З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18 березня 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Луговенко К.С. з участю
позивача ОСОБА_1, її представників
ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві цивільну справу за
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання
правочину недійсним, -
В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, просила
визнати недійсним договір дарування
від 15 березня 2001 року, зареєстрований в
реєстрі за № 1328, посвідчений приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу, за яким позивач
відчужив відповідачу квартиру АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що
укладаючи договір дарування,
добросовісно помилялась стосовно його
правової природи, прав та обов'язків
сторін, що виникають зі спірного
правочину, дійсно вважала, що оформлює
договір довічного утримання, також
просила про поновлення права власності
В лютому 2012 року позивач подала до суду
уточнену позовну заяву, згідно якої
просила про визнання договору
дарування недійсним як такого, що
укладений під впливом помилки.
Зазначала, що відповідач не посвітила
позивача про правову природу спірного
правочину щодо припинення права
власності на квартиру, обіцяла
надавати матеріальну допомогу, таким
чином умисно ввела її в оману внаслідок
чого ОСОБА_1 вважала, що укладає договір
довічного утримання, а не дарування. На
ці ж обставини позивач та її
представники посилались надаючи усні
пояснення під час судового розгляду
справи.
Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась у
встановленому законом порядку, причини
неявки у судове засідання не відомі.
Заперечень проти позову на адресу суду
Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_5, ОСОБА_6, підтвердили той факт, що
раніше відповідач доглядала за
позивачем, проте останнім часом ОСОБА_4
до позивача не навідується. Крім того,
свідок ОСОБА_5 підтвердив, що до нього
особисто та до сусідів позивача
звертались з питаннями щодо відомостей
з продажу спірної квартири
Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
15 березня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
укладений договір дарування квартири
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 1328 (а.с. 4)
Отже, оскільки відповідачем питання
щодо застосування строків позовної
давності не порушувалось, а більше
того, оскільки прийняття дарунка
фактично відбулось відповідачем в
грудні 2012 року, то суд приходить до
висновку, що позивачем строки позовної
давності не порушені.
Згідно витягу із медичної картки № 2387,
виданого Українським державним
медико-соціальним центром ветеранів
війни (а.с. 35) ОСОБА_1 як особа похилого
віку, страждає на значну кількість
захворювань різного ступеня тяжкості.
З відповіді Головного управління праці
та соціального захисту населення
облдержадміністрації від 16 травня 2013
року за вих. № ш-254-03 також вбачається,
що ОСОБА_4 надавала позивачу соціальні
послуги, а згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від
25.04.2013 року встановлено, що такі послуги
відповідач більше не надає, внаслідок
чого їй припинена виплата компенсації
фізичним особам, які надають соціальні
З викладеного є підстави вважати, що
під час укладення договору дарування
ОСОБА_1 помилялася щодо природи
спірного правочину, а також прав та
обов'язків його сторін та вважала, що
укладає з відповідачем договір
довічного утримання, а та обставина, що
позивач не має іншого постійного житла
підтверджує доводи позивача про те, що
вона не збиралась нікому його
відчужувати до смерті. Обставина того,
що позивач до теперішнього часу
користується спірною нерухомістю як
власним житлом, строк на звернення до
суду за захистом порушеного майнового
права нею не пропущений.
За такого, волевиявлення ОСОБА_1 під час
укладення спірного договору не було
вільним та не відповідало її волі
внаслідок помилки щодо істотних умов
спірного правочину, а тому такий
правочин має бути визнаний судом
В силу ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа,
яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка, в тому числі і щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін.
В силу ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Таким чином, позов підлягає
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь держави слід стягнути
судовий збір в розмірі 2059 грн. 64 коп.
Керуючись ст. 203, 215, 229 ЦК України, ст. 10,
60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Визнати недійсним договір дарування
квартири, укладений 15 березня 2001 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим № 1328, згідно якого ОСОБА_1
подарувала, а ОСОБА_4 - прийняла в дар
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
Україна 2059 (дві тисячі п'ятдесят
дев'ять) грн. 64 коп. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем до
Центрального районного суду м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
отримання його копії. Апеляційну
скаргу на рішення може бути подано
позивачем до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
Суддя