У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,Писаної Т.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аллан
Буг» про розірвання договору оренди
земельної ділянки, за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аллан Буг» на
рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 07 серпня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
розірвати договір оренди землі від 01
березня 2008 року, укладений між
сторонами.

Вимоги обґрунтовував тим, що йому на
праві власності належить земельна
ділянка площею 8,92 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована в межах
Новобузької міської ради
Миколаївської області.

01 березня 2008 року між сторонами
укладено договір оренди зазначеної
земельної ділянки строком на 10 років.
Відповідно до п. 9
вказаного договору орендна плата за
рік становить 1 188 грн, яка згідно із п. 11
цього договору вноситься до 01 грудня
поточного року. Однак з часу укладення
договору відповідач орендну плату не
сплачував.

З огляду на вказані обставини позивач
звернувся до суду з вказаним позовом за
захистом порушеного права.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 29
квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 07 серпня 2013
року, позов задоволено.

Не погоджуючись із оскаржуваними
судовими рішеннями, відповідач
звернувся із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані судові рішення
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що відповідач всупереч
умовам договору оренди землі не
сплачує орендну плату, а твердження
останнього про наявність додаткової
угоди від 24 жовтня 2008 року щодо
зміни умов договору оренди про
зарахування орендодавцю в рахунок
погашення боргу за договором позики
орендної плати не обґрунтовані,
оскільки вказана угода не була
зареєстрована.

З такими висновками судів колегія
суддів погоджується та вважає їх
такими, що відповідають вимогам закону
та обставинам справи, виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що 01 березня 2008
року між сторонами укладено договір
оренди належної позивачу на праві
власності земельної ділянки площею 8,92
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована в межах Новобузької
міської ради Миколаївської області, зі
строком користування 10 років (далі -
Договір).

Вказаний договір оренди землі
зареєстрований 22 вересня 2008 року
Новобузьким округом реєстрації
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»
Миколаївської регіональної філії за
№54.

Відповідно до п.п. 9-11, 13 Договору
орендна плата вноситься орендарем в
сумі 1 188 грн. Обчислення суми орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції. Орендна
плата вноситься у такі строки: до 1
грудня кожного поточного року оренди.
Розмір орендної плати переглядається
за згодою сторін у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
Договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін, тарифів, у тому
числі внаслідок інфляції; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
оренду землі» (далі - Закон)
орендодавець має право вимагати від
орендаря своєчасного внесення
орендної плати.

Згідно з ст. 32 Закону на вимогу однієї
із сторін договір оренди землі може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону, та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Враховуючи ту обставину, що
відповідачем не надано доказів сплати
орендної плати відповідно до умов
Договору, суди з урахуванням вимог
ст. 32 Закону дійшли правильних
висновків про обґрунтованість вимог
щодо припинення дії договору оренди
землі шляхом його розірвання.

При цьому судами обґрунтовано не взято
до уваги твердження відповідача про
наявність додаткової угоди до
оспорюваного договору оренди землі,
укладеної 24 жовтня 2008 рок, з огляду на
те що відповідно до вимог п. 17 Порядку
державної реєстрації договорів оренди
землі, затвердженого Постановою КМУ
від 25 грудня 1998 року №2073 (положення
якого були чинними на час укладення
додаткової угоди), яким передбачено, що
у разі внесення змін до договору оренди
він підлягає перереєстрації в той же
час, в матеріалах справи відсутні
відомості щодо державної реєстрації
вказаної додаткової угоди.

Таким чином, суди попередніх інстанції,
враховуючи вимоги закону та фактично
встановлені обставини справи, дійшли
правильних висновків про
обґрунтованість позовних вимог, а
доводи касаційної скарги зводяться
лише до переоцінки доказів та власного
тлумачення заявником норм права та не
можуть бути підставою для скасування
обґрунтованих та законних судових
рішень судів попередніх інстанцій.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аллан
Буг», відхилити.

Рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 29
квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 07
серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Т.О. Писана