Справа №317/5029/13-ц
№/п 2/317/290/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Запорізький районний
суд Запорізької області

у складі : головуючого - судді Яркіної
С.В.

при секретарі - Пономарчук О.В.

за участю представника відповідача -
ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні м. Запоріжжя цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про витребування майна із
чужого незаконного володіння
зазначаючи, що рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 р.
по цивільній справі № 333/3553/13ц №/п
2/333/1929/2013 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: ПАТ «УкрСиббанк» про поділ
майна подружжя, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
ПАТ «УкрСиббанк» про розділ майна
подружжя, у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено часткова.

Судом поділено автомобіль «DAEWOO-FSO LANOS
TF69Y», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2008 року випуску, сірого кольору,
номер шасі НОМЕР_2 як об'єкт права
спільної сумісної власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
компенсацію на відшкодування вартості
1/2 частини автомобілю з урахуванням
сплаченої ОСОБА_2 кредитної
заборгованості, а саме суму у розмірі 16
591,06 грн.

Припинено право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
автомобіль «DAEWOO-FSO LANOS TF69Y», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
НОМЕР_2.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 02.12.2013 р. по цивільній
справі № 22-ц/778/5770/13 апеляційна скарга
ОСОБА_3 відхилена. Рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 24.10.2013 р. по зазначеній
справі залишено без змін.

22.10.2013 р. з метою грошової компенсації
ОСОБА_3 за належну їй частину спірного
автомобілю, ОСОБА_2 вніс на депозитний
рахунок Комунарського районного суду
м. Запоріжжя грошові кошти.

На теперішній час, ОСОБА_3 незаконно,
без відповідної правової підстави,
володіє належним ОСОБА_2 автомобілем
«DAEWOO-FSO LANOS TF69Y», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
НОМЕР_2, а також ключами від нього та
свідоцтвом про реєстрацію даного
транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України
в Запорізькій області 28.03.2008 р. на ім'я
ОСОБА_2 та відмовляється добровільно
повернути автомобіль, у зв'язку з чим
позивач вимушений звернутися до суду,
для вирішення цього питання.

В судовому засіданні позивач та його
представник повністю підтримали
позовні вимоги та пояснили, що особисто
до ОСОБА_3 за автомобілем не приїздили,
однак декілька разів намагались з нею
зв'язатися по телефону, однак на зв'язок
ОСОБА_3 не виходила. У зв'язку з чим
ОСОБА_2 була відправлена телеграма на
ім'я ОСОБА_3 з проханням повернути
автомобіль в зручний для неї час за
зазначеною в телеграмі адресою.

Позивач зазначив, що окрім цього ним ні
яких інших заходів для повернення
автомобілю не здійснювалось.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, наполягав на тому, що у
даній справі взагалі відсутній предмет
позову, тому як автомобіль ніхто не
утримує, перешкод забрати автомобіль
позивачу ніхто не чинить. Представник
відповідача пояснив, що на теперішній
час автомобіль знаходиться в гаражі у
ОСОБА_3 і вона не заперечує щоб ОСОБА_2 в
будь який час забрав автомобіль. Єдиною
змогою ОСОБА_2 забрати автомобіль це
була телеграма, в якій ОСОБА_2 прохав
ОСОБА_3 повернути йому автомобіль в
зручний для неї час за зазначеною в
телеграмі адресою. Однак, ОСОБА_3 не є
власницею зазначеного автомобіля і не
може їм управляти, тому у ОСОБА_3 не має
можливості повернути самої автомобіль
ОСОБА_2

Окрім того, представник відповідача
запропонував мирним шляхом вирішити
спір по справі, а саме в будь-який час
забрати автомобіль, однак попередньо
про це повідомити ОСОБА_3, у зв'язку з
чим справу слуханням відкладено для
врегулювання спору мирним шляхом.

Однак, в наступні судові засідання
призначені на 26.02.2014 р. та на 03.04.2014 р. а
ні позивач а ні представник позивача не
з'явилися.

Позивач надав заяву 02.04.2014 р. про
розгляд справи без його участі, однак
за участю його представника, але в
судове засідання представник не
з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України
неявна представника в судове засідання
без поважних причин або неповідомлення
ним про причини неявки не є перешкодою
для розгляду справи.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши
матеріали справи приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 24.10.2013 р. по цивільній
справі № 333/3553/13ц №/п 2/333/1929/2013 поділено
автомобіль «DAEWOO-FSO LANOS TF69Y», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
НОМЕР_2 як об'єкт права спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
компенсацію на відшкодування вартості
1/2 частини автомобілю з урахуванням
сплаченої ОСОБА_2 кредитної
заборгованості, а саме суму у розмірі 16
591,06 грн.

Припинено право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
автомобіль «DAEWOO-FSO LANOS TF69Y», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року
випуску, сірого кольору, номер шасі
НОМЕР_2.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 02.12.2013 р. по цивільній
справі № 22-ц/778/5770/13 апеляційна скарга
ОСОБА_3 відхилена. Рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 24.10.2013 р. по зазначеній
справі залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Окрім позовної заяви та телеграми про
повернення позивачу автомобіля, ним не
надано будь-яких інших доказів та не
заявлено клопотання про допит жодного
свідка, які б підтвердили, що ОСОБА_3
перешкоджає йому забрати автомобіль.

Навпаки, в обґрунтування своїх
заперечень проти позовних вимог,
представником відповідача надані
докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3
повернено автомобіль ОСОБА_2, а саме:
телеграма від ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3, про
те що 15.02.2014 р. відбудеться передача
належного ОСОБА_2 автомобіля та
розписка про те, що ОСОБА_2 забрав
автомобіль у ОСОБА_3 в присутності
експерта та свідків.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позивачем не доведено тих обставин
на які він посилається в позовних
вимогах.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 10, 11, 60, 208-215, 218, 224-233 ЦПК України,
ст.ст. 16, 45, 257, 261, 387 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про витребування майна із
чужого незаконного володіння -
відмовити

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10 денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
С.В. Яркіна