Єдиний унікальний номер 232/2848/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1023/2014
Єдиний унікальний номер
Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Гусєв В.В.
І М Е Н Е М У
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Гусєва В.В., Резникової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець
Донбасу» на рішення Кіровського
міського суду Донецької області від 09
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК Шахта
Комсомолець Донбасу» про
відшкодування моральної шкоди, -
В листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з зазначеним позовом
до Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу»,
посилаючись на те, що з 13 жовтня 1980 року
по 30 липня 2009 року він працював у
відповідача в якості підземного
механіка, гірничого майстра добичної
дільниці, механіка добичної дільниці,
начальника дільниці підземного, звідки
був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП
України, у зв'язку з виходом на пенсію
за віком. При виконанні трудових
обов'язків він отримав професійне
захворювання, внаслідок чого висновком
МСЕК від 23 липня 2009 року йому первинно
встановлена стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 40% у зв'язку з
професійним захворюванням - ХОЗЛ і
встановлена ІІІ група інвалідності
безстроково. Оскільки втрата
працездатності спричинила позивачеві
фізичні та моральні страждання, просив
стягнути з відповідача моральну шкоду
Рішенням Кіровського міського
суду Донецької області від 09 грудня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець
Донбасу» на користь ОСОБА_2 на
відшкодування моральної шкоди 15000
гривень. Вирішено питання про судовий
збір.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ
«ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу»
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати та
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що суд безпідставно застосував
практику врегулювання страхових
правовідносин при розгляді справи про
трудові правовідносини, що виникають
при ушкодженні здоров*я працівника
внаслідок каліцтва чи іншого
ушкодження здоров*я. В діяннях
відповідача відсутнє протиправне
діяння або бездіяльність, тому
товариство на може нести
відповідальність за моральну шкоду.

В судовому засіданні апеляційного
суду позивач ОСОБА_2 заперечував проти
доводів апеляційної скарги, просив
рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційного суду сторони не
прибув, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 13
жовтня 1080 року по 30 липня 2009 року
працював у відповідача на різних
посадах, пов*язаних з підземними
роботами, звільнений з роботи за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію за віком. Через важкі та
шкідливі умови роботи позивач набув
професійні захворювання. Висновком
МСЕК від 23 липня 2009 року позивачу
первинно встановлена стійка втрата
професійної працездатності у розмірі
40% у зв'язку з професійним
захворюванням безстроково, визнаний
інвалідом третьої групи.

Суд встановив, що позивач через
вказане ушкодження здоров*я зазнав,
окрім фізичних, також і моральних
страждань, тому частково задовольнив
його позовні вимоги.

Такий висновок суду відповідає
встановленим обставинам по справі та
ґрунтується на повному встановлені
фактичних обставин справи, об'єктивній
оцінці наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним
орган повинен впроваджувати сучасні
засоби техніки безпеки, які
запобігають виробничому
травматизмові, і забезпечувати
санітарно-гігієнічні умови, що
запобігають виникненню професійних
захворювань працівників.

Відповідно до ст. 13 Закону України
«Про охорону праці» роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець
забезпечує функціонування системи
управління охороною праці, серед інших:
забезпечує усунення причин, що
призводять до професійних захворювань;
впроваджує прогресивні технології,
досягнення науки і техніки, засоби
механізації та автоматизації
виробництва, вимоги ергономіки;
здійснює контроль за додержанням
працівником технологічних процесів,
правил поводження з машинами,
механізмами, устаткуванням та іншими
засобами виробництва, використанням
засобів колективного та
індивідуального захисту, виконанням
робіт відповідно до вимог з охорони
праці тощо.

Отже, обов'язок належної
організації охорони праці на
підприємстві та забезпечення контролю
за додержанням працівниками вимог
нормативних актів про охорону праці
лежить на роботодавцеві, який несе
безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність умов відповідальності за
заподіяну шкоду спростовуються
матеріалами справи.

Професійне захворювання
розвивалося поступово під впливом
систематичного і тривалого впливу
шкідливих факторів, що властиві умовам
праці та професії позивача, що
підтверджено медичними документами.

У встановленому законом Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою КМУ України
від 25 серпня 2004 року №1112 з подальшими
змінами професійне захворювання
позивача було розслідувано за участю
представників підприємства -
відповідача, про що складено акт
розслідування хронічного професійного
захворювання форми П-4 від 19 січня 2007
року, які не оспорені відповідачем.

Відповідно до акту причиною
професійного захворювання стало
невідповідність технологічних
процесів проходження гірничих
виробіток, довготривала робота в
умовах дії шкідливих факторів
виробництва.

Таким чином, дії відповідача не
відповідали нормам охорони праці,
тобто наявна протиправність дій
останнього.

Згідно до роз'яснень, які
містяться в п.13 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до ст. 237 - 1 КЗпП за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Таким чином, моральна шкода
відшкодовується працівникові
безпосередньо роботодавцем за таких
умов: наявності факту порушення
роботодавцем законних прав працівника;
у разі виникнення у працівника
моральних страждань або втрати
нормальних життєвих зв'язків, або
виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами, які найшли підтвердження в
судовому засіданні.

Визначаючи розмір суми, що
підлягає стягненню на відшкодування
моральної шкоди, суд урахував характер
та ступінь моральних страждань
позивача, конкретні обставини справи,
виходячи із засад розумності та
справедливості, визначив таке
відшкодування в розмірі 15 000 гривень та
навів в рішенні відповідні мотиви
стягнення саме такого розміру. Підстав
для її зменшення не вбачається.

Усі доводи апеляційної скарги
були предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, тому апеляційний суд вважає,
що рішення суду слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу відхилити як
безпідставну.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК Шахта
Комсомолець Донбасу» відхилити.

Рішення Кіровського міського
суду Донецької області від 09 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: