Справа № 149/3791/13-ц Провадження №
22-ц/772/693/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Тарнавський М. В.Категорія: 31
Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Панасюка О.С., Медвецького С.К.,

при секретарі:
Богацькій О.М., Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 14.01.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
злочином, -

в с
т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року позивач звернувся в
суд з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 02.11.2012 року близько 21:00 по вул. К.
Маркса у м. Хмільнику Вінницької
області, з вини водія ОСОБА_2, який
рухався на автомобілі «BMW 524», державний
номер НОМЕР_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої йому було заподіяно
тяжкі тілесні ушкодження у вигляді
ВЧМТ, забою головного мозку важкого
ступеню, забійних ран та саден голови,
що ускладнились церебральною комою,
лівобічним геміпарезом, моторною
афазією, у зв'язку з чим з 02.11.2012 року по
26.11.2012 року він знаходився на лікуванні
в реанімаційному, а згодом в
неврологічному відділенні
Хмільницької ЦРЛ. Внаслідок вказаної
ДТП йому було заподіяно моральну шкоду,
яка виразилась в отриманні тілесних
ушкоджень, перенесеному фізичному
болю, погіршенні стану здоров'я, що
призвело до встановлення йому 2-ої
групи інвалідності, втраті соціальних
зв'язків та неможливості вести
повноцінний спосіб життя, яку оцінює в
розмірі 85 000 грн. і яку просив стягнути з
відповідача на його користь.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 14.01.2014 року
позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 моральну шкоду,
заподіяну злочином в сумі 85 000 грн..

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, при цьому робиться
посилання на неповноту з`ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник апеляційну скаргу
підтримали з посиланням на викладені в
ній обставини та зазначили, що згодні
на укладення мирової угоди з виплатою
позивачу 10 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

ОСОБА_3 та його представник в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
вказавши на її безпідставність та
законність і обґрунтованість рішення
суду, на пропозицію про укладення
мирової угоди на запропонованих
відповідачем умовах, відповіли
відмовою та наполягали на позовних
вимогах з урахуванням поданої
представником позивача ОСОБА_3 заяви
про зменшення розміру завданої
моральної шкоди, яку оцінюють в сумі 50
000 грн..

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Приймаючи рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної
шкоди в розмірі 85 000 грн., районний суд
виходив з того, що позивачем доведено
факт заподіяння йому моральної шкоди, і
з врахуванням ступеню вини, тривалості
фізичних та моральних страждань і
негативних наслідків, розмір моральної
шкоди визначено в сумі 85 000 грн..

Проте повністю з такими висновками
погодитись не можна, так як вони не
відповідають обставинам справи. У
зв'язку з цим рішення суду підлягає
зміні з ухваленням нового рішення.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 02.11.2012 року
близько 21:00 по вул. К. Маркса у м.
Хмільнику Вінницької області сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю водія ОСОБА_2, який рухався на
автомобілі «BMW 524», державний номер
НОМЕР_1 і внаслідок якої ОСОБА_3 було
заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Вказана дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини водія ОСОБА_2, який
вироком Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 21.03.2012 року
визнаний винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 4 роки, на
підставі ст. 75 КК України останній
звільнений від відбування покарання з
іспитовим строком 2 роки.

Зі змісту вищевказаного вироку суду
видно, що ОСОБА_2 повністю визнав свою
вину у скоєнні даного злочину та
зобов'язався відшкодувати заподіяну
потерпілому шкоду у повному розмірі,
при цьому вироком суду не вирішувалось
питання щодо стягнення матеріальної чи
моральної шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи видно, що в період з
02.11.2012 року по 26.11.2012 року позивач
знаходився на лікуванні в
реанімаційному, а згодом у
неврологічному відділенні
Хмільницької ЦРЛ, оскільки внаслідок
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди йому було завдано тяжких
тілесних ушкоджень у вигляді ВЧМТ,
забою головного мозку важкого ступеню,
забійних ран та саден голови, що
ускладнились церебральною комою,
лівобічним геміпарезом, моторною
афазією.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи копій розписок, ОСОБА_3 отримано
від ОСОБА_2 04.11.2012 року та 19.01.2013 року
кошти в сумі 10 400 грн. і 5 500 грн. на
лікування, та ще двічі по 5 000 грн., що
позивачем не заперечується, при цьому
останнім вказано, що дані кошти були
надані виключно на відшкодування
заподіяної майнової шкоди, тоді як
завдана моральна шкода взагалі не
відшкодована і відповідачем не надано
будь-яких належних доказів, які б
свідчили про відшкодування ним
завданої моральної шкоди.

Згідно 1 ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини; моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Положеннями ч.3 ст. 23 ЦК України
передбачено, що розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
доведеності факту заподіяння позивачу
моральної шкоди та обов'язку
відповідача її відшкодувати, оскільки
вони відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин, що виникли і
закон, який їх регулює.

Разом з тим суд першої інстанції,
правильно визначивши правові
взаємовідносини сторін, безпідставно
стягнув моральну шкоду в розмірі 85 000
грн., оскільки з урахуванням положень ч.
3 ст. 23 ЦК України та поданої
представником позивача заяви, розмір
завданої ОСОБА_3, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
моральної шкоди необхідно визначити в
сумі 50 000 грн..

Викладені в апеляційній скарзі
посилання про повне відшкодування
завданої позивачу моральної шкоди, які
обґрунтовуються поясненнями
потерпілого ОСОБА_3, наданими при
розгляді кримінальної справи, про
відсутність претензій до
обвинуваченого, є безпідставними,
оскільки вказаним вироком суду не
встановлено факт відшкодування
моральної шкоди, а також відсутні інші
докази, які б свідчили про
відшкодування даної шкоди.

Крім того, не заслуговують на увагу
посилання про відсутність причинного
зв'язку між дорожньо-транспортною
пригодою та встановленою позивачу 2-ю
групою інвалідності, оскільки зі
змісту індивідуальної програми
реабілітації інваліда ОСОБА_3 від 10.02.2014
року за №213 видно, що зроблено
посилання на залишкові явища важкої
ЧМТ, забою головного мозку, перелому
склепіння черепа, які сталися
внаслідок травми, що мала місце 02.11.2012
року, тобто в день скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо викладеного в апеляційній скарзі
твердження про допущені судом першої
інстанції порушення, які полягають у
невідповідності зачитаної
резолютивної частини рішення суду його
друкованому тексту в частині
стягнутого розміру судового збору та
дати виготовлення повного тексту
рішення, то дані твердження є
безпідставними, оскільки із технічного
запису судового засідання видно, що
відсутні розбіжності в розмірі
стягнутого судового збору, а щодо дати
виготовлення повного тексту рішення,
то не можна розцінювати за порушення
виготовлення повного тексту рішення
раніше, ніж було зазначено при
проголошенні вступної і резолютивної
частини рішення.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 завданої йому,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, моральної шкоди в розмірі 50 000
грн., а також, відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
держави має бути стягнуто судовий збір
в сумі 500 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 14.01.2014 року
- змінити та стягнути із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 заподіяну моральну
шкоду в розмірі 50 000 грн., а також
стягнути судовий збір на користь
держави в сумі 500 грн..

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В. Оніщук

Судді:
/підпис/ О.С. Панасюк

/підпис/ С.К.
Медвецький

З оригіналом вірно: