АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В., Соколової В.В.

при секретарі - Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державного спеціалізованого
підприємства «Чорнобильська АЕС» на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 р. у справі за
позовом Державного спеціалізованого
підприємства «Чорнобильська АЕС» до
ОСОБА_1 про відшкодування майнової
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ДСП «Чорнобильська
АЕС» звернулося з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 39 765,29 грн.

На обґрунтування своїх вимог зазначав,
що в період з лютого 2006 р. по лютий 2012 р.
ОСОБА_1 користувався котеджем АДРЕСА_1,
що перебував на обліку ДСП
«Чорнобильська АЕС». Посилаючись на те,
що за час користування зазначеним
котеджем у відповідача виникла
заборгованість по оплаті комунальних
послуг та компенсації земельного
податку у розмірі 39 765,29 грн. просив
задовольнити свої вимоги.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 10.12.2013 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ДСП
«Чорнобильська АЕС» просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
ДСП «Чорнобильська АЕС», посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
неправильну оцінку зібраних у справі
доказів та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Свої доводи обґрунтовував тим, що суд
першої інстанції не прийняв до уваги
лист відповідача за вих. №01/5-1322 від
07.05.2012 р., в якому відповідач
зобов'язувався погасити
заборгованість, що по своїй суті є
одностороннім правочином вчиненим у
письмовій формі, що встановлює
обов'язок особи яка його вчинила,
сплатити заборгованість в визначеному
розмірі та порядку.

Справа № 760/18115/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/2829/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Бобровник
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І. В судовому
засіданні представник Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильська АЕС» просив
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу
відхилити, посилаючись на те, що її
доводи є безпідставними, а рішення суду
законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що на обліку ДСП
«Чорнобильська АЕС», в період з 25.10.1988 р.
по 27.12.2012 р., перебував об'єкт основних
засобів - котедж, АДРЕСА_1.

За результатами перевірки, проведеної
прокуратурою м. Славутич, Київської
області у квітні 2012 р., було внесено
подання про усунення порушень закону, а
саме: зобов'язано ДСП «Чорнобильська
АЕС» провести перерахунок та
забезпечити стягнення коштів за
користування котеджами, що перебувають
у його розпорядженні.

Згідно наданого позивачем розрахунку,
вартість витрат за користування
котеджем, розташованого в АДРЕСА_1, за
період з лютого 2006 р. по лютий 2012 р., з
урахуванням податку на землю та
сплачених відповідачем 4000,00 грн.,
становить 39 765,29 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ДСП «Чорнобильська АЕС», суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні докази неправомірної
поведінки відповідача, причинний
зв'язок між заподіяною позивачу шкодою
та діями відповідача, а також належні
та допустимі докази на підтвердження
заборгованості відповідача за
користування котеджем, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1.

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Зі змісту позовної заяви убачається, що
фактично позивач ставить питання про
відшкодування відповідачем витрат за
користування котеджем, до яких
відносить витрати за користування
комунальними послугами та сплату
податку за землю.

На підтвердження своїх вимог надав
узагальнений розрахунок вартості
таких витрат за період з лютого 2006 р. по
лютий 2012 р., що становить 39 765, 29 грн.

Відповідач категорично заперечував
проти нарахованої йому суми
заборгованості. Пояснював, що він
дійсно користувався котеджем,
сплачував комунальні послуги
відповідно до показників лічильників
використаної електроенергії, гарячого
і холодного водопостачання. Не
заперечував, що мав заборгованість по
оплаті таких послуг, а також за
теплопостачання про що написав
зобов'язання у травні 2012 р., яке
повністю виконав, сплативши у червні -
вересні 2012 р. на рахунок ДСП
«Чорнобильська АЕС» 4000,00 грн.

Перерахування зазначеної суми на
рахунок позивача підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Письмове зобов'язання ОСОБА_1 від 05.05.2012
р. погасити заборгованість за
проживання у котеджі шляхом
перерахування ДСП «Чорнобильська АЕС»
щомісячно 2000,00 грн. до повного її
погашення, починаючи з липня 2012 р., не є
безумовним підтвердженням визнання
ним заборгованості у розмірі 43 765,29 грн.
Про зазначене свідчить і його відмова
від підписання угоди про погашення
зазначеної суми заборгованості від
28.05.2012 р., з розстрочкою її погашення до
травня 2014 р. у розмірі по 2000,00 грн.
щомісячно.

Наданий позивачем розрахунок
вартості витрат за користування
відповідачем котеджем, АДРЕСА_1 є
узагальненим, і не містить вартості
витрат по кожному виду наданих послуг з
урахуванням того, що такі послуги, як
було встановлено в суді апеляційної
інстанції, обліковувались відповідно
до лічильників спожитої
електроенергії, теплопостачання
гарячого та холодного водопостачання,
що унеможливлює перевірку, як доводів
позивача про правильність нарахування
заборгованості, так і заперечень
відповідача про повну оплату наданих
йому послуг у вересні 2012 р.

З метою перевірки зазначених
обставин представнику позивача було
запропоновано надати докази, що
підтверджують кількість наданих
відповідачеві послуг по кожному їх
виду, а також їх вартість відповідно до
встановлених тарифів.

Таких доказів представник ДСП
«Чорнобильська АЕС» суду апеляційної
інстанції не надав. Надані ним акт №10
виконаних робіт до договору № 10-11-т від
01.02.2011 р., акт №20 від 22.11.2011 р., що
складені між надавачем послуг
теплопостачання та водопостачання - КП
УЖГ м. Славутич та споживачем цих
послуг - ДСП «ЧАЕС», а також звіт про
використання електроенергії від 22.11.2011
р. не містять конкретних показників
кількості наданих послуг та їх
вартості по котеджу, АДРЕСА_1 за період
користування ним відповідачем, з
лютого 2006 р. по лютий 2012 р.

Аналізуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку про
законність та обґрунтованість
висновку суду першої інстанції щодо
недоведеності позовних вимог ДСП
«Чорнобильська АЕС» належними і
допустимими доказами.

Зважаючи на викладене та
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильська АЕС» відхилити, а
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: