У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 року. Суддя Пролетарського
районного суду м. Донецька Семіряд І.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Калінінського РУЮ в м. Донецьку,
відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського РУЮ м. Донецька про
визнання дій неправомірними, -

встановив:

20.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Пролетарського районного суду м.
Донецька з позовом, в якому вказав, що
він 11.03.2014 року придбав у Територіально
відокремленого без балансового
відділення № 10004/043 філії - Донецького
обласного управління АТ «Ощадбанк»
(далі - Банк) автомобіль марки SAMAND EL за
20000 грн. Однак, при постановці ним
даного автомобіля на реєстраційний
облік виявлено, що автомобіль
перебуває у розшуку та на нього
накладено арешт. За його усними
зверненнями працівники ВДВС
Калінінського РУЮ в м. Донецьку, ВДВС
Ворошиловського РУЮ м. Донецька
повідомили, що автомобіль буде знято з
арешту і розшуку лише після сплати
боржником витрат на виконавче
провадження. У зв'язку з цим просив
ухвалити рішення про визнання дій
зазначених органів державної
виконавчої служби неправомірними та
зняття даного автомобіля з розшуку та
арешту.

Однак, ця позовна заява не може бути
розглянута Пролетарським районним
судом.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови
до фізичної особи пред'являються в
суд за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування,
а позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Згідно ч.1 ст. 113 ЦПК України позови до
кількох відповідачів, які проживають
або знаходяться в різних місцях,
пред'являються за місцем проживання
або місцезнаходження одного з
відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України
заява повертається позивачеві у
випадку, коли справа не підсудна цьому
суду.

Як вбачається з матеріалів справи
місцезнаходження відповідачів не
відноситься до Пролетарського району
м.Донецька.

З позовної заяви вбачається, що
позивач оскаржує дії виконавчих служб,
а не оспорює договір купівлі-продажу
транспортного засобу, тому посилання
позивача на ЗУ «Про захист прав
споживачів» є не обґрунтованим.

Питання про оскарження дій державного
виконавця вирішується відповідно до
ст. 383 ЦПК України, згідно якої, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У відповідності до ст. 384 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду який видав
виконавчий документ.

За наведених обставин, вважаю за
необхідне, відмовити в прийнятті
вказаної позовної заяви і повернути її
позивачу з усіма додатками для подання
до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 109, 121, 122 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в прийнятті позовної
заяви до відділу державної виконавчої
служби Калінінського РУЮ в м. Донецьку,
відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського РУЮ м. Донецька про
визнання дій неправомірними у зв'язку з
тим, що справа не підсудна
Пролетарському районному суду м.
Донецька та повернути позивачу для
звернення до належного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Пролетарський районний суд м. Донецька.

Апеляційна скарга на увалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
І.В.
Семіряд