Справа №2-48/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/687/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 10
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В. А.,

суддів - Білецького О. М., Кононенко О.
Ю.,

при секретарі судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 26 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
Сумської міської ради, треті особи:
Комунальне підприємство «Сумське
міське бюро технічної інвентаризації»,
Управління Держземагенства у
Сумському районі, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Діната»,
про визнання права користування на
земельну ділянку та встановлення
сервітуту,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 26 лютого 2014 року в
задоволенні зазначеного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником
3/4 частин житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1, а
власником іншої 1/4 частини цього
будинку була ОСОБА_6, яка у подальшому
змінила своє прізвище на ОСОБА_7 (т. 1, а.
с. 118).

Позивач успадкував частини житлового
буднику після смерті його матері
ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а. с.
6).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 20 червня 1994 року був
установлений порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між
бувшими співвласниками будинку за
варіантом, запропонованим у висновку
технічної експертизи (а. с. 83-86
матеріалів інвентаризаційної справи),
шляхом виділення ОСОБА_7 земельної
ділянки площею 240 кв. м.: під будівлями -
19 кв. м., під садом 221 кв. м., а ОСОБА_8 -
земельної ділянки площею 722 кв. м.: 122 кв.
м. - під будівлями, 71 кв. м. - під двором та
529 кв. м. - під садом (т. 1, а. с. 15).

Після цього ОСОБА_7 на підставі рішень
виконкому Сумської міської ради від 20
червня 1994 року та від 18 серпня 1994 року №
425 приватизувала земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель площею 0, 0240 га по АДРЕСА_1, яку
пізніше за договором купівлі-продажу
від 07 вересня 2000 року продала ОСОБА_5 (т.
1, а. с. 66, 67).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. Її
спадкоємицею стала ОСОБА_9 (т. 1, а. с. 31, 38,
41).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 15 жовтня 2009 року за
ОСОБА_5 було визнано право власності на
земельну ділянку площею 0, 0240 га по
АДРЕСА_1, а 04 березня 2010 року вона
отримала державний акт на право
власності на неї (т. 1, а. с. 16-17, 172).

З технічного паспорту та акту поточних
змін, складеного 11 червня 2009 року,
слідує, що частина житлового будинку по
АДРЕСА_1, якою фактично користувалася
ОСОБА_7 була зруйнована (т. 1, а. с. 7-11, 115).

За таких обставин суд обґрунтовано
відмовив позивачеві у задоволенні його
остаточних вимог про визнання права
користування на земельну ділянку
площею 122 кв. м. під будівлями, 71 кв. м. -
двором і 529 кв. м. під садом по АДРЕСА_1 та
про встановлення права постійного та
безоплатного земельного сервітуту на
земельну ділянку відповідачки для
обслуговування його будинку за цією ж
адресою. До такого висновку колегія
суддів дійшла, виходячи з наступного.

У даному випадку позивач у порядку
спадкування не може претендувати на
визнання за ним права користування на
всю земельну ділянку, яка раніше за
рішення суму виділялася в користування
його матері, оскільки відповідно до ч. 2
ст. 377 ЦК України (в редакції, яка діяла
на момент прийняття ним спадщини), якщо
житловий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то у разі їх
відчуження до набувача переходить
право користування тією частиною
земельної ділянки, на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування.

Аналогічні правила містилися і у
відповідній редакції ч. 2 ст. 120 ЗК
України.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 1225 ЦК України
до спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її розмір
не визначений заповітом.

Проте, належних і допустимих засобів
доказування відносно земельної
ділянки, яка необхідна позивачеві для
обслуговування будинку, він усупереч
вимогам ст. 60 ЦПК не надав.

Щодо відхилення іншої позовної вимоги
ОСОБА_3 відносно встановлення
сервітуту, то і в цій частині рішення
суду є законним.

Судом вірно встановлено, що по суті
позивач просить встановити сервітут
стосовно належної відповідачці
частини земельної ділянки площею 8 м.
кв., яка знаходиться під частиною
зруйнованого будинку, про який йде
мова, якою за свого життя фактично
користувався інший його співвласник.
До того ж 1/4 частина зазначеного
будинку й до цього часу офіційно
значиться за ОСОБА_10

Виходячи з того, що ідеальні частки
співвласників будинку в натурі не
виділені, позивач до оформлення
спадкоємцями ОСОБА_7 права на спадщину
на 1/4 частину будинку залишається
фактично одноосібним його володільцем
і користувачем, що дає йому можливість
належним чином здійснювати догляд за
частиною будинку, яку він займає і
обслуговувати її.

Таким чином, норми ст. ст. 98, 100 ЗК
України в даному випадку застосовані
бути не можуть.

Поряд із цим, позивач не позбавлений
можливості оспорити державний акт,
яким було посвідчено право власності
відповідачки, зокрема, на частину
земельної ділянки під будинком, який їй
не належить.

На підставі викладеного колегія,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених ц суді
першої інстанції, вважає, що суд
ухвалив його з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 26 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього дня на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -