Справа № 297/284/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Фейіра О. О., при
секретарі Когутич О.Ю., з участю
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Берегово
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача:
Берегівський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Закарпатьскій області, про усунення
перешкод у користуванні майном,
позбавлення права користування
житловим приміщенням та виселення , -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в Берегівський
районний суд Закарпатської області із
позовом до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача: Берегівський РВ ГУДМС
України в Закарпатській області, про
позбавлення права користування
житловим будинком, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та виселення.

Позовні вимоги позивачем
мотивовано тим, що рішенням
Берегівського районного суду від 27
грудня 2005 року шлюб між нею та
відповідачем розірвано. За час їхнього
шлюбу вони проживали в будинку її
матері АДРЕСА_1, який вже на даний час
належить їй на праві приватної
власності. Однак, відповідач продовжує
безпідставно займати будинок та
використовувати його для власного
проживання, крім того привів в будинок
свою співмешканку, з якою ведуть
антисуспільний спосіб життя,
систематично вживають алкогольними
напоями, утриманням будинку не
займаються. Вона разом зі своєю донькою
та її сім"єю змушена проживати в
найманій квартирі. Вона неодноразово
зверталася до відповідача з вимогою
виселитися з будинку, однак такий
ігнорує її законні вимоги. Подальше
життя відповідача в будинку так само як
і його реєстраціїї порушує її права як
власника на вільне користування та
розпорядження своєю власністю. А тому
просить суд позбавити ОСОБА_3 права
користування житловим будинком, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
виселети його з вищевказаного будинку
та стягнути з нього 243 грн. 60 коп.
судового збору, що був сплачений нею
при зверненні до суду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засдіання
Берегівського районного суду не
з"явилася, однак подала до суду заяву,
згідно якої просить суд розглянути
справу у її відсутності, позовні вимоги
підтримує, проти заочного розгляду
справи не заперечує (а.с. 28).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, з підстав, зазначених в
позовній заяві, просив позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_3, будучи, в
порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про день,
час та місце судового розгляду справи
за місцем реєстрації належним чином
повідомленим, в судове засідання
повторно не з"явився, про причини своєї
неявки суд не повідомив, заяв про
відкладення судового розгляду справи
чи про розгляд справи за його
відсутності від нього не надходило.
(а.с. 17, 32-33).

Представник третьої особи, який
про день, час та місце судового
розгляду справи був належним чином
повідомлений, в судове засідання не
з"явився, однак начальник
Берегівського РВ ГУ ДМС України в
Закарпатській області подав до суду
заяву, згідно якої просить справу
розглянути без участі їх представника,
на розсуд суду (а.с. 18).

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши повно і
всебічно обставини, на які позивач
посилалася, як на підставу своїх вимог,
оцінивши докази сторони на ствердження
цих обставин в їх сукупності, суд
вважає, позовні вимоги задовольнити,
виходячи з наступного.

Ст. 41 Конституції України, ст.ст.
316, 317 ЦК України передбачають
здійснення власником права власності
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Як встановлено в судовому
засіданні, житловий будинок АДРЕСА_1,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, на підставі рішення суду від 07
серпня 2013 року, що стверджується копією
рішення Берегівського районного суду
від 07 серпня 2013 року та копією витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №9676285 від 19 вересня 2013
року (а.с. 7-8).

Рішенням Берегівського районного
суду Закарпасткої області від 27 грудня
2005 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розірвано (а.с. 6).

В ході судового розгляду справи
встановлено, що в житловому будинку,
який належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 значиться
зареєстрованим її колишній чоловік
ОСОБА_3, який вже не є членом її сім"ї, що
стверджується листом начальника
Берегівського РВ ГУДМС України в
Закарпатській області №277 від 07 лютого
2014 року (а.с.13).

Як стерджує позивач, відповідач
ОСОБА_3 після розірвання їх шлюбу
продовжує безпідставно займати
належний їй на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1, та
використовує його для власного
проживання, у зв"язку з чим вона змушена
прживати зі своєю донькою та її сім"єю у
найманій квартирі.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України,-
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб.

Відповідно до змісту ст. 156 ЖК
України, - члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

За змістом ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача (власника)
відносяться подружжя наймача, їх діти,
батьки. Членами сім'ї наймача (власника)
можуть бути визнані й інші особи, якщо
вони постійно проживають разом з ним та
ведуть з ним спільне господарство.

Як встановлено з матеріалів
справи, позивач ОСОБА_2 стала власником
будинок вже після розірвання шлюбу з
відповідачем, а тому на момент набуття
її права власності на будинок
відповідач вже не являвся членом її
сім"ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 810 ЦК України,
- до договору найму житла, крім найму
житла, що є об'єктом права державної або
комунальної власності, застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 811 ЦК України, -
договір найму житла укладається у
письмовій формі.

Отже підставою виникнення прав та
обов"язків наймача житла, що є об"єктом
права приватної власності, є
відповідний договір, укладений у
письмовій формі.

Проте, як стверджує позивач, такий
договір між нею та ОСОБА_3 не укладався,
а тому суд вважає, що в останнього
відсутні правові підстави
користування належного на праві
приватної власності позивачці
будинком.

Відповіно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, -
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майно на власний
розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право
власності є непорушним. Ніхто не можу
бути протиправно прзбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, -
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Враховуючи, що проживання
відповідача ОСОБА_3 в житловому будинку
АДРЕСА_1, який належить на праві
приватної власності позивачу ОСОБА_2,
порушує права останньої як власника
будинку на вільне володіння,
користування та розпорядження своєї
власністю, а тому суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_2 доведеним,
обґрунтованим, та такими, що підлягає
задоволенню.

Крім того, суд вважає, відповідно
до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з
відповідача в користь позивача 243, 60
грн. судового збору, що був сплачений
позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Керуючись керуючись ст.ст. 41, 47
Конституції України, ст. 16, ст.ст. 316, 317,
ч. 2, 7 ст. 319, ст. 321, ч.1 ст. 383, ст. 391, ст.
831 Цивільного кодексу України, ст. 150 ЖК
України, ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17 липня 1997 року
відповідно до Закону України від 17
липня 1997 року № 475/97-ВР «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» ст.ст.15, 57-60,
208, 292, 294 ЦПК України,-

рішив:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
права користування житловим будинком,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виселети ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп. судового збору, що
був сплачений позивачем при зверненні
до суду.

З повним текстом рішення сторони
можуть ознайомитись 28 березня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення-
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Суддя: Фейір О. О.