АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/4698/2014
Головуючий у І інстанції Гриньковська
Доповідач - Корчевний
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Охневській Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 04 жовтня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-97» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, колегія суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Альфа-97»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що 11.07.2008
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
№0, відповідно до умов якого
останній було надано кредит в сумі 167 000
доларів США зі сплатою 13,2 % річних
строком з 09.08.2007 року до 09.08.2014 року на
придбання квартири.

З метою забезпечення виконання
зобов»язання між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альфа-97» було
укладено договір поруки №132721.

Зазначає, що між позивачем та
«УкрСиббанк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, та забезпечувальними
договорами.

Вказує, у зв»язку з тим, що відповідач
умови кредитного договору належним
чином не виконує, не погашає кредит і не
сплачує нараховані проценти за
користування кредитними коштами,
станом на 14.05.2013 р. загальна
заборгованість за кредитним договором
складає суму 1 736 765 грн. 17 коп.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 04 жовтня 2013
року позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-97» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-97» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 1 736 765 грн. 17
коп.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-97» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» витрати по сплаті
судового збору в сумі 3441 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та
просив суд апеляційної інстанції
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

В апеляційній скарзі посилався на те,
що договір купівлі-продажу між
позивачем та «УкрСиббанк» було
укладено з порушенням норм чинного
законодавства, а тому не може вважатися
такий правочин правомірним і
підтверджувати переходу права вимоги.

Зазначає, що позивачем не надано
належного розрахунку заборгованості
за кредитним договором, та не доведено
факт наявності заборгованості.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 11.07.2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №0, відповідно
до умов якого останній було надано
кредит в сумі 167 000 доларів США зі
сплатою 13,2 % річних строком з 09.08.2007 року
до 09.08.2014 року на придбання квартири

Відповідач умови кредитного договору
належним чином не виконувала, не
погашала кредит і не сплачувала
нараховані проценти за користування
кредитними коштами у зв»язку з чим
станом на 14.05.2013 р. загальна
заборгованість за кредитним договором
складає суму 1 736 765 грн. 17 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Дельта Банк», суд першої інстанції
вірно керувався нормами матеріального
та процесуального закону, а саме ч. 2 ст.
1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов'язок: позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 6.1.2 кредитного договору
№0 передбачено право банку
достроково стягувати заборгованість
за кредитом, нараховані проценти за
користування кредитом та штрафні
санкції, у випадку невиконання
позичальником умов кредитного
договору.

Відповідно до ст. ст. 610-611 ЦПК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: .. 3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків.

Відповідно до умов кредитного
договору, відповідачка зобов'язалась
належним чином виконувати зобов'язання
за кредитним договором, повернути
кредит, вчасно сплачувати проценти за
користування кредитом, сплачувати
штрафні санкції, у строки та на умовах,
визначених договором.

У разі невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань по погашенню основної суми
кредиту та сплаті процентів за
користування кредитом, банк має право
вимагати додатково сплатити пеню,
передбачену п. 6.2 кредитного договору №
0.

Посилання апелянта на те, що договір
купівлі-продажу між позивачем та
«УкрСиббанк» було укладено з
порушенням норм чинного законодавства,
а тому не може вважатися такий правочин
правомірним, і підтверджувати переходу
права вимоги, колегія суду не приймає
до уваги, так як договір
купівлі-продажу в судовому порядку не
визнавався недійсним, апелянт із такою
заявою в суд не зверталася.

В апеляційній скарзі зазначав, що
позивачем не надано належного
розрахунку заборгованості за
кредитним договором, та не доведено
факт наявності заборгованості, проте
колегія суду зазначає, що
представником апелянта не надавався
інший розрахунок заборгованості за
кредитним договором, тим більше не
надано жодних доказів на спростування
наявності заборгованості за кредитним
договором.

Крім того, підписавши спірний договір,
сторони встановили факт досягнення
згоди між собою щодо всіх істотних умов
кредитного договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Укладати кредитний договір із банком
це право клієнта, який може вибрати як
будь - який банк - надавача кредиту, так
і вибрати умови отримання кредиту
згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Крім того, колегія суду зазначає, що
відповідно до статей 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а якщо у зобов'язанні
встановлений термін його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до п. 1 правових позицій
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ зазначено, що якщо у зобов»язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк. У
разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до частини 2 ст.
1050 ЦК України кредитор протягом усього
часу - до встановленого договором
строку закінчення виконання
останнього зобов»язання вправі
заявити в суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики (разом з
нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК
України), що підлягає сплаті.

Крім того, відповідно до ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов»язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Тому колегія суду вважає, що заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року
обґрунтоване та законне і скасуванню
не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -
відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 04 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді