АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/492/14
Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 30 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства (ПАТ)
«УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_5 про
визнання договору про надання
споживчого кредиту недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, який подалі уточнив. Просив
визнати протиправними дії відповідача
щодо надання йому (позивачу) кредиту як
резиденту України в іноземній валюті
заздалегідь для розрахунку цією
валютою з іншими резидентами України
на території України; визнанати
бездіяльність відповідача щодо
здійснення контролю за цільовим
використанням кредитних коштів;
визнати недійсним договір №0 від
25.12.2007 року, укладений між ним та АКІБ
«УкрСиббанк» з моменту його
підписання.

Посилався на те, що 25.12.2007р. між ним
та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений
кредитний договір №0 про
отримання позичальником кредиту в
сумі 66500 доларів США на споживчі цілі.
Вважв, що валюта кредитного договору
не може бути виражена в іноземній
валюті, оскільки він як позичальник є
резидентом України, а кредитні кошти
мають використовуватись для
розрахунків цією валютою з іншими
резидентами України на її території.

Вказував, що істотна умова
договору - порядок погашення кредиту не
відповідає вимогам Генеральної
ліцензії банку направо здійснення
валютних операцій та вимогам
Інструкції про касові операції в
банках України.

Зазначав, що поточний рахунок в
іноземній валюті не відкривався
банком на його ім'я, тому заява на
видачу готівки на його ім'я, є
сфальшованим доказом отримання валюти
готівкою, оскільки фізичним особам без
відкриття поточного рахунку можна
отримати виключно переказ у валюті або
кредит у гривні.

Також зазначав, що у нього як
позичальника відсутні документи на
підтвердження переходу права
власності на 66500 доларів США від
відповідача. При чому кредитні кошти
надавалися не у доларах США, а в грівні.

Крім того, вказує, що при
укладенні спірного договору він мав на
увазі інші умови договору, ніж
викладені в ньому, а сааме що фактично
він отримує кредит не в іноземній
валюті, а в гривні.

Підставою для визнання спірного
кредитного договору недійсним вважає
те, що при укладенні договору
відповідач не підтвердив повноваження
представника банку, і в договорі не
вказано правові підстави для його
підписання. Крім того відповідач не
здійснює контроль за цільовим
використанням кредитних коштів
позичальником.

Представник відповідача позов не
визнав, посилаючись на його
безпідставність.

Розгляд справи відбувся за
відсутністю позивача та представників
сторін, про що вони просили у своїх
заявах, та третьої особи ОСОБА_5, яка є
поручителем за вказаним кредитним
договором.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 30 жовтня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
особі свого представника ОСОБА_4,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
процесуального права, при
неправильному застосуванню норм
матеріального права, просить
скасувати це рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову.

Вказує, що судом не надано
жодної оцінки доводам позовних вимог,
безпідставно не задоволено клопотання
про витребування доказів у якості їх
забезпечення, не враховані доводи
позивача щодо відсутності передачі
права власності валюти від банку до
позичальника, не враховано, що
укладання спірного договору кредиту та
договорів страхування стало наслідком
нечесної підприємницької практики з
боку банку, і такий договір є недійсним
на підставі ч.6 ст. 19 Закону україни «Про
захист прав споживачів».

В запереченнях на апеляційну
скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить
відхилити апеляційну скаргу за
безпідставністю її доводів, які були
предметом розгляду судом першої
інстанції та яким останній надав
правильну правову оцінку.

Перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги
відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України,
судова колегія вважає, що скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
його вимог.

Судова колегія вважає, що такий
висновок районного суду відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Як встановлено районним судом
та підтверджується матеріалами справи
25.12.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір про надання
споживчого під заставу нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1 - за №0 на
суму 66 500 доларів США, що дорівнювало
еквіваленту 335 825 грн. за курсом НБУ на
день укладення договору, зі сплатою 12,90
% річних за користування кредитними
коштами, з строком повернення не
пізніше 24.12.2037р., з цільовим
призначенням кредиту для особистих
потреб, а саме для придбання
нерухомості.

Зі сторони АКІБ «УкрСиббанк»
договір укладений та підписаний
начальником відділення №313 АКІБ
«УкрСиббанк» Журавською Т.М., яка діяла
на підставі довіреності від 03.01.2007р. за
реєстровим номером 41.

Відповідно до п.1.5 договору
банк надавав позичальнику ОСОБА_3
кредит шляхом зарахування кредитних
коштів на поточний рахунок позивача
№9100 у банку.

Згідно п. 1.1 договору
позичальник ОСОБА_3 зобов'язався
прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредитні кошти та сплатити плату за
кредит у порядку та на умовах,
зазначених в договорі. При цьому
сторони обумовили, що гривневий
еквівалент суми кредиту зазначається в
договорі лише в разі надання банком
кредиту в іноземній валюті.

За умовами п.4.2 договору
позичальник, який використовує наданий
банком кредит за нецільовим
призначенням, сплачує банку штраф у
розмірі 5 процентів від суми не
цільового використання і такий штраф
підлягає сплаті у гривнях за курсом НБУ
на день здійснення платежу.

Згідно банківської ліцензії
№75 від 24.12.2001р. , виданої Національним
Банком України, підтверджено право
відповідача здійснювати банківські
операції, визначені ч.І та п.п.58-11 ч.2 ст.
47 Закону України «Про банки і
банківську діяльність».

Згідно з дозволом №75-2, виданим
24.12.2001р. Національним Банком України та
додатком до цього дозволу, АКІБ
«УкрСиббанк» мав право проводити
операції з валютними цінностями, в
тому числі, залучення та розміщення
іноземної валюти на валютному ринку
України, а також ведення рахунків
клієнтів (резидентів та нерезидентів) в
іноземній валюті.

На підставі зазначеного та
відповідно до вимог ст.ст.198, 533, 626, 627 ч1
ст. 638, та ст.. 1046-1054 ЦК України судом
першої інстанції зроблений
обґрунтований висновок про те, що
сторони спірного кредитного договору
при його укладенні домовилися щодо
всіх істотних умов, в тому числі, його
предмету та строку дії кредитних
зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги на
те, що при укладанні оспорюваного
кредитного договору ОСОБА_3 маві на
увазі інші умови договору, ніж ті, що в
ньому викладені, судова колегія вважає
безпідставними, оскільки
спростовуються п.7.12. договору, згідно
якого сторони погодили, що позичальник
своїм підписом засвідчує факт та згоду
з умовами цього договору, підтвердив
свої права та обов'язки за цим
договором і погодився з ними,
підтвердив свою здатність виконувати
умови договору та зазначив, що всі
умови даного договору йому цілком
зрозумілі і він вважає їх
справедливими по відношенню до нього.

Посилання в апеляційній
скарзі на те, що районним судом не
враховані докази відсутності передачі
права власності валюти в розмірі 66 500
доларів США від банку до позичальника,
спростовуються даними руху коштів по
поточному рахунку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3
щодо перерахування кредитних коштів
згідно кредитного договору № 0
від 25.12.2007 р. та довідкою розрахунком
щодо отримання ОСОБА_3 кредитних коштів
та частковим їх поверненням згідно з
умовами кредитного договору.

Судова колегія вважає
безпідставними доводи апелянта щодо
порушення відповідачем вимог
законодавства про перевірку цільового
використання кредитних коштів.

Відповідно до вимог Закону
України «Про банки та банківську
діяльність» банк як юридична особа має
виключне право на підставі ліцензії
НБУ здійснювати залучення коштів у
фізичних та юридичних осіб для
розміщення цих коштів від власного
імені, на власних умовах та власний
ризик. Також відповідно до вимог
кредитного договору банк здійснює
контроль за виконанням позичальником
умов кредитного договору, у тому числі
дотриманням ліміту кредитування,
своєчасного та повного повернення
кредиту зі сплатою платежів за
користування ним, проводить перевірку
стану зберігання заставного майна та
інші заходи моніторингу.

Крім того п. 4.2
оспорюваного договору передбачена і
відповідальність позичальника за
використання кредитних коштів за
нецільовим призначенням.

Судова колегія вважає, що всі
доводи позовних вимог були предметом
розгляду суду першої інстанції, і цим
доводам надана правильна правова
оцінка.

Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків районного
суду, рішення якого ухвалено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, що є підставою
відповідно до вимог ст.. 308 ЦПК України
для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 30 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: