Справа № 362/3151/13-ц Головуючий у І
інстанції Орда О.О.Провадження №
22-ц/780/2210/14 Доповідач у 2 інстанції
ЯворськийКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського
М.А.,

суддів:
Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 28 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у місті
Києві про повне скасування
заборгованості по аліментах та
звільнення від сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, враховуючи
уточнюючі позовні вимоги, в якому у
відповідності до норм ч. 2 ст.197
Сімейного кодексу України та ч.4 ст.223
Цивільного процесуального кодексу
України просив звільнити його від
обов'язку утримувати дитину та сплати
заборгованості по аліментах з 16.10.2012 р.
по 01.08.2013р.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 18.10.2012 р. відділом ДВС
Дарницького РУЮ у м. Києві відкрито
виконавче провадження про стягнення з
нього на користь відповідачки
аліментів на утримання сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 19.07.2002 р. і до досягнення
повноліття сина.

Постановою від 29.11.2012 р. відділом ДВС
Дарницького РУЮ у м. Києві накладено
арешт на все рухоме і нерухоме майно, що
належить позивачеві в межах суми боргу
в розмірі 26670,16 грн. У грудні 2012 року
ОСОБА_1 отримав із ВДВС Дарницького РУЮ
у м. Києві вимогу від 04.12.2012 р. про сплату
заборгованості по аліментам за період
з 16.10.2010 року по 01.12.2012 р. на утримання
сина у розмірі 26 670.76 грн. Зазначав, що ця
заборгованість виникла у зв'язку з його
хворобою, яка була поставлена 19.07.2005 р.,
що підтверджується довідкою від 19.07.2005
р. виданою Київською клінічною
лікарнею № 3 Дніпровського району м.
Києва. У зв'язку з чим, позивач повинен
періодично знаходиться на
стаціонарному лікуванні в міських
лікарнях. Також йому необхідно
витрачати значну суму коштів на
медичні препарати, необхідні для
лікування, тому з 2005 року він не працює
та знаходиться на утриманні своїх
батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, аз 15.01.2013 р.
йому присвоєно першу групу
інвалідності. У зв'язку з викладеним
позивач просив задовольнити його
позов, а саме звільнити його повністю
від сплати заборгованості по аліментам
за період з 16 жовтня 2010 року по 01 грудня
2012 року в розмірі 26670 грн. 76 коп. та
звільнити його від обов'язку по сплаті
аліментів на користь позивачки на
утримання сина ОСОБА_3 в розмірі %
частини від усіх видів заробітку.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року позов задоволено
частково.

Звільнено частково ОСОБА_1 від сплати
заборгованості по аліментах, що
утворилася за період з 15 січня по 01
серпня 2013 року, зменшивши її до 2359.50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказане рішення
міськрайонного суду як незаконне і
необгрунтоване та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на те. що суд першої
інстанції неправомірно та
безпідставно дійшов висновку про те. що
не доведено причинний зв'язок між
хворобою та звільненням з роботи, та те,
що внаслідок хвороби був позбавлений
можливості повноцінно працювати, що
призвело до неправильного вирішення
справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, які з'явились у
судове засідання, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції при розгляді
вказаної справи встановлено, що
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходів)
щомісячно, починаючи з 19.07.2002 року і до
досягнення сином повноліття, але не
менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження від 18.10.2012 року
старшим державним виконавцем Ушенко
Ю.П. відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-3208 від
10.10.2012 року виданого Деснянським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, починаючи з 19.07.2002
року і до досягнення сином повноліття,
але не менше, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
(а.с.81)

Згідно із розрахунком заборгованості
№ 1025/7 ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві
заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 зі
сплати аліментів за виконавчим листом
№ 2-3208 від 10.10.2012 року станом на 01.08.2013
року з урахуванням часткової сплати
заборгованості по аліментам в розмірі
3036 грн.. становить 33 181.07 грн. (а.с.133- 134).

Вирішуючи вказаний спір та
задовольняючи частково позовні вимоги
та частково звільняючи від сплати
аліментів ОСОБА_1 за період з 15 січня по
01 серпня 2013 року суд першої інстанції
мотивував свій висновок тим, що
позивачу з 15 січня 2013 року встановлено 1
групу інвалідності, а тому позовні
вимоги в цій частині визнав доведеними
в решті позов визнав не доведеним.

Однак повністю погодитися із вказаним
висновком суду першої інстанції
колегія суддів не може виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

За змістом вказаної статті платника
аліментів може бути звільнено від
сплати тієї суми заборгованості, яка
виникла після його захворювання.

З матеріалів справи вбачається, що
відділом ДВС Дарницького РУЮ в м. Києві
в порядку виконання постанови
Деснянського районного суду м. Києва
від 23 липня 2002 року у справі №2-3208/02 та
на підставі виконавчого листа виданого
10 жовтня 2012 року у вказаній справі
ОСОБА_1 як боржнику нараховано
заборгованість пор аліментам у розмірі
33181.07 грн. зокрема 2410.59 грн. за період з
16.10.2012 по 31.12.2012р. 11848.19 грн. за період з
01.01.2011 по 31.12.2011р.. 13753,94 грн. за період з
01.01.2012 по 31.12.2012 р.. 8204.35 грн. за період з
01.01.2013 р. по 01 08.2013 р. За вказаний період
позивачем було сплачено 3036 грн. що
підтверджується розрахунком
заборгованості №1025/7 (а.с. 133.134).

Звільняючи частково позивача від
сплати заборгованості зі сплати
аліментів лише за період з 15 січня 2013 по
01 серпня 2013 року суд першої інстанції
мотивував своє рішення встановленням
позивачу групи інвалідності лише у
січня 2013 року, а тому позовні вимоги про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам за попередній період суд
визнав безпідставними.

Однак даний висновок суду є
безпідставним.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
починаючи з 19 липня 2005 року позивачу у
справі встановлено діагноз хронічний
гломерулонефрит з необхідністю
проходження тричі на тиждень по 4 год.
сеансу програмного гемодіалізу.
Зазначений факт підтверджується
довідками міської клінічної лікарні №3
в м. Києві, ( а.с. 14,15.16), випискою з
історії хвороби №4212 (а.с.17). довідкою
КМКЛ №3 м. Києва від 08 жовтня 2012 року
(а.с.96), випискою з амбулаторної карти
(а.с.93.94).

Зазначені вище докази свідчать про
наявність у позивача тяжкої хвороби не
лише з дня встановлення йому групи
інвалідності, а саме з 2005 року з дати
виявлення вказаної хвороби та
необхідність проходження відповідного
тривалого лікування, що фактично
позбавляло позивача влаштуватися на
роботу та сплачувати нараховану суму
аліментів, а тому колегія суддів
вважає, що і за вказаний період, а саме з
16 жовтня 2010 року і до 31 гру дня 2012 року
необхідно зменшити суму нарахованих
але не сплачених аліментів що
піддягають стягненню на користь ОСОБА_2
до розміру 10000 грн.

В іншій частині рішення суду є законним
та обґрунтованим, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, п.п.1. 4 ст. 309,
ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року скасувати у частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про зменшення заборгованості по
аліментах за період з жовтня 2010 року по
31 грудня 2012 року та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Частково звільнити ОСОБА_1 від сплати
заборгованості за аліментами за період
з жовтня 2010 року до 31 грудня 2012 року
зменшивши суму, що підлягає стягненню
на користь ОСОБА_2 до розміру 10000 грн.

В іншій частині рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
М.А.Яворський

Судді:

Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв