22-ц/772/638/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Луценко Л. В.Категорія:
27Доповідач: Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,суддів:Якименко
М.М., Колоса С.С.,При
секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк (далі-ПАТ КБ)
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № VIW3AK11379445 від 20
серпня 2008 року у сумі 23 415 грн. 86 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» витрати по сплаті
судового збору у сумі 234 грн. 16 коп.

На таке рішення ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам, що мають значення для
справи; порушення норм матеріального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 серпня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений
кредитно-заставний договір № VIW3AK11379445,
відповідно до якого останній отримав
кредит у розмірі 80 278, 08 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором з кінцевим
терміном повернення 19 серпня 20013 року,
для придбання легкового автомобіля
марки « Chery TIGGO SQR 7240 T11T», реєстраційний
номер НОМЕР_1.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язання за
кредитним договором виконав у повному
обсязі.

Оскільки відповідач не виконував
належним чином своє зобов'язання по
кредитно-заставному договору, то ним
було передано позивачу автомобіль
марки « Chery TIGGO SQR 7240 T11T», реєстраційний
номер НОМЕР_1, для реалізації, про що
було складено відповідний акт
прийому-передачі автомобіля від 13
березня 2012 року та акт прийому
автомобіля в заклад ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 13 березня 2012 року.

Крім того, 04 травня 2012 року ОСОБА_6 була
видана відповідна довіреність,
посвідчена приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрована в
реєстрі за № 1981. Виручені кошти у сумі 78
000 грн. за продаж автомобіля були
направлені ПАТ КБ «ПриватБанк» на
погашення кредитної заборгованості
ОСОБА_6, що підтверджується випискою з
особового рахунку та меморіальними
ордерами від 12 червня 2012 року. Після
вказаних дій заборгованість
відповідача по тілу кредиту становила
14 760,90 грн., але останній дану
заборгованість не погашав.

Таким чином, станом на 16 серпня 2013 року
загальна сума заборгованості
становить 23 415,86 грн., з яких: 15125 грн. -
заборгованість за кредитом; 2916,81 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 983,15 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 3037,76 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 250 грн. - штраф (фіксована
частина); 1103,14 грн. - штраф (процентна
складова).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем було
реалізовано предмет застави, але суми
вирученої від реалізації недостатньо
для повного погашення суми
заборгованості за кредитом, а тому
зобов'язання не припиняється згідно ст.
ст. 525, 526, 530 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені обставини
справи та відповідні їм правовідносини
та правильно застосовані норми
матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав і обов'язків
є договори.

Частиною 2 ст. 60 ЦПК України визначено,
що докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторонни (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Колегією суддів встановлено та не
заперечується сторонами, що 13 березня
2012 року ОСОБА_6 передав ПАТ КБ
«ПриватБанк» для реалізації належний
йому автомобіль, надавши працівникам
банку довіреність для його продажу,
який 12 червня 2012 року був проданий.

Відповідно до п. 13.6 кредитно-заставного
договору № VIW3AK11379445 від 20 серпня 2008
року сторони погоджуються, що після
звернення на предмет застави,
забезпечені вимоги вважаються
задоволеними і погашеними лише у
розмірі сум у відповідній валюті,
фактично і остаточно отриманих банком
у результаті такого звернення
стягнення.

Колегією суддів встановлено, що згідно
меморіального ордеру від 12 червня 2012
року кошти в сумі 78 000 грн., які отримані
від реалізації предмету застави, у
повному обсязі були направлені на
погашення заборгованості за
кредитно-заставним договором, але у
повному обсязі кредитна
заборгованість від продажу автомобіля
погашена не була (а.с. 51).

Таким чином, кредитно-заставний
договір діє в обсязі виданих
позивальникові коштів до повного
виконання сторонами зобов'язань за
договором.

Встановлено, що заочним рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 08 травня 2012 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. В
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № VIW3AK11379445 від 20
серпня 2008 року у сумі 84 908 грн. 85 коп.,
звернуто стягнення на предмет застави
автомобіль марки « Chery TIGGO SQR 7240 T11T»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_6
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто
солідарно з ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 10
000 грн. Дане рішення набрало законної
сили та не оскаржувалось сторонами.

Колегією суддів у судовому засіданні
апеляційного суду досліджено
розрахунок про загальну суму
заборгованості ОСОБА_6 за
кредитно-заставним договором №
VIW3AK11379445 від 20 серпня 2008 року, перед
реалізацією автомобіля марки «CHERY TIGGO SQR
7240 T11T», 2008 року випуску, тобто станом
на12 червня 2012 року (а.с. 117). З даного
розрахунку вбачається, що станом на 11
квітня 2012 року заборгованість
відповідача за кредитно-заставним
договором становила 84 908 грн.85 коп., а
оскільки автомобіль марки «Chery TIGGO SQR 7240
T11T», реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належав ОСОБА_6 на праві власності, був
проданий 12 червня 2012 року, тому
заборгованість відповідача за
кредитно -заставним договором
збільшувалася до реалізації
автомобіля.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до п. 14.8 кредитно-заставного
договору у випадку порушення строків
виконання позичальником зобов'язань,
передбачених у статті 13.3.1 договору (у
частині пошуку покупця), останній
сплачує Банку штраф у розмірах: 3,0 % від
вартості предмета застави, яка
зазначена в статті 17.10 договору, якщо
виконання зобов'язання було
прострочено на один день; 5,0 % від
вартості предмета застави, яка
зазначена в статті 17.10 договору, якщо
виконання зобов'язання було
прострочено понад п'ятнадцять днів (а.с.
14).

Згідно п. 14.9 цього ж договору при
порушенні позичальником будь-якого
грошового зобов'язання за договором
понад 30 календарних днів, Банк має
право нарахувати , а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку штраф у
розмірі 250 грн., плюс 5% від суми
основного зобов'язання (а.с. 14).

Колегією суддів досліджено виписку про
рух коштів (а.с. 117), які були розподілені
при реалізації автомобіля та
встановлено, що станом на 11 червня 2012
року заборгованість за кредитом
складала 30548,77 грн. - тіло кредиту, 28981,93
грн. - прострочене тіло кредиту, 10132,06
грн. - заборгованість за відсотками,
2119,38 грн. - заборгованість з комісії,
13814,48 грн. - заборгованість з пені. Також
банком у відповідності до п.14.8 та п.14.9
договору були застосовані до
відповідача штраф (фіксована частина) -
250 грн., штраф 5% (відсоток від суми
заборгованості) - 4282,61 грн. та штраф 3% -
2052 грн.

Штрафи у сумі 4282,61 грн., 250 грн. та 2052 грн.
після реалізації заставного
автомобіля були списані в рахунок
погашення заборгованості за кредитом у
відповідності до вимог 4.7 договору, а
тому твердження відповідача про не
зарахування цих коштів у рахунок
погашення заборгованості є
необґрунтованими.

Після реалізації автомобіля та
погашення заборгованості в порядку,
визначеному у п.4.7 договору,
заборгованість відповідача перед
позивачем по тілу кредиту складала
14760,90 грн., яка не погашалась ОСОБА_6, а
тому банком нараховувались відсотки
за користування кредитними коштами і
пеня.

Розмір загальної заборгованості за
кредитним договором складає 23415,86 грн.,
що підтверджено відповідним
розрахунком (а.с.6-8), а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про стягнення цієї суми на користь
позивача.

Колегією суддів з'ясовано, що
виконавчий лист, виданий
Індустріальним судом м.
Дніпропетровська про стягнення з
поручителя ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованості у сумі 10 000 грн. не був
пред'явлений до виконання, що є правом
стягувача відповідно до положень ст..543
ЦК України, а сторони у судовому
засіданні апеляційного суду не надали
відповідних доказів про спростування
цього (а.с. 124-125).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про задоволення
позову ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки у
відповідача виникла заборгованість за
кредитно-заставним договором, а кошти
від реалізації автомобіля не повністю
погасили заборгованість ОСОБА_6 за цим
договором.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування не має.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)
В.С. Вавшко

Судді : (підпис)
С.С. Колос

(підпис)
М.М. Якименко

З оригіналом вірно :