Справа № 361/395/14-ц
Провадження № 2/361/649/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.,

при секретарі - Якименко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, -,

в с т а н о в
и в :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим будинком АДРЕСА_1, що належить
їй та ОСОБА_3 на праві власності.

Позивач вимоги обґрунтовувала
тим, що відповідач зареєстрований у
вказаному будинку проте, там не
проживає з вересня 1984 року, комунальні
послуги не сплачує, особисті речі в
будинку відсутні. Реєстрація
відповідача у вказаному будинку
перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації її
права власності на своє майно та завдає
матеріальних витрат на оплату
комунальних послуг, у зв'язку з чим вона
змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивач не
з'явилась, про слухання справи
повідомлялась належним чином, подала
через канцелярію суду заяву, в якій
просила слухати справу без її участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа: ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, про час і місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Враховуючи наведене, суд вважає
можливим провести заочний розгляд
справи на підставі наявних матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 є власникоми по ? частині кожен
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
дарування житловому будинку, від 17
жовтня 2008 року (а.с. 6), а також
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно від 17
липня 2010 року (а.с. 7). Позивач та третя
особа є також і власник земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
що підтверджується договором
дарування земельної ділянки від 17
жовтня 2008 року (а.с.8).

З довідки виконавчого комітету
Княжицької сільської ради
Броварського району Київської області
вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає у
вищевказаній квартирі, а склад її сім'ї
зазначено: ОСОБА_1, ОСОБА_4,а також
зареєстрований брат позивачки ОСОБА_2 (
а.с 9).

В акті, складеному депутатом
Княжицької сільської ради Петренко
О.В., та засвідченому свідками ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 від 12 грудня 2013 року і від 13
січня 2014 року відображено факт, що
відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 не
проживає з вересня 1984 року, особистих
його речей в будинку немає (а.с.10-11).

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

За правилами ч. 1 п.1 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
відчуження власником свого майна.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенцїі про
захист прав людини і основних свобод,
ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь - які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Гарантуючи захист
права власності, закон надає власнику
право вимагати усунення будь - яких
порушень його прав хоч би ці порушення
і не були поєднані з позбавленням
володіння.

Способи захисту права власності
передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
права власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї інших осіб і розпорядження
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Судом встановлено, що відповідач не є
членом сім'ї позивачки та третьої
особи, не проживає у будинку з 1984 року
та не його власником.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування будинком АДРЕСА_1 -
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користування будинком АДРЕСА_1 шляхом
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування вказаним житлом.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна