Справа № 128/1966/13-ц Провадження №
22-ц/772/931/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Васильєва Т. Ю.Категорія:
37Доповідач: Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Медяного В.М., Марчук В.С.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

За участю адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 20 січня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, за участю 3-ї особи без
самостійних вимог-Державної
нотаріальної контори Вінницького
району, про визнання недійсним
заповіту та скасування свідоцтва про
спадщину за заповітом, та позовом 3-ї
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання недійсним
заповіту та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за
участю 3-ї особи без самостійних
вимог-Державної нотаріальної контори
Вінницького району, про визнання
недійсним заповіту та скасування
свідоцтва про спадщину за заповітом.

В заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла її мати ОСОБА_7, після смерті
якої відкрилась спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1. На той час
спадкоємцями першої черги за законом,
як дочки спадкодавці, були вона та її
сестра ОСОБА_8, яка була інвалідом 2-ї
групи. Крім них, матір мала ще одну
дочку ОСОБА_9, яка померла ще до смерті
матері і яка мала дітей - відповідачів
по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В січні 2013
року їй-позивачці стало відомо, що
відповідачі оформили спадкове майно,
отримавши відповідне свідоцтво про
право на спадщину в порядку
спадкування за заповітом.
Ознайомившись із заповітом, вважає, що
його слід визнати недійсним, оскільки
він сфальсифікований, так як не
підписаний спадкодавцем, у наявному
дублікаті заповіту змінено прізвище
свідка, яка підписала заповіт, при
складанні заповіту в Вороновицькій
лікарні був відсутній лікар
спадкодавці та матір не могла зі своєї
волі позбавити рідних дочок спадку.

Тому просила визнати заповіт
ОСОБА_7 від 30.09.2005 року недійсним та
скасувати свідоцтво про прийняття
відповідачами спадщини за заповітом
(а.с.72-73).

Ухвалою суду від 08.10.2013 року до
участі у справі в якості третьої особи
було залучено ОСОБА_3, яка, в свою чергу,
пред'явила позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про визнання недійсним
заповіту, свідоцтва про спадщину за
заповітом, визнання права власності в
порядку спадкування за законом, який
судом було прийнято до спільного
розгляду з первісним позовом (а.с.126).

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим,
що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 була її
бабусею, яка мала три дочки: ОСОБА_8-її
матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2
та ОСОБА_9, яка померла ще до смерті
ОСОБА_7. Зі слів матері, їй було відомо,
що баба за життя заповіт не складала, а
взимку 2013 року їй стало відомо від
тітки ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_5-діти ОСОБА_9, яка померла ще до
смерті матері ОСОБА_7, отримали
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на будинок АДРЕСА_1, що
належав ОСОБА_7. Вважає, що даний
заповіт не відповідає волевиявленню
заповідача, сфальсифікованій, бабою не
підписувався, докази, що вона фізично,
внаслідок своєї хвороби, не могла його
підписати, відсутні.

Тому просила визнати заповіт
ОСОБА_7 від 30.09.2005 року недійсним,
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане на ім'я
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. А також просила
визнати за нею-ОСОБА_3 право власності
на 1/3 частку будинковолодіння АДРЕСА_1,
оскільки її матір ОСОБА_8 прийняла
спадщину після смерті матері ОСОБА_7,
так як була інвалідом 2-ї групи і
відповідно їй належала 1/3 частка в
спадковому майні, а вона-ОСОБА_3, як її
дочка, прийняла спадщину після смерті
своєї матері (а.с.98-99,115- 116).

Рішенням Вінницького районного
суду Вінницької області від 20 січня 2014
року в задоволенні позовних вимог і
ОСОБА_2, і ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просять рішення суду, як постановлене з
порушенням вимог закону, скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визнати
заповіт ОСОБА_7 від 30.09.2005 року
недійсним та скасувати свідоцтво про
прийняття спадщини ОСОБА_5

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_2, її
представників ОСОБА_120 і адвоката
ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_3, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не
підлягають до задоволення по слідуючих
підставах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_7, яка проживала АДРЕСА_1
(копія свідоцтва про смерть-а.с.7).
ОСОБА_7 була матір'ю трьох дочок:
позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_9 - матері
відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яка
померла раніше ОСОБА_7, та ОСОБА_8 -
матері 3-ї особи - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно заповіту від 30.09.2005 року,
посвідченого секретарем Вороновицької
селищної ради Вінницького району
ОСОБА_11 і зареєстрованого у реєстрі за
№446, все своє майно, де б воно не було та
з чого б воно не складалось, у тому
числі все те, що буде належати їй на
день смерті і на що вона за законом
матиме право ОСОБА_7 заповіла своїм
онукам-відповідачам по справі ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в рівних частках. В зв'язку з
хворобою рук заповідачки ОСОБА_7, на її
особисте прохання і за її дорученням,
після прочитання заповіту вголос,
заповіт у присутності заповідача
підписано ОСОБА_12 та свідками ОСОБА_13 і
ОСОБА_14 Заповіт зроблено в
Вороновицькій лікарні, де в
терапевтичному відділенні на
стаціонарному лікуванні у зв'язку із
хворобою в період з 28.09. по 01.10.2005 року
знаходилася заповідачка ОСОБА_7
(а.с.5,6,74,75).

Ці обставини підтвердженні
поясненнями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,
які підписали заповіт, та
ОСОБА_11-секретаря селищної ради. Згідно
пояснень свідка- лікаря ОСОБА_15, яка
оглядала та лікувала ОСОБА_7, стан
ОСОБА_7 був тяжкий та вона перебувала
при свідомості.

Також суд встановив, і це видно з копії
спадкової справи №119/2006 до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, що заяву
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7 подав лише відповідач ОСОБА_5,
який 25.12.2012 року отримав свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на 1/2
частку спадкового майна, а саме: на 1/2
частку житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по вул. Першотравнева,173 в смт.
Вороновиця Вінницького району.
Свідоцтво про право на спадщину на 1/2
частку спадкового майна ОСОБА_4 ще не
видано (а.с.25-54).

З матеріалів справи вбачається, що
мати 3-ї особи ОСОБА_3 - ОСОБА_8, яка була
рідною дочкою ОСОБА_7 і яка з 21.08.2003 року
являлась інвалідом 2-ї групи (а.с.102,120-122),
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.118). За життя,
12.08.2003 року, ОСОБА_8 заповіла все своє
майно дочці ОСОБА_3 (а.с.123), а остання
спадщину після смерті матері ОСОБА_8
прийняла належним чином (копією
спадкової справи №776/2008 - а.с.140-146).

Згідно ст.ст.1233,1235 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до ч.4 статті 207
цього Кодексу. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251 - 1252 цього
Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою, службовою особою
відповідного органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних
дій посадовими особами органів
місцевого самоврядування,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5,
посадова особа органу місцевого
самоврядування посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. Посадова особа
органу місцевого самоврядування може
на прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути прочитаний
уголос та підписаний заповідачем, про
що ним зазначається у заповіті перед
його підписом. Якщо заповідач через
фізичні вади не може сам прочитати
заповіт, посвідчення заповіту має
відбуватися в присутності не менш як
двох свідків. Свідками можуть бути лише
особи з повною цивільною дієздатністю.
Свідками не можуть бути посадова особа
органу місцевого самоврядування, яка
посвідчує заповіт, спадкоємці за
заповітом, члени сім'ї та близькі
родичі спадкоємців за заповітом, особи,
які не можуть прочитати або підписати
заповіт. Свідки, при яких посвідчено
заповіт, зачитують його вголос та
ставлять свої підписи на ньому. Якщо
заповідач унаслідок фізичної вади,
хвороби не може власноручно підписати
заповіт, за дорученням заповідача він
може бути підписаний іншим
громадянином за правилами, викладеними
у п.2.6 розділу II цього Порядку.

Вирішуючи спір, суд встановив, що
вказані вимоги щодо складення та
посвідчення заповіту при оформленні
30.09.2005 року заповіту ОСОБА_7 було
дотримано і це підтверджено доказами,
що є в матеріалах справи і які були
досліджені судом.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частинами другою, четвертою статті 1273
цього Кодексу. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_2) її доньки ОСОБА_2
(позивачка) та ОСОБА_8 (матір 3-ї особи -
ОСОБА_3) разом із спадкодавицею не
проживали, заяв про прийняття спадщини,
у встановлений законом строк, до
нотаріуса не подавали та жодного
відповідного доказу про прийняття
спадщини після смерті матері ОСОБА_7
суду не надали, тобто вважаються
такими, що спадщини не прийняли.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків. встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Врахувавши вищевказані обставини та
вимоги закону, суд дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за їх
безпідставністю та недоведеністю,
оскільки їхні доводи про те, що заповіт
сфальсифіковано і він не відповідає
волі заповідачки не знайшли свого
підтвердження належними, допустимими,
достовірними та переконливими
доказами.

При цьому суд також правильно виходив з
того, що спадкові права ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
як спадкоємиці після смерті її матері
ОСОБА_8, оспорюваним заповітом не
порушено, так як ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не
набули права на спадщину, оскільки
спадщину після смерті їхньої матері
ОСОБА_7, у встановлений законом строк,
не прийняли.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційних скарг безпідставні,
необґрунтовані і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 20 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/