АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2449/14
Справа № 2-1762/11
Категорія: «трудові правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді:
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарі:
Руссу К.З., Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 12 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю науково -
виробничого підприємства «Інсолар»,
треті особи: відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Харкові,
ОСОБА_2, про визнання актів про
нещасний випадок недійсними,
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з названим позовом, мотивуючи
який зазначив, що працював на посаді
комірника та за сумісництвом водієм
автонавантажувача у товаристві з
обмеженою відповідальністю науково -
виробничому підприємстві «Інсолар»
(ТОВ НВП «Інсолар»). 16 серпня 2006 року о
14.00 год. перебував на своєму робочому
місці - території «АТП - 16355». В цей час
по території підприємства під
керуванням водія ОСОБА_2 рухався
автомобіль «ЗІЛ», державний номерний
знак НОМЕР_1, задні двері якого
відчинились та йому було завдано удар
по спині, у результаті чого він
протягом тривалого періоду був
тимчасово непрацездатним та лікувався,
а 27 березня 2007 року йому було
встановлено безстроково другу групу
інвалідності за загальним
захворюванням. За результатами
розслідування вказаного нещасного
випадку 16 серпня 2007 року комісією було
складено акт №1 за формою НПВ про
нещасний випадок, не пов`язаний із
виробництвом, оскільки він не
перебував на робочому місці, чим
порушив інструкцію з охорони праці для
комірника. Того ж дня було складено акт
форми Н-5 про нещасний випадок, не
пов'язаний з виробництвом. Посилаючись
на те, що вищевказані акти складені без
належного та достатнього проведення
розслідування, висновки, що містяться в
актах не відповідають дійсності, з
урахуванням уточнених у лютому 2012 року
позовних вимог, ОСОБА_1 просив визнати
недійсним акт розслідування нещасного
випадку за формою Н-5, складений 16
серпня 2007 року, визнати недійсним акт
№ 1 за формою НПВ про нещасний випадок,
не пов'язаний з виробництвом, від 16
серпня 2007 року, зобов`язати ТОВ НВП
«Інсолар» скласти акт про нещасний
випадок, пов`язаний з виробництвом за
формою форми Н-5, видати акт форми Н-1 по
факту отримання ним 16 серпня 2006 року
травми, яка пов`язана з виробництвом.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 12 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, просив
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення по суті заявлених ним позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про наявність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
нещасний випадок з ОСОБА_1 стався не на
його робочому місці, безпосередніх
трудових обов'язків позивач в цей час
не виконував, під час
дорожньо-транспортної пригоди він був
пішоходом, а тому нещасний випадок не
можна вважати таким, що пов'язаний з
виробництвом.

Проте погодитись з висновками суду
першої інстанції не можна з наступних
підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідно до наказу товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
«Інсолар» від 21 липня 1998 року ОСОБА_1
було прийнято на посаду комірника, а
наказом № 11п від 15 травня 2006 року
допущено до управління
автонавантажувача.

16 серпня 2006 року о 14 год. 00 хв. на
території «АТП 16355» внаслідок
відкриття задніх дверей автомобіля
«ЗІЛ» державний номерний знак НОМЕР_1,
яким керував водій ОСОБА_2, ОСОБА_1 було
травмовано.

Постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 19 грудня 2006 року ОСОБА_2
за порушення п. 15.13 Правил дорожнього
руху України притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП та накладено штраф у
розмірі 34 грн.

27 березня 2007 року ОСОБА_1 встановлено
безстроково другу групу інвалідності
за загальним захворюванням.

За положеннями ст. 14 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
нещасний випадок - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на
працівника небезпечного виробничого
фактора чи середовища, що сталися у
процесі виконання ним трудових
обов'язків, внаслідок яких заподіяно
шкоду здоров'ю або настала смерть.

Згідно зі ст. 171 Кодексу законів про
працю України та ст. 22 Закону України
«Про охорону праці» від 14 жовтня 1992
року № 2694-XII роботодавець повинен
організовувати розслідування та вести
облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій відповідно до
положення, що затверджується Кабінетом
Міністрів України. За підсумками
розслідування нещасного випадку,
професійного захворювання або аварії
роботодавець складає акт за
встановленою формою. У разі відмови
роботодавця скласти акт про нещасний
випадок чи незгоди потерпілого з його
змістом питання вирішуються посадовою
особою органу державного нагляду за
охороною праці, рішення якої є
обов'язковим для роботодавця. Рішення
посадової особи органу державного
нагляду за охороною праці може бути
оскаржене у судовому порядку.

Згідно із п. 7 Порядку розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 року № 1112 (чинного на час
складання акту від 16 серпня 2007 року про
нещасний випадок, не пов'язаний із
виробництвом ) (далі - Порядок)
розслідування проводиться у разі
раптового погіршення стану здоров'я
працівника або особи, яка забезпечує
себе роботою самостійно, одержання
ними поранення, травми, у тому числі
внаслідок тілесних ушкоджень,
заподіяних іншою особою, гострого
професійного захворювання і гострого
професійного та інших отруєнь,
одержання теплового удару, опіку,
обмороження, у разі утоплення,
ураження електричним струмом,
блискавкою та іонізуючим
випромінюванням, одержання інших
ушкоджень внаслідок аварії, пожежі,
стихійного лиха (землетруси, зсуви,
повені, урагани тощо), контакту з
представниками тваринного і
рослинного світу, що призвели до
втрати працівником працездатності на
один робочий день чи більше або до
необхідності переведення його на
іншу (легшу) роботу не менш як на один
робочий день, у разі зникнення
працівника під час виконання ним
трудових обов'язків, а також у разі
смерті працівника на підприємстві
(далі - нещасні випадки).

Відповідно до п. 14 Порядку визнаються
пов'язаними з виробництвом нещасні
випадки, що сталися з працівниками під
час виконання трудових обов'язків, у
тому числі у відрядженні, а також ті, що
сталися у період, зокрема: перебування
на робочому місці, на території
підприємства або в іншому місці,
пов'язаному з виконанням роботи,
починаючи з моменту прибуття
працівника на підприємство до його
відбуття, який повинен фіксуватися
відповідно до вимог правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства; підготовки до роботи та
приведення в порядок після закінчення
роботи знарядь виробництва, засобів
захисту, одягу, а також виконання
заходів особистої гігієни,
пересування по території підприємства
перед початком роботи і після її
закінчення; виконання дій в інтересах
підприємства, на якому працює
потерпілий, тобто дій, які не належать
до трудових обов'язків працівника
(подання необхідної допомоги іншому
працівникові, дій щодо запобігання
аваріям або рятування людей та майна
підприємства, інших дій за
розпорядженням або дорученням
роботодавця).

Не визнаються пов'язаними з
виробництвом нещасні випадки, що
сталися з працівниками, зокрема, під
час використання ними в особистих
цілях транспортних засобів, машин,
механізмів, устаткування,
інструментів, що належать або
використовуються підприємством (крім
випадків, що сталися внаслідок їх
несправності) (п. 18 Порядку).

16 серпня 2007 року за результатами
розслідування нещасного випадку з
комірником ОСОБА_1 комісією складено
Акт № 1 про нещасний випадок, не
пов'язаний із виробництвом. При цьому
комісією встановлено, що 16 серпня 2006
року о 9 год. 00 хв. комірник ТОВ НВП
«Інсолар» ОСОБА_1 приступив до
виконання своїх обов'язків. Він
займався відпусканням зі складу
обладнання, що завантажувалося в
автомобіль з напівпричепом «Krona».
Завантаження автомобіля закінчилось
приблизно 13 год. 00 хв. Перед обідньою
перервою ОСОБА_1 залишив територію
складу. Після перерви, приблизно о 14
год. 00 хв., водій ОСОБА_3 біля заднього
борту автомобіля закінчував
закріплення тенту. ОСОБА_1 стояв біля
кабіни автомобіля, що знаходилась біля
проїжджої частини. Оскільки час
обідньої перерви закінчився, ОСОБА_1
повинен був знаходитись на своєму
робочому місці на складі. Допомога у
закріпленні тенту не входить до його
посадових обов'язків, ніяких вказівок
на цей рахунок він не отримував і
участі в закріпленні тенту не брав. У
цей час від сусіднього складу їхав
автомобіль «ЗІЛ», державний номерний
знак НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2
Задні двері будки його автомобіля
відчинились та вдарили ОСОБА_1 по спині
в районі правого плеча. За свідченнями
очевидців ОСОБА_1 не падав, свідомості
не втрачав, йому було запропоновано
звернутись за медичною допомогою, але
той відмовився звернутись до лікарні
та стверджував, що почуває себе
нормально, за винятком незначного болю
у плечі. Тимчасової втрати
працездатності, пов'язаної з нещасним
випадком, у ОСОБА_1 не було.

Відповідно до висновку комісійної
судово-медичної експертизи від 26
грудня 2011 року за фактом спричинення
тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 вперше
після події 16 серпня 2006 року звернувся
до медичної установи зі скаргами з
приводу захворювань хребта.
Встановлений діагноз:
посттравматичний полісегментарний
остеохондроз, забій грудної клітини.
Раніше звернень із вказаного приводу в
медичній документації не зафіксовано.
Таким чином, саме отримані внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 16 серпня
2006 року травми стали причиною
встановлення вказаного діагнозу.

Згідно із висновком судової експертизи
з охорони праці та безпеки
життєдіяльності № 7576 від 23 вересня 2011
року, небезпечний чинник, що обумовив
спричинення травм, мав виробниче
походження у вигляді механічного
впливу в умовах дорожньо-транспортної
пригоди. Травмування відбулось на
підприємстві, у робочий час, на
робочому місці, при виконанні
функціональних обов'язків,
передбачених посадовою інструкцією.
Таким чином, отримана комірником
ОСОБА_1 травма пов'язана з виробництвом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції вищезазначених
положень закону не врахував, не дав
належної оцінки наявним у матеріалах
справи доказам, внаслідок чого дійшов
помилкового висновку про те, що
небезпечний чинник, який обумовив
спричинення травми ОСОБА_1, не мав
виробничого походження, оскільки
травмування відбулось на підприємстві,
у робочий час та при виконанні
позивачем передбачених посадовою
інструкцією функціональних обов'язків.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення
суду першої інстанції - скасуванню, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК з ТОВ ПВП
«Інсолар» на користь ОСОБА_1 підлягають
стягненню понесені останнім судові
витрати, пов'язані з проведенням
судових експертиз, в сумі 4 315 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 12 лютого 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсними акт розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 від
16 серпня 2006 року, а також акт № 1 від 16
серпня 2006 року за формою НПВ про
нещасний випадок, не пов'язаний з
виробництвом.

Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю науково - виробниче
підприємство «Інсолар» скласти та
видати ОСОБА_1 акт розслідування
нещасного випадку за формою Н-5, а
також акт за формою Н-1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом,
який стався 16 серпня 2006 року з ОСОБА_1 у
товаристві з обмеженою
відповідальністю науково - виробничому
підприємстві «Інсолар».

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
підприємства «Інсолар» на користь
ОСОБА_1 понесені останнім витрати,
пов'язані з проведенням судових
експертиз, в сумі 4 315 (чотири тисячі
триста п'ятнадцять) гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді