Справа № 242/243/14
Провадження № 2/242/238/14
02 квітня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Черкова В.Г., при
секретарі Кідрон О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Селидове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
позики та неустойки, -
Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми
позики та неустойки, в якій зазначив, що
15.07.2013 р. ОСОБА_2 позичив у нього гроші в
сумі 250000 грн. про що було укладено
договір позики та ОСОБА_2 було надано
розписку про отримання ним грошей в
зазначеній сумі. За вимогами договору
ОСОБА_2 повинен бути повернути гроші до
31.12.2013 р., при простроченні повернення
суми позики на не повернену суму
нараховується неустойка у розмірі 0,1
відсотка за кожен день прострочення,
починаючи з 01 січня 2014 р. Відповідач у
встановлений строк гроші не повернув.
Ним було направлено телеграму
відповідачеві 31.12.2013 р. з нагадуванням
сплатити борг. Станом на 24.01.2014 р.
заборгованість за договором позики
складає 24 дні, належить стягненню 6000
грн.(250000,00 грн. х 0,1 % : 100 х 24 дні = 6000,00
грн.). Просить суд, стягнути з
відповідача на його користь суму
позики в розмірі 250000,00 грн., неустойку в
розмірі 6000,00 грн., сплачений ним судовий
збір в сумі 2560,00 грн. та витрати на
правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., а
всього 262560,00 грн.
Позивач доповнив позовну заяву та
зазначив, що з 24 січня 2014 р. по 18 березня
2014 р., прострочення відповідача по
виконанню зобов'язання про повернення
суми збільшилося на 53 дні, розмір
додаткової неустойки, що підлягає
березня 2014 р. загальна сума неустойки
з відповідача на його користь суму
позики в розмірі 250000,00 грн., неустойку в
судовий збір в сумі 2692,50 грн. та витрати
на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.,
а всього 275942,50 грн.
Позивач в судове засідання не з»явився,
про час та місце слухання справи
повідомлений належним чином. Надав
заяву, в якій просив розглянути справу
без його участі. Позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.
Представник позивача в судове
засідання не з»явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Надав заяву, в якій просить
розглянути справу без його участі,
позовні вимоги про стягнення суми
боргу з відповідача в розмірі 275942,50 грн.
підтримав у повному обсязі. Не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про час та місце слухання
справи у встановленому законом порядку
повідомлений, про причини неявки суд не
повідомив. За таких обставин в порядку,
передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за
згодою позивача, суд вважає за можливе
вирішити справу у відсутності
відповідача, на підставі наявних в ній
даних і доказів, з постановленням
заочного рішення.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши інші матеріали справи,
судом встановлено, що 15.07.2013 р. між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір
позики, згідно якого Позикодавець
надав Позичальникові в день підписання
цього договору безвідсоткову позику в
грошових коштах в гривнах України у
розмірі 250000,00 грн., а Позичальник
зобов'язався повернути суму позики в
строк до 31.12.2013 р. в порядку і на умовах,
передбачених цим договором.

Відповідно до п.6 Договору позики при
простроченні повернення суми позики на
не повернену суму нараховується
неустойка у розмірі 0,1 % за кожен день
прострочення, починаючи з 01 січня 2014 р.

Згідно розписки від 15.07.2013 р. ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_1 позику на суму 250000,00
грн. у готівковому порядку. Вказану
суму зобов'язався повернути відповідно
договору позики до 31 грудня 2013 року.

Позивачем 31.12.2013 року направлялась
телеграма ОСОБА_2 з нагадуванням про
необхідність сплатити суму боргу за
договором позики, яка була передана
оператором по телефону, але ОСОБА_2 від
отримання телеграми відмовився, про що
свідчить телеграма, відмітка
оператора.

Згідно до ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог закону і одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст..611 ЦК України у разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач отримав позику, але
належним чином не виконувала свої
обов'язки за договором.

Суд визнає правильним представлений
позивачем розрахунок заборгованості
за договором позики.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, сума основного боргу
складає 250000,00 грн., неустойки 19250,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача на його користь судові
витрати, які складаються з надання
послуг правової допомоги та судового
збору.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК
України документально підтверджені
судові витрати позивача, стягуються з
відповідача на його користь
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України
«про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивачем в підтвердження понесених
витрат на правову допомогу були надані
Договір про надання правової допомоги
від 20.01.2014 р., укладений між адвокатом
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, згідно з яким адвокат
зобов»язався підготовити позов,
представляти інтереси при розгляді
цивільної справи в Селидівському
міському суді Донецької області,
наділений всіма повноваженнями
представника, передбаченими
ст..ст.27,31,44 ЦПК України, вартість послуг
за надання правової допомоги складає
4000 гривень, проте суду не надано
жодного доказу в підтвердження
розрахунку часу участі особи, яка
надавала правову допомогу.

На підставі викладеного, відповідно до
ЗУ «про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», суд
вважає, що за надання правової допомоги
слід стягнути з відповідача на користь
позивача 487,20 грн.

Позивачем при зверненні до суду за
захистом порушеного права було
сплачено судовий збір в сумі 2692,50 грн.,
які підлягають стягненню з відповідача
на користь позивача.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інші
обставини, які мають значення для
вирішення справи.

Таким чином, суд, оцінивши представлені
в силу ст. 60 ЦПК України докази,
вивчивши матеріали справи,
законодавство, що регулює дані
правовідносини, дійшов до висновку, що
між сторонами було досягнуто згоди
стосовно усіх істотних умов договору
позики й розписка свідчить про його
укладання відповідно до вимог ст..1046 ЦК
України. Відповідач не оскаржував
договір позики з підстав неотримання
ним грошових коштів, наявність у
позивача оригіналу розписки свідчить
про наявності невиконаного
зобов»язання, а тому позовні вимоги в
частині стягнення суми боргу за
договором позики, судового збору
підлягають задоволенню. В частині
позовних вимог про стягнення витрат на
правову допомогу підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 525,526,530, 610, 611, 1046, 1047,1049
ЦК України, ст.ст. 57, 60, 88, 197, 213-218, 224, 225
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми позики та неустойки -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН НОМЕР_2 суму позики в розмірі
250000(двісті п»ятдесят тисяч)грн.,
неустойку в розмірі 19250(дев»ятнадцять
тисяч двісті п»ятдесят) грн., судовий
збір в сумі 2692(дві тисячі шістсот
дев»яносто дві)грн. 50 коп. та витрати на
правову допомогу в розмірі 487(чотириста
вісімдесят сім) грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана до місцевого суду
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засідання під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя