Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №619/1283/12
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Капустинської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
Попільнянська державна нотаріальна
контора Житомирської області, ОСОБА_5
та публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу ? ідеальної частини
будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
що діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 25 лютого 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом.

В обґрунтування позову зазначав, що
згідно договору купівлі-продажу від 06
жовтня 2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, яка діяла
від себе та від імені ОСОБА_2, ОСОБА_3 був
проданий належний їм будинок АДРЕСА_1,
вартістю 15 816 грн., ОСОБА_4

Проте ОСОБА_2 жодних повноважень на
продаж своєї частки будинку ОСОБА_6 не
надавав. Про існування даного договору
ОСОБА_2 дізнався лише в червні-липні 2011
року зі слів ОСОБА_6

Вважає, що даний правочин порушує права
ОСОБА_2 як співвласника будинку. Крім
того, ОСОБА_2 має переважне право
купівлі частки будинку, що продається у
спільній сумісній власності.

З наведених обставин та після
уточнення позовних вимог, представник
позивача просив визнати недійсним
договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 від 06 жовтня 2006 року в частині
укладення даного договору ОСОБА_6 від
імені ОСОБА_2 на продажу 1/4 ідеальної
частки будинку, що належала ОСОБА_2;
перевести на ОСОБА_2 права та обов'язки
покупця за договором купівлі-продажу
та стягнути судові витрати.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 25 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено за безпідставністю.

Повернуто ОСОБА_1, що діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_2 з
депозитного рахунку Попільнянського
районного суду Житомирської області
суму депозиту, внесену ним при
пред'явленні позову в розмірі 10 544 грн. 00
коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при
УМВС України в Житомирській області 900
грн.48 коп. витрат за проведення
судово-почеркознавчої експертизи.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_2
- ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Вважає, що при винесенні судового
рішення судом неповно з'ясовано
обставини справи, порушено норми
процесуального права та невірно
застосовано норми матеріального права.

Зокрема зазначає, що жодних
повноважень ОСОБА_6 щодо розпорядження
належною позивачу 1/4 часткою будинку,
шляхом укладання правочинів, ОСОБА_2 не
надавалось. Крім того, позивач взагалі
не підписував довіреність, на підставі
якої було відчужено належну йому
частку будинку.

Останній взагалі не мав жодних намірів
щодо відчуження належної йому частки
будинку.

Також посилається на те, що судом при
винесенні судового рішення не було
досліджено зміст довіреності, виданої
Попільнянською сільською радою,
оскільки поняття «переоформити», що
зазначене в тексті довіреності, в
законодавстві України не передбачено.

Разом з тим вказує, що суд стягнув
витрати за проведення експертизи з
нього, тобто з представника позивача,
хоча відповідно до закону він не є
стороною в цивільному процесі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Так, обгрунтовуючи позов та апеляційну
скаргу представник позивача посилався
на те, що оскаржуваний договір
купівлі-продажу не відповідає вимогам
закону, оскільки ОСОБА_2 жодних
повноважень щодо продажу своєї частки
будинку та господарських будівель
ОСОБА_6 не надавав, а тому судом першої
інстанції зазначений договір мав бути
визнаний недійсним.

Проте з такими доводами погодитися не
можливо з огляду на наступне.

Статтею 203 ЦК України
визначені загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину. Зокрема визначено: що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч.1 ст.215 ЦК України - підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною третьою - п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Стаття 239 ЦК України
визначає, що правочин, вчинений
представником, створює, змінює,
припиняє цивільні права та обов'язки
особи, яку він представляє. Згідно ч.3
ст.244 ЦК України довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

Як встановив суд та підтверджено
матеріалами справи, відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 27.07.2000 року ОСОБА_6, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 являлися співвласниками
будинку АДРЕСА_1 у розмірі 1/2, 1/4, 1/4
частки відповідно (а.с.26-27).

Згідно договору купівлі продажу від
06 жовтня 2006 року, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2,
від імені якого діяла по довіреності
від 27.09.2006 року за № 287 ОСОБА_6, належний
їм будинок АДРЕСА_1 був проданий за 15 816
грн. ОСОБА_4 Договір посвідчено
державним нотаріусом Попільнянської
державної нотаріальної контори
Житомирської області та
зареєстрованим в реєстрі за № 3182 (а.с.25).

Відповідно до довіреності від 27.09.2006
року за № 287, посвідченої секретарем
Попільнянської сільської ради ОСОБА_7,
що міститься в матеріалах справи та
матеріалах нотаріальної справи № 2-1
Попільнянської державної нотаріальної
контори Житомирської області, ОСОБА_2
уповноважив свою сестру ОСОБА_6
переоформити належну йому частину
будинку АДРЕСА_1 на її дочку -
відповідачку по справі ОСОБА_4 Для
цього він надав ОСОБА_6 право подавати
від його імені заяви та інші документи,
одержувати довідки та будь-які
документи, що стосуються виконання
довіреності, розписуватися за нього,
сплачувати державне мито та робити
інші платежі, а також виконувати всі
дії в межах та обсязі, передбачених
чинним законодавством України (а.с.32 та
а.с.8 нотаріальної справи №2-1 ).

Тобто, ОСОБА_2 чітко і ясно уповноважив
свою сестру ОСОБА_6 переоформити його
частину будинку на її дочку ОСОБА_4

Як встановив суд першої інстанції
довіреність підписана ОСОБА_2
Зазначене стверджується висновком
судово-почеркознавчої експертизи від
10.12.2013 року № 1/1590 (а.с. 257-260 ), згідно
якого підпис виконаний у графі
«ПІДПИС» довіреності від 27.09.2006 року
зареєстрованої за № 287 у книзі реєстрів
Попільнянської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області, виконаний ОСОБА_2

При цьому, суд обгрунтовано
не взяв до уваги попередній висновок
експерта від 01.12.2012 року №1/980 (а.с.141-143),
визнавши його неналежним доказом,
оскільки експертне дослідження
проведено не атестованим та
незареєстрованим експертом, в
порушення Закону України «Про судову
експертизу» та Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року.

Про обставини надання ОСОБА_2
довіреності ОСОБА_6 підтвердила
допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_7 При цьому остання
пояснила, що працювала секретарем
Попільнянської сільської ради і ОСОБА_2
в її присутності підписав довіреність,
якою уповноважив свою сестру ОСОБА_6
переоформити його частку будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на її
дочку ОСОБА_4

Вказана довіреність у встановленому
законом порядку не оскаржена,
недійсною не визнана, була і є чинною.

Відтак, доводи представника позивача
про те, що ОСОБА_2 жодних повноважень
щодо продажу своєї частки будинку та
господарських будівель ОСОБА_6 не
надавав та що не підписував
довіреність від 27.09.2006 року за № 287 є
безпідставними.

Не є обгрунтованими і доводи сторони
позивача про те, що при укладенні
договору купівлі-продажу кошти не були
сплачені, оскільки це спростовується
змістом зазначеного договору (пункт 1
договору, а.с. 5).

Інші доводи апеляційної скарги, а саме
про те, що експерт, висновок якого взято
до уваги судом, не досліджував тексту
спірної довіреності, оскільки вказав,
що досліджував довіреність
Попільнянської селищної ради, проте
довіреність завірена секретарем
Попільнянської сільської ради, на
правильність оскаржуваного рішення не
впливають, так як у зазначеній частині
висновку експертом допущена описка.

Поряд з цим, колегія суддів
апеляційного суду не бере до уваги
довіреність від імені ОСОБА_2, яка
зареєстрована за таким же номером 287
від 27.09.2006 року, надану представником
позивача в суді апеляційної інстанції,
яка має інший зміст, ніж довіреність, що
знаходиться в матеріалах справи,
оскільки оскаржуваний договір
купівлі-продажу був оформлений з
використанням саме довіреності, що
знаходиться в матеріалах справи та
матеріалах нотаріальної справи № 2-1
Попільнянської державної нотаріальної
контори Житомирської області.

Тобто, надана представником позивача
суду апеляційної інстанції
довіреність не підтверджує доводів
викладених в позові та апеляційній
скарзі та не спростовує висновки суду
першої інстанції.

Тому, вирішуючи спір та відмовляючи
ОСОБА_2 у задоволенні позову про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу 1/4 ідеальної частини
будинку та про переведення на нього
прав та обов'язків покупця за цим
договором суд першої інстанції
обгрунтовано вважав, що договір
купівлі-продажу будинку від 06 жовтня 2006
року укладено відповідно до вимог
діючого законодавства, додержані всі
вимоги, необхідні для чинності
правочину, передбачені ст.203 ЦК України.

Разом з тим, матеріалами справи
встановлено, що ОСОБА_4, як майновий
поручитель ОСОБА_5 за договором
іпотеки від 13.12.2007 року, придбаний нею
за оскаржуваним договором
купівлі-продажу будинок АДРЕСА_1,
передала в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(а.с.73).

Як підтвердила в суді апеляційної
інстанції відповідачка ОСОБА_3, даний
спір про визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку виник після
укладення ОСОБА_4 вище зазначеного
договору іпотеки.

За наведених обставин, колегія суддів
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
будинку та переведення на ОСОБА_2 права
та обов'язки покупця за цим договором
визнає таким, що ухвалене з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, яке відповідно до ст.308 ЦПК
України підлягає залишенню без змін.

Проте, постановляючи рішення про
стягнення з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при
УМВС України в Житомирській області 900
грн.48 коп. витрат за проведення
судово-почеркознавчої експертизи суд
не врахував, що ОСОБА_1 не є стороною в
даному цивільному процесі в розумінні
ст. ст.26, 30 ЦПК України, а він є лише
представником позивача. А відтак
підстав для стягнення з нього судових
витрат не було.

Тому рішення суду у зазначеній частині
відповідно до ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про стягнення судових
витрат з позивача по справі ОСОБА_2
відповідно до ст.ст.79, 86, 88 ЦПК України.

Рішення суду про повернення ОСОБА_1, що
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_2 з депозитного рахунку
Попільнянського районного суду
Житомирської області суму депозиту,
внесену ним при пред'явленні позову в
розмірі 10 544 грн. 00 коп. не оскаржується,
а тому відповідно до ст.303 ЦПК України
його правильність апеляційним судом не
перевіряється та залишається в цій
частині без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 25 лютого
2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь НДЕКЦ при УМВС України в
Житомирській області 900 грн.48 коп.
витрат за проведення
судово-почеркознавчої експертизи
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при
УМВС України в Житомирській області 900
грн.48 коп. витрат за проведення
судово-почеркознавчої експертизи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді