Провадження № 2/0182/975/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого-
судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Сагарьової
О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_6 до Комітету комунальної
власності виконкому Нікопольської
міської ради, третя особа - Служба у
справах дітей Нікопольської міської
ради, про поновлення строку позовної
давності, визнання свідоцтва про право
власності частково недійсним та
визнання права власності на 1/6 частину
квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до
суду з позовною заявою в своїх та
доччиних інтересах до відповідача про
визнання свідоцтва про право власності
частково недійсним та визнання права
власності на 1/6 частину квартири.

В обгрунтування своїх
вимог позивачка посилалась на наступні
обставини.

У 1980 році їй трестом „Нікопольбуд"
була виділена квартира АДРЕСА_1. У
вказаній квартирі вона проживала сама
до 1986 року. У 1986 році вона прописала за
своєю адресою онука ОСОБА_5, 1985 року
народження, який загинув у ІНФОРМАЦІЯ_3,
та його матір і свою доньку ОСОБА_6.
24.12.2003 року її донька уклала шлюб з
ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу якого їй
було присвоєно прізвище ОСОБА_6. В 1995
році вони вирішили приватизувати
квартиру, в якій мешкали. Вона надала
свою згоду на приватизацію вказаної
квартири, а збором усіх документів
займалась донька ОСОБА_6 02.10.1995 року їм
було видано свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1. Їх право
власності на вказане майно її донька
ОСОБА_6 зареєструвала в Нікопольському
МБТІ. Усі документи щодо приватизації
квартири АДРЕСА_1 знаходились у доньки
ОСОБА_6 Зараз вони вирішили продати
належну їм квартиру. Для цього ОСОБА_6
передала їй свідоцтво про право на
приватизацію та технічний паспорт.
Тільки після цього вона з"ясувала, що в
приватизаційне свідоцтво як
співвласник їх квартири включений
ОСОБА_9, 1988 року народження, який ніколи
не проживав та не був зареєстрований в
їх квартирі. Доказом цієї обставини є
довідка ТОВ „СК „Комфорт" від 05.11.2013
року. Вияснилось, що в її доньки ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_9, який
виховувався у Будинку дитини
м.Нікополя з 06.06.1989 року, а в лютому 1992
року був усиновлений. Відповідна
довідка про усиновлення дитини
надавалась будинком дитини „Орля"
20.04.2001 року за № 35. Таким чином, при
приватизації квартири АДРЕСА_1, яка
виділялась їй, незаконно був включений
в свідоцтво про приватизацію ОСОБА_9.
Згідно приватизаційного свідоцтва на
квартиру АДРЕСА_1 від 02.10.1995 року,
вказана квартира належить їм з донькою
та ОСОБА_9 в рівних долях, по 1/3
частині. Оскільки ОСОБА_9 був включений
в приватизацію незаконно, належна йому
за документами 1/3 частина квартири
повинна розподілитись між ними порівну
- по 1/6 частині. Про те, що в
приватизаційне свідоцтво на квартиру
АДРЕСА_1 вписана особа, яка не мала
права на приватизацію частини цієї
квартири, їй стало відомо лише в жовтні
2013 року. Вона збиранням документів не
займалась, отримала їх від доньки
ОСОБА_6 лише восени 2013 року. Донька
стверджує, що, отримавши свідоцтво про
право власності на житло на вказану
квартиру, не звернула уваги на те, що
окрім них, до нього вписаний хтось іще.
З наведених підстав вони пропустили
строк для звернення до суду. Причину
пропуску встановленого строку
вважають поважною, тому строк підлягає
поновленню. В зв"язку з вищевикладеним
вимушені звернутись до суду.

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
наполягаючи на їх задоволенні. Суду
пояснила, що про народження другого
онука її донькою дізналась лише
нещодавно, коли виникла нагальна
необхідність продажу квартири. До
цього її донька слова не сказала, що в
неї народилась друга дитина і вона
покинула його в дитячому будинку. Якби
вона знала, не допустила б цього. Однак,
вона не проживала з донькою через
сімейні проблеми, хоча й залишалась
зареєстрованою в спірній квартирі. А
зараз вона просто не знає, де її онучок
і не може дізнатись. Донька проживає в
Росії, їй квартира не потрібна. А вона
не може тепер через вищевказані
обставини розпорядитись своєю
власністю.

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
своєї довірительки підтримала. Суду
пояснила, що її довірительці не було
відомо, що в приватизації приймав
участь її онук, якого вона ніколи не
бачила і про якого нічого не чула і який
ніколи в спірній квартирі не проживав.
Факт народження дитини донька її
довірительки від матері скрила,
залишивши свою дитину в дитячому
будинку. Тому дитина фактично ніколи в
спірній квартирі не проживала і зараз
після усиновлення знайти її взагалі
нереально.

Позивачка ОСОБА_6 в судове
засідання не прибула, надіслала
нотаріально засвідчену заяву про
розгляд справи у її відсутність, на
задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача
Сагарьова О.В. посилалась на думку суду,
пояснивши, що жодних документів від
тресту „Нікопольбуд" вони не
отримували. Вони не є суб"єктом
приватизації, оскільки приватизацією
свого житлового фонду займався саме
трест „Нікопольбуд".

Представник третьої особи
до суду не прибув, надав заяву, в якій
просить справу розглянути в їх
відсутність, посилаючись на те, що вони
захищають лише інтереси дітей (тобто
осіб до 18 років), а всі суб"єкти по
вищевказаній справі є повнолітніми.
Справа слухалась у відсутність третьої
особи.

Вислухавши позивачку,
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, в 1980 році позивачці ОСОБА_1
трестом „Нікопольбуд" була виділена
квартира АДРЕСА_1. В 1995 році її донька
ОСОБА_6 (на час приватизації спірної
квартири - ОСОБА_6), зі згоди позивачки
ОСОБА_1, приватизувала квартиру, в якій
мешкала, повністю взявши на себе всі
клопоти по збиранню та оформленню
документів на приватизацію. 02.10.1995 року
позивачам було видано свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
(а.с.5). Право власності на вказану
квартиру було зареєстровано в
Нікопольському МБТІ. В свідоцтві про
право власності на житло вказано, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної власності позивачам ОСОБА_6,
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 - порівну (а.с.5).
Однак, про факт участі в приватизації
ОСОБА_9 позивачці ОСОБА_1 стало відомо
лише нещодавно, під час вирішення
питання про продаж квартири. До цього
часу про народження дитини позивачка
ОСОБА_1 навіть не здогадувалась. Згідно
довідки ТОВ „СК „Комфорт" № 58 від
05.11.2013 року, ОСОБА_9, 1988 року народження,
в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований не
був (а.с.11). Відповідно довідки № 35 від
20.04.2001 року, виданою будинком дитини
„Орля", ОСОБА_9, який виховувався у
Будинку дитини м.Нікополя з 06.06.1989 року,
в лютому 1992 року був усиновлений (а.с.17).
Таким чином, при приватизації квартири
АДРЕСА_1, яка виділялась позивачці
ОСОБА_1, ОСОБА_9 приймати участь не міг і
був включений в приватизаційне
свідоцтво помилково. Згідно
приватизаційного свідоцтва на
квартиру АДРЕСА_1 від 02.10.1995 року,
вказана квартира належить позивачкам
та ОСОБА_9 в рівних долях, по 1/3 частині.
Оскільки ОСОБА_9 був включений в
приватизацію незаконно, належна йому
за документами 1/3 частина квартири
повинна розподілитись між позивачами
порівну - по 1/6 частині.

Про те, що в
приватизаційне свідоцтво на квартиру
АДРЕСА_1 вписана особа, яка не мала
права на приватизацію частини цієї
квартири, позивачці ОСОБА_1 стало
відомо лише в жовтні 2013 року. Тому, з
наведених вище підстав, суд вважає, що
позивачі пропустили строк для
звернення до суду з поважних підстав і
вважає за можливе поновити строк на
звернення до суду.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити строк для звернення
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до суду, визнавши
причину його пропуску поважною.

Визнати свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1, видане
02.10.1995 року ЖКГ тресту „Нікопольбуд",
частково недійсним - в частині права
власності на 1/3 частину вказаної
квартири за ОСОБА_9, 1988 року народження.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_6 право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв.м., та
житловою площею 16,8 кв.м., по 1/6 частині
за кожною.

Рішення суду першої інстанції
може бути оскаржено протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Нікопольський
міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал