Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1858/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ярош С.О.
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Савченко О.В.,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна»до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди у
порядку регресу,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» на рішення
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області від 18 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ПАТ „Страхова
компанія „Провідна" звернулось до суду
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 31 жовтня 2011 року з вини водія
ОСОБА_3, який керував автомобілем
„Рено" і порушив Правила дорожнього
руху, сталося зіткнення з автомобілем
„ЗАЗ" під керування ОСОБА_4, власником
якого являється ТОВ „Фірма
„Вертон-сервіс", що призвело до
механічних пошкоджень автомобілів. За
страховим полісом від 22 лютого 2011 року
№ АА/1430775 цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 застрахована
у ПАТ „Страхова компанія „Провідна",
яка здійснила виплату страхового
відшкодування власнику автомобіля
„ЗАЗ" товариству „Вертун-сервіс" у
розмірі 10 452, 46 грн. Оскільки ОСОБА_3 не
повідомив про страховий випадок у
передбачений законом строк, то він
повинен відшкодувати шкоду в порядку
регресу на підставі статей 33, 38 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". Позивач просив стягнути з
відповідача 10 452, 46 грн. та судові
витрати.

Рішенням Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 18 лютого
2014 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про задоволення позову страхова
компанія „Провідна" посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відмовляючи страховій компанії у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що при
укладенні договору страхування на
порушення ст.17.5 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик не надав
страхувальнику спеціальний знак та
бланки повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, перелік
представників страховика,
уповноважених виконувати функції щодо
опрацювання претензій в області, а
відтак страхувальник не мав можливості
повідомити страхову компанію у
триденний строк про страховий випадок.

Проте таких висновків суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому з ними не можна погодитися.

Судом установлено, що 22 лютого 2011 року
ПАТ „Страхова компанія „Провідна"
застрахувала цивільно-правову
відповідальність водіїв належного на
праві власності ОСОБА_3 автомобіля
„Рено", державний номерний знак НОМЕР_1.
Як зазначено у п.8 страхового полісу до
полісу виданий Спеціальний знак серія
АА номер 143 0775 (а.с.5).

За змістом ст.17.5 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" ( в редакції Закону на дату
укладення договору) при укладенні
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
страховик зобов'язаний надати
страхувальнику спеціальний знак
державного зразка, який затверджується
Уповноваженим органом за поданням
МТСБУ.

Вказані вимоги закону страховою
компанією дотримані, спеціальний знак
страхувальнику наданий. Обов'язків
щодо забезпечення страхувальника
бланками заяв-повідомлень на час
виникнення спірних правовідносин
застосована судом першої інстанції
норма права не містила.

31 жовтня 2011 року на автодорозі
Гуляйполе-Омельник сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю зазначеного автомобіля
під керуванням водія ОСОБА_3, який не
справився з управлінням автомобіля і
здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ
110307, власником якого являється ТОВ
„Вертон-сервіс" (а.с.7).

Постановою Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 19 грудня
2011 року на ОСОБА_3 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу за порушення п. 13.1 Правил
дорожнього руху України (а.с.6).

2 лютого 2012 року ПАТ „Страхова компанія
„Провідна" виплатила ТОВ „Фірма
Вертон-сервіс" страхове відшкодування
у розмірі 10 452, 46 грн. на підставі
поданої останнім 1 листопада 2011 року
заяви (а.с.25, 34).

У травні 2012 року страхова компанія
звернувся до ОСОБА_3 із запитом про
надання інформації щодо дати і способу
повідомлення ним страховика про
страховий випадок від 31.10.2011 р., який
залишений без відповіді (а.с.33).

Заперечуючи проти позову, представник
відповідача зазначав, що після ДТП
ОСОБА_3 був у відрядженні, не мав
бланків повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразку, що унеможливило
своєчасно повідомити страховика про
страховий випадок. Проте потерпілий
від ДТП своєчасно звернувся до
страхової компанії із заявою про
виплату страхового відшкодування,
подавши 1 листопада 2011 року відповідну
заяву, а відтак передбачених законом
підстав для стягнення страхових сум в
порядку регресу страхова компанія не
має.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страховик
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Підпунктом "г" п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати регрес
ний позов до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1
статті 33 цього Закону у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених с статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не має змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідно до правового висновку,
викладеного в постанові Верховного
Суду України від 12 лютого 2014 року у
справі №6-1 цс14, неузгодженість
нумерації підпункту пункту 33.1 статті 33
та підпунктів пункту 38.1 статті 38 цього
Закону, після внесених до них змін
Законом України від 17 лютого 2011 року
№3045-VІ "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування", не
може обмежувати встановлене статтею 38
Закону право страховика подати
регресний позов до страхувальника у
разі недотримання строків і умов
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, а тому й
не може бути підставою для відмови в
задоволенні такого позову.

Відповідачем не надано суду доказів
невідкладного, не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмового повідомлення страховика
про дорожньо-транспортну пригоду, а
також відомостей про місцезнаходження
свого транспортного засобу та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу.

За таких умов у позивача виникло право
регресної вимоги до відповідача, в
межах виплаченого страхового
відшкодування.

Знаходження відповідача у відрядженні,
відсутність бланків-повідомлень, тощо
не звільняють його від виконання
обов'язків, передбачених ст.33 Закону
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" , щодо строків і порядку
повідомлення страховика про страховий
випадок, а тому і не можуть бути
підставою для відмови у заявленому до
нього позові про відшкодування шкоди в
порядку регресу.

З урахуванням викладеного та
відповідно до ст.309 ЦПК України
оскаржуване рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового про задоволення
позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені ним
судові витрати зі сплати судового
збору у суді першої і апеляційної
інстанції в загальній сумі 351, 20 грн.
(229,40 грн. + 121,80 грн.).

Керуючись ст. ст.303,307,309,313,316,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» задовольнити.

Рішення Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 18 лютого
2014 року по цій справі скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна»до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди у порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна», у порядку
регресу матеріальні збитки у сумі 10 452
грн. 46 коп. (десять тисяч чотириста
п'ятдесят дві гривні 46 коп.),
компенсацію судових витрат у розмірі 351
грн. 20 коп. (триста п'ятдесят одна гривня
20 коп.), а всього 10 803грн. 66 коп. (десять
тисяч вісімсот три гривні 66 коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: