
просив стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду.

Представник відповідача ВСП
«Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ
«ДТЕК Добропіллявугілля» Косенко С.В.,
який діє на підставі довіреності,
позов не визнав, просив у задоволенні
позову відмовити, посилаючись на те, що
згідно наказу Міністерства охорони
здоров'я України № 212 від 22 листопада 1995
р., яким затверджено "Порядок
встановлення МСЕК ступеня втрати
професійної працездатності", згідно
якого обов'язок по встановленню факту
заподіяння моральної шкоди
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним із
виконанням ним трудових обов'язків,
покладено на медико-соціальні
експертні комісії (МСЕК). У довідці МСЕК
відносно позивача була встановлена
втрата професійної працездатності у
розмірі 25 %, але не міститься свідчень
про те, яку моральну шкоду заподіяно і в
якому розмірі. Вважає, що факт
моральних страждань позивачем не
доведено. На підставі наведеного
просить відмовити в позові в повному
обсязі.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явилася, надала письмову
заяву про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані,
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач перебував у трудових
відносинах з відповідачем: працював на
підприємстві з 17 січня 1986 року по 24
серпня 1991 року та з 14 березня 2000 року по
18 червня 2013 року, у шкідливих та
небезпечних умовах праці на посаді
електрослюсаря підземного з повним
робочим днем в шахті, був звільнений
згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом
здоров'я (а.с.7-9).

За час роботи на шахті ОСОБА_1 захворів
на професійне захворювання. Даний факт
підтверджується актом розслідування
хронічного професійного захворювання
форми П-4 № 10 від 01 жовтня 2013 року:
хронічна попереково-крижовий
радикулопатия в стадії неповної
ремісії з перемінними
статико-динамічними порушеннями і
больовим компонентом - захворювання
професійне (а.с.10-11).

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА
№ 247839 від 01.10.2013 року, ОСОБА_1
встановлено 25 % втрати професійної
працездатності (а.с.12).

ОСОБА_1 неодноразово проходив
стаціонарне лікування у різних
медичних закладах з приводу
професійного захворювання, що
підтверджено наданими позивачем
доказами.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про
охорону праці» роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

У судовому засіданні встановлено, що
шкоду здоров'ю внаслідок
професійного захворювання ОСОБА_1
заподіяно з вини відповідача, що
підтверджується актом розслідування
хронічного професійного захворювання,
в якому встановлений факт роботи
позивача у шкідливих підземних умовах,
а також вина підприємства у шкоді, що
була спричинена здоров'ю робітника. З
акту розслідування хронічного
професійного захворювання вбачається,
що професійне захворювання виникло
внаслідок: переміщення тяжкості
вручну, рівень механізації і
автоматизації виробничого процесу
становить 20%.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що умови праці позивача на
шахті не відповідали вимогам ст. 153
КЗпП, оскільки були шкідливими та
небезпечними, що підтверджується актом
розслідування професійного
захворювання. Зазначені умови праці
стали причиною професійного
захворювання позивача.

Пошкодження здоров'я внаслідок
професійного захворювання позивачеві
завдано моральну шкоду, яка обумовлена
моральними та фізичними стражданнями з
приводу пошкодження здоров'я,
погіршенням життєвих умов, що потребує
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Суд вважає, що
у зв'язку з отриманим захворюванням
ОСОБА_1 дійсно вимушений змінити
звичайний образ життя - потребує
постійного медичного лікування
наслідків профзахворювання.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статей 57, 60 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказами, наявності факту заподіяння
позивачу моральної шкоди, є акт про
розслідування хронічного професійного
захворювання, рішення МСЕК про
встановлення позивачу стійкої втрати
працездатності.

В судовому засіданні на основі аналізу
приведених вище доказів вірогідно
встановлено вину відповідача у
спричинені позивачеві моральної шкоди
внаслідок пошкодження здоров'я, що є
підставою для задоволення його позову.

З врахуванням викладеного, суд вважає
законними та обґрунтованими вимоги
позивача до ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди, так як внаслідок
професійного захворювання позивачу
заподіяні фізичний біль і душевні
страждання. Ушкодження здоров'я
призвело до порушення його особистих
немайнових прав, таких як, право на
охорону здоров'я, на безпечну працю. Все
це призвело до порушення його звичного
образу життя та вимагає від ОСОБА_1
додаткових зусиль для організації
свого життя, що належним чином має бути
компенсовано.

Дані обставини знайшли своє
підтвердження в поясненнях позивача,
матеріалах справи, дослідженими та
проаналізованими у ході судового
розгляду.

Враховуючи глибину моральних та
фізичних страждань позивача з приводу
пошкодження здоров'я, ступінь втрати
ним професійної працездатності, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача 10000
грн. в порядку відшкодування моральної
шкоди.

Прийняти до уваги заперечення
представника відповідача про те, що
позивач не довів факту спричинення
йому моральної шкоди внаслідок
спричиненої травми та професійного
захворювання, суд не може, оскільки це
твердження спростовується наданим
позивачем та дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Доводи відповідача, з приводу того,
що факт моральних страждань позивачем
не доведений, не заслуговують на увагу,
оскільки у п. 4.1 рішення
Конституційного Суду України від 27
січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що
ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
вже спричиняють йому моральні і
фізичні страждання.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути на користь
держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ВСП «Шахтоуправління
«Білозерське» Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля", третя особа
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань на
виробництві в м.Добропілля про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля", ВСП
«Шахтоуправління «Білозерське»
юридична адреса: вул. Красноармійська,
буд. 1А, м. Добропілля, м. Білицьке,
Донецька область 85043, р/р 5000 у ЦВ
ПАТ "Донгорбанк" м. Донецька, МФО 334970,
, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3 виданий 15
березня 2001 року, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 10000
(десять тисяч) гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля" ВСП
«Шахтоуправління «Білозерське»
судовий збір на користь держави в
розмірі 243,60 грн. на р/рахунок
0035, код платежу 22030001,
МФО 834016, банк отримувач - ДУ ДКУ
Донецької області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення, до апеляційного суду
Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області.

Повний текст рішення складено 03 квітня
2014 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя

М.В.Мамалуй

02.04.2014