справа № 462/1931/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Залізничний районний
суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного
С.Ю.

при секретарі Обертас
Н.М.

з участю

представника позивача Піка М.Є.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Львові заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 28 жовтня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Універсальна» до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди,

встановив:

Заочним рішенням Залізничного
районного суду м.Львова від 28.10.2013 року
позов ПАТ «Страхова компанія
«Універсальна» до ОСОБА_3 задоволено та
стягнуто із відповідача на користь
позивача матеріальну шкоду у розмірі
21596,05 грн. та 229,40 грн. судового збору.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про
перегляд вказаного заочного рішення
Залізничного районного суду м.Львова,
покликаючись на те, що про час та місце
розгляду справи його не було
повідомлено, тому він був позбавлений
можливості брати участь у судових
засіданнях по даній справі та захищати
свої права. Також зазначає, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Рено», д.н.з. НОМЕР_1, визначена на
підставі звіту № 470/12, є необгрунтовано
завищена, а дана обставина має значення
для правильного вирішення справи. У
зв'язку з неповідомленням його про
розгляд справи він не міг реалізувати
можливість забезпечити докази, на які б
послався як на підставу своїх
заперечень. Вважає, що такими доказами
можуть бути покази спеціаліста, який
складав звіт, які ним можуть бути
надані в процесі допиту в судовому
засіданні, дослідження самого звіту на
предмет допустимості доказу, висновок
експерта тощо.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 заяву підтримала,
покликаючись на мотиви такої, яку
просить задовольнити.

Представник ПАТ «Страхова компанія
«Універсальна» Пік М.Є. проти заяви
заперечив та зазначив, що викладені в
такій обставини не можуть бути
підставою для скасування заочного
рішення суду від 28.10.2013 року, зокрема,
відмітив, що відповідачем не подано
жодних доказів на підтвердження своїх
заперечень проти вимог позивача.
Просить також звернути увагу на те, що
про рішення суду від 28.10.2013 року
відповідач дізнався 06.03.2014 року з листа
ПАТ «Страхова компанія «Універсальна»,
що підтверджується відповідним
повідомленням про вручення, а не 07.03.2014
року, як стверджує ОСОБА_3, тому вважає,
що відповідачем пропущений
встановлений законом десятиденний
строк для подання заяви про перегляд
заочного рішення. Просить заяву
залишити без задоволення.

Дослідивши подану заяву, матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
заява про перегляд заочного рішення не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Зі змісту ст. 228 ЦПК України вбачається,
що заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, законом визначено, що суд
може скасувати ухвалене ним заочне
рішення лише за наявності одночасно
двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК
України, зокрема, якщо буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи. При цьому, для
скасування заочного рішення необхідно
переконатись, чи є достатні для цього
підстави, передбачені законодавством,
та провести оцінку поважності причин
неповідомлення відповідачем про
причини своєї неявки в судове
засідання, в якому ухвалено заочне
рішення, і оцінити надані відповідачем
докази на предмет їх істотного
значення для правильного вирішення
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачу ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_1
двічі рекомендованим листом із
повідомленням про вручення
направлялись повідомлення про розгляд
справи, проте, в обох випадках конверти
повернулись із вказанням причини - за
закінченням терміну зберігання (а.с. 66,
79). Щодо оголошення в газету «Високий
замок» про виклик відповідача в судове
засідання на 28.10.2013 року (а.с. 70), то в
матеріалах справи відсутнє
підтвердження опублікування такого
оголошення.

Таким чином, відповідач не був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи, а відтак, не з'явився в судове
засідання з поважних причин.

Щодо пропущення ОСОБА_3 строку для
подання заяви про перегляд заочного
рішення, на що посилається представник
позивача, то належного підтвердження
цього немає, так як в представленому
повідомленні про вручення відсутня
розписка ОСОБА_3 в одержанні. Отже, дана
заява про перегляд заочного рішення
подана в строк, передбачений ч.2 ст.228
ЦПК України.

Разом з тим, суд не бере до уваги
тверджень відповідача та його
представника про те, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Рено», д.н.з. НОМЕР_1, визначена на
підставі звіту № 470/12, є необгрунтовано
завищена, оскільки ними не надано
жодного доказу на підтвердження таких
доводів. При цьому, суд вважає
необгрунтованими посилання на те, що
відповідач не мав можливості
забезпечити докази, на які б послався
як на підставу своїх заперечень.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Необхідно
наголосити на тому, що суд вирішує
справу в межах заявлених вимог та на
підставі наданих йому доказів, особи,
які беруть участь у справі, займають
активне становище щодо інших учасників
процесу та суду, сторони самостійно
визначають, які саме докази подавати
суду, а які ні, у разі невиконання
процесуальних обов'язків або
нездійснення процесуальних прав для
особи настають небажані для неї
правові наслідки.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
ОСОБА_3 не навів жодних аргументів, які
б спростовували рішення суду, і не
надав суду будь-яких належних і
допустимих доказів, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи, а тому, з огляду на вимоги ч.1
ст.232 ЦПК України, підстав для
скасування заочного рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 28.10.2013 року і призначення справи до
розгляду в загальному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 231, 232 ЦПК України,
суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 28 жовтня 2013 року - залишити
без задоволення.

Роз'яснити відповідачу, що залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення не є перешкодою
оскарження заочного рішення в
загальному порядку, а саме до
апеляційного суду Львівської області
через суд, що його ухвалив, шляхом
подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний
С.Ю.