У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
прокурора Жовтневого району м.
Маріуполя, в інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради, до ОСОБА_1,
треті особи: управління Держкомзему у
м. Маріуполі Донецької області,
житлово-комунальне підприємство
«Жилкомплекс» про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
за касаційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, на рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 13 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 09 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року прокурор
Жовтневого району м. Маріуполя, в
інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради, звернувся
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що до прокуратури
Жовтневого району м. Маріуполя з
прокуратури м. Маріуполя надійшли
матеріали перевірки додержання ОСОБА_1
вимог земельного законодавства
України, проведеної відділом
регулювання земельних відносин
Маріупольської міської ради. В ході
проведеної перевірки встановлено факт
використання ОСОБА_1 самовільно
зайнятої земельної ділянки із земель
житлової та громадської забудови
Маріупольської міської ради площею 0,0015
га під розміщення прибудови до
належного їй будинку, про що 15 березня
2011 року відділом регулювання земельних
відносин Маріупольської міської ради
складено акт та видано припис про
усунення виявлених порушень
земельного законодавства України в
30-ти денний строк.

В ході проведення контрольної
перевірки встановлено, що вимоги
припису від 15 березня 2011 року ОСОБА_1 не
виконані, самовільно зайнята земельна
ділянка по АДРЕСА_1 не звільнена та не
приведена у придатний для використання
стан, про що 19 квітня 2011 року складено
відповідний акт.

З урахуванням наведеного позивач
просив суд зобов'язати ОСОБА_1
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,00151 га із земель
житлової та громадської забудови
Маріупольської міської ради,
розташовану по АДРЕСА_1, привести
вказану земельну ділянку в придатний
для використання стан, включаючи
знесення прибудови.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
13 березня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 09 квітня 2013 року, позов
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,0016 га, яка прилягає до
АДРЕСА_1, та привести її у придатний для
використання стан, включаючи знос
прибудови (фундаменту). Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свої вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень суду першої
та апеляційної інстанцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_1 самовільно
зайняла та використовує спірну
земельну ділянку із земель житлової та
громадської забудови Маріупольської
міської ради.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 13 березня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 09 квітня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов М.І. Наумчук