У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

2 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
комунального підприємства «Керуюча
дирекція Шевченківського району» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району», товариство з
обмеженою відповідальністю
«Київжитлосвіт», Служба у справах
дітей Шевченківської районної у м.
Києві державної адміністрації про
виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2013 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
27 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» звернулося до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ОСОБА_4 на підставі
рішення КП УЖГ Шевченківського району
м. Києва від 02.02.2002 року № 7 було надано
службове житлове приміщення квартиру
АДРЕСА_1, на родину із трьох осіб. З 2007
року ОСОБА_4 не перебуває у трудових
відносинах ні з КП УЖГ, ні з
балансоутримувачем житлового фонду КП
«Керуюча дирекція Шевченківського
району». В зазначеному службовому
приміщенні ОСОБА_4 не проживає з
2011 року.

Враховуючи вказане, позивач просив, на
підставі ст. 124 ЖК України, виселити
відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2013 року, у
задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
27 січня 2014 року, рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову щодо виселення
ОСОБА_4 було скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким позов
було задоволено. Виселено ОСОБА_4 з
квартири АДРЕСА_1. В іншій
частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_4 просить скасувати
рішення апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції частково,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
27 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.П. Касьян О.В. Кафідова