Єдиний унікальний номер 250/1747/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2968/2014
Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Лісовий О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: КІЯНОВОЇ С.В., ІВАНОВОЇ А.П.

При секретарі ГАНЖЕЛА М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2

на заочне рішення Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 06 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 06 грудня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення
задоволені.

Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності за договором купівлі-продажу
квартири від 16.12.1996 року, посвідченою
приватним нотаріусом Ясинуватського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі № 3259.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати, ухвалити нове яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, вважає, що вона проживає у
спірній квартирі на законних
підставах, оскільки позивачка дала їй
у свій час згоду на проживання у
квартирі в якості члена сім'ї, підстав
для її виселення із спірної квартири
немає, припинення сімейних відносин з
власником квартири не позбавляє її
права користуватися займаним
житловим приміщенням.

Позивачка ОСОБА_3 звернувшись до суду
із вказаним позовом зазначила, що вона
є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
16.12.1996 року.

В зазначеній квартирі з 1997 року
проживав її син ОСОБА_5 разом із своєю
дружиною ОСОБА_6, у 1999 році шлюб між
ними був розірваний, а ІНФОРМАЦІЯ_1
року її син помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у її сина та
відповідачки ОСОБА_1 народилася донька
- ОСОБА_7, з якими пізніше син став
проживати у її квартирі.

Після смерті сина, відповідачка та її
неповнолітня донька продовжують
проживати у її квартирі без
реєстрації, відповідачка обмежує її
право на користування квартирою, вона
не може отримати правоустановчі
документи на квартиру, які знаходяться
у відповідачки, таким чином позбавлена
можливості повноцінно володіти та
користуватися своєю квартирою.

Заслухавши доповідача, представника
відповідачки, яка просила задовольнити
апеляційну скаргу, представника
позивачки, яка просила рішення суду
залишити без змін, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції про виселення
відповідачки із спірної квартири,
апеляційний суд виходить з наступного:

Згідно відповіді КП БТІ
Ясинуватської міської ради та
доданого до неї договору
купівлі-продажу від 16.12.1996 року
квартира, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_3 (а.с.
4, 5).

Згідно свідоцтва про смерть,
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 6).

Згідно довідки № 369 від 05.02.2013
року, виданої громадським дільничним
комітетом та акту, засвідченого
головою громадського дільничного
комітету, у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1.(а.с. 46,
47).

Відповідачка не надала доказів
того, що вона є власником чи
співвласником зазначеної квартири.

Таким чином, позивачка ОСОБА_3 є
єдиним власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Оскільки позивачка є власником
зазначеної вище квартири, відповідачка
чинить їй перешкоди у користуванні
квартирою, тому позивачка позбавлена
права повноцінно володіти та
користуватися належним їй на праві
власності майном.

Із наданої до апеляційного суду
довідки вбачається, що відповідачка
ОСОБА_1 на праві власності має квартиру
АДРЕСА_2 згідно договору
купівлі-продажу від 18.04.2002 року, в якій
вона зареєстрована разом із своєю
неповнолітньою донькою.

Таким чином у суду першої
інстанції були всі підстави для
виселення відповідачки із квартири
позивачки з метою захисту права
останньої володіти, користуватися,
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд.

Що стосується доводів
апеляційної скарги про неправильне
застосування судом першої інстанції
при ухваленні рішення ст. 109 ЖК України,
апеляційний суд зазначає, що зазначене
посилання на правильність висновків
суду не впливає і не є підставою для
скасування по суті правильного
рішення суду, інші доводи апеляційної
скарги відповідачки були предметом
розгляду у суді першої інстанції,
висновків суду вони не спростовують.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 06 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: