Справа № 159/1226/14-ц
Провадження № 2/159/425/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
27 березня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Бойчука
П.Ю.,

за участю секретаря Гарбар
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковелі цивільну справу
за позовом Ремонтного
житлово-комунального підприємства №1
м. Ковеля до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача - виконавчого
комітету Ковельської міської ради, про
виселення з житлового приміщення без
надання іншого жилого приміщення, -

в с т а н о в и в:

Ремонтне житлово-комунальне
підприємство №1 м. Ковеля /далі по
тексту - РЖКП №1 м. Ковеля/ звернулось в
суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
виселення останніх з житлового
приміщення, а саме - з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого житлового
приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що квартира АДРЕСА_1 належить до
комунальної власності територіальної
громади міста Ковеля. Згідно рішення
виконкому міської ради народних
депутатів від 23 жовтня 1986 року № 267 на
вказану однокімнатну квартиру, площею
17,8 кв.м. ОСОБА_3 було видано ордер № 674
серії Н. ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиронаймач
ОСОБА_3 помер, не здійснивши належне
оформлення за собою права приватної
власності на вказану квартиру. 17 липня
2013 року при проведенні обстеження
житлових умов спірної квартири,
комісією в складі начальника відділу
обліку, розподілу та приватизації
житла виконкому Ковельської міської
ради, майстра дільниці №2 РЖКП №1,
юрисконсульта було встановлено, що
квартиронаймач ОСОБА_3 помер, а у
квартирі мешкають ОСОБА_1, 1948 року
народження, та ОСОБА_2, 1969 року
народження, (відповідачі по справі), які
згідно паспортів зареєстровані по
АДРЕСА_2, і які, згідно розпорядження
органу приватизації від 24 липня 2006 року
№ 7188, використали право на безоплатну
приватизацію житла. Останні пояснили,
що проживають в спірній квартирі за
згоди померлого квартиронаймача, однак
без укладення договору піднайму. З
метою звільнення відповідачів з
самовільно зайнятої квартири
працівниками РЖКП №1 останнім тричі
скеровувались попередження про
звільнення квартири, однак відповідачі
продовжують самовільно займати спірну
квартиру, дій щодо її звільнення не
вживають.

Зважаючи на викладені обставини,
РЖКП №1 просило суд виселити ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення та стягнути з
них судові витрати по справі.

В судове засідання представник
позивача РЖКП №1 м. Ковеля не з'явився,
однак від юрисконсульта Гордійчук А.О.
(довіреність від 25.02.2014 року) на адресу
суду надійшла заява про розгляд справи
у її відсутності. Позовні вимоги
підтримує повністю.

Представник третьої особи
Ковельської міської ради в судове
засідання не з'явився, однак від
Ковельського міського голови О.Кіндера
надійшла заява про розгляд справи у
відсутності представника Ковельської
міської ради.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась, однак подала
суду заяву про розгляд справи у її
відсутності. Позов визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи. Причини
неявки суду не повідомив.

Суд, з'ясувавши обставини справи
та дослідивши матеріали цивільної
справи, прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову, суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Квартира АДРЕСА_1 належить до
комунальної власності територіальної
громади міста Ковеля, що
підтверджується довідкою РЖКП № 1 м.
Ковеля № 179а від 14 лютого 2014 року.

На вказану квартиру згідно рішення
виконавчого комітету міської ради
народних депутатів від 23 жовтня 1986 року
№ 267 ОСОБА_3 видано ордер № 674 серії Н.

В судовому засіданні встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиронаймач ОСОБА_3
помер.

Також в судовому засіданні
встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 проживають в АДРЕСА_1 зі згоди
квартиронаймача ОСОБА_3 без оформлення
належних документів, а саме без
укладення з квартиронаймачем договору
піднайму житлового приміщення.
Зареєстровані відповідачі по АДРЕСА_2,
та, згідно розпорядження органу
приватизації від 24 липня 2006 року № 7188,
використали право на безоплатну
приватизацію житла.

Зазначені обставини
підтверджуються наявними матеріалами
даної справи (актом обстеження
житлових умов від 17 липня 2012 року,
повідомленнями Ковельського РВ УДМС
України у Волинській області у
Волинській області № 0717/815 та № 0717/816
від 27 лютого 2014 року), не оспорюються
сторонами по справі, а тому не
підлягають доказуванню в силу вимог ч. 1
ст. 61 ЦПК України.

Згідно ст. 91 Житлового кодексу
України, наймач жилого приміщення
вправі за згодою членів сім'ї, які
проживають разом з ним, і за згодою
наймодавця здавати в піднайом жиле
приміщення у випадках і в порядку,
встановлюваних цим Кодексом. Договір
піднайму укладається в письмовій формі
з наступною реєстрацією у
житлово-експлуатаційній організації.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір піднайму між квартиронаймачем
ОСОБА_3 та відповідачами не укладався.
Відсутність такого договору піднайму
відповідачі не заперечили.

Згідно вимог ст. 98 ЖК України,
наймач жилого приміщення та члени його
сім'ї, які проживають разом з ним,
можуть за взаємною згодою дозволити
тимчасове проживання в жилому
приміщенні, що є в їх користуванні,
інших осіб без стягнення плати за
користування приміщенням (тимчасових
жильців), в тому числі опікуна чи
піклувальника, який не є членом сім'ї
наймача. Тимчасові жильці на вимогу
наймача або членів сім'ї, які

проживають разом з ним, зобов'язані
негайно звільнити приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не є членами сім'ї наймача
житлового приміщення ОСОБА_3, однак, за
його згодою проживають в цьому
приміщенні, то, відповідно до вимог ст.
98 Житлового кодексу України, вони є
тимчасовими жильцями.

У відповідності до ч.1 ст. 99 ЖК
України, тимчасові жильці самостійного
права на займане жиле приміщення не
набувають незалежно від тривалості
проживання.

Згідно ч.3 ст. 116 ЖК України, особи,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, підлягають виселенню без
надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, зважаючи на викладені
обставини та аналізуючи правові норми,
що регулюють правовідносини, які
склались в даному випадку між
сторонами по справі, суд приходить до
висновку, що відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не мають будь-яких законних
підстав для проживання у АДРЕСА_1, а
тому, відповідно до вимог ч.3 ст. 116 ЖК
України, підлягають виселенню із
зазначеного приміщення без надання
іншого жилого приміщення.

Визнання відповідачем ОСОБА_1
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб

Крім цього, у відповідності до
вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з
відповідачів на користь позивача
понесені останнім судові витрати в
сумі 243,60 грн. в рівних долях з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 174, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 91, 98,
99, 116 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Ремонтного
житлово-комунального підприємства №1
м. Ковеля до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача - виконавчого
комітету Ковельської міської ради, про
виселення з житлового приміщення без
надання іншого жилого приміщення, -
задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_1, 1948 року народження,
та ОСОБА_2, 1969 року народження, з
квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого
жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь
Ремонтного житлово-комунального
підприємства №1 м. Ковеля судові
витрати по справі в сумі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок в рівних
долях з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Волинської
області через Ковельський
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
при його оголошенні - протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий

П.Ю.Бойчук