Справа № 636/639/14ц
Провадження №2/636/565/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2014 року
м. Чугуїв

Чугуївський міськрайонний суд
Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря - Гамоліної О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чугуєві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Леб'язької
сільської ради Чугуївського району
Харківської області про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Чугуївського міського суду
Харківської області з позовом до
Леб"язької сільської ради Чугуївського
району Харківської області про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права власності в
порядку спадкування за законом, в якому
просить суд встановити факт, що вона,
проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю більше
ніж п'ять років до часу відкриття
спадщини та визнати за нею право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2 Обґрунтовуючи свої
позовні вимоги позивач посилалась на
те, що ОСОБА_2 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1. Починаючи приблизно з
1996 року, позивач, фактично почала
проживати з ОСОБА_2 однією сім"єю, вела з
нею спільне господарство, мали спільні
джерела існування. Це було обумовлено
тим, що ОСОБА_2 мала похилий вік та
потребувала постійного догляду. На
протязі цього часу в них склалися
стійкі сімейні відносини як матері і
доньки. Після смерті ОСОБА_2 в 2003 році
позивач зверталась до нотаріальної
контори з питанням про можливість
прийняття спадщини після її смерті, але
у видачі свідоцтва про право власності
на спадщину їй було відмовлено,
оскільки в офіційних сімейних
відносинах вона з ОСОБА_2 не
знаходилась. Заповіту ОСОБА_2 не
залишила, інших спадкоємців, крім
позивача, вона не має. У зв'язку з чим,
позивач просила задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, пояснивши, що ОСОБА_2 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 вона знає дуже давно, так як їх
домоволодіння розташовані по
сусідству, та на протязі всього часу
вони підтримували з нею дружні
сусідські відносини. Проте, починаючи
приблизно з 1996 року, вона фактично
почала проживати з ОСОБА_2 однією
сім"єю. Це було обумовлено тим, що
ОСОБА_2 мала похилий вік, все частіше
хворіла та потребувала постійного
догляду. Крім позивача, інших родичів
або осіб, які б її доглядали, ОСОБА_2 не
мала. Відтак, починаючи з 1996 року,
позивач фактично проживала з ОСОБА_2
однією сім"єю, вела з нею спільне
господарство, обробляла її город, який
був основним джерелом її існування.
Крім того, вони мали спільний бюджет,
ОСОБА_2 довіряла позивачу
користуватися її пенсією, на яку
позивач купувала спільні для них
продукти харчування, а позивач в свою
чергу, зі своїх джерел доходу, купувала
для ОСОБА_2 ліки, робила ремонт в її
домоволодінні. На протязі цього часу
між позивачем та ОСОБА_2 склалися
стійкі сімейні відносини як матері і
доньки, вони спільно користувалися
обома їхніми сусідськими
домоволодіннями, та фактично проживали
разом, вели спільне господарство, мали
спільний бюджет. В 2003 році, після смерті
ОСОБА_2, позивач продовжує
користуватися її домоволодінням,
робила там ремонт, доглядає за садом та
обробляє город. Після смерті ОСОБА_2
позивач зверталась до нотаріальної
контори з питанням про можливість
прийняття спадщини після її смерті, але
у видачі свідоцтва про право власності
на спадщину їй було відмовлено,
оскільки в офіційних сімейних
відносинах вона з ОСОБА_2 не
знаходилась і їй було рекомендовано з
цього питання звернутися до суду.
Заповіту ОСОБА_2 не залишила, інших
спадкоємців, крім позивача, вона не має.
На підставі викладеного, позивач
просила суд її позовні вимоги
задовольнити, а саме: встановити факт,
що позивач проживала з ОСОБА_2 однією
сім'єю більше ніж п'ять років до часу
відкриття спадщини та визнати за
позивачем право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_2

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином та своєчасно, надав суду
заяву в якій проти задоволення
позовних вимог не заперечував та
просив суд розглядати справу за його
відсутності.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Заслухавши пояснення позивача,
свідків, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
позивачем докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується
рішенням Чугуївського міжрайонного
(окружного) суду Харківської області
про визнання за ОСОБА_2 права власності
на будинок в порядку спадкування за
заповітом після смерті свого батька
(а.с.5) та рішенням виконкому Леб"язької
сільської ради від 19.03.1992 року про
закріплення за ОСОБА_2 земельної
ділянки розміром 0,33 га, призначеної для
будівництва та обслуговування
вищезазначеного житлового будинку (а.с.
6).

Починаючи з 1996 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року
позивач перебувала з ОСОБА_2 у
фактичних родинних стосунках, оскільки
жила з нею однією сім'єю в їх
домоволодіннях АДРЕСА_1, вела спільне
господарство. Ці обставини встановлені
судом на підставі наступних доказів.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили суду,
що з 1996 року до дня смерті ОСОБА_2
позивачка перебувала з нею у фактичних
родинних стосунках, вони жили однією
сім'єю в домоволодіннях - АДРЕСА_1, вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет. З пояснень свідків вбачається,
що на протязі цього часу в позивача та
ОСОБА_2 склалися стійкі сімейні
відносини.

Суд не має сумнівів щодо
достовірності та об'єктивності
пояснень цих свідків, оскільки вони
нічим не зацікавлені в результатах
розгляду цієї справи і їх пояснення
співвідносяться з іншими доказами по
справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 померла, що
підтверджується копією актового
запису про смерть №20 від 27 травня 2003
року.

Згідно до довідки Чугуївської
державної нотаріальної контори
вбачається, що після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з заявою про
прийняття спадщини ніхто не звертався
(а.с. 20).

На підставі наведених доказів слід
дійти висновку, що позивач ОСОБА_1
дійсно спільно проживала з ОСОБА_2
однією сім'єю не менше ніж п'ять років
до часу відкриття спадщини - 25 травня 2003
року.

Відповідно до постанови № 7 від
30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду
України, у разі відкриття спадщини до 01
січня 2004 року відносини спадкування
регулюються чинним на той час
законодавством, зокрема, відповідними
правилами Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом. У разі коли спадщина
відкрилася до набрання чинності
Цивільним кодексом України і строк на
її прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного
кодексу Української РСР, особи, для
яких право спадкоємства виникає лише у
випадку неприйняття спадщини іншими
спадкоємцями, можуть заявити про свою
згоду прийняти спадщину протягом
строку, що залишився для прийняття
спадщини. Якщо строк, що залишився,
менше трьох місяців, він продовжується
до трьох місяців.

Позивачем в судовому засіданні
заявлено клопотання щодо продовження
обчислення строків прийняття спадщини
до трьох місяців, яке суд вважає за
можливе задовольнити, відповідно до
вимог ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу
Української РСР.

Враховуючи викладене та
враховуючи, що строк прийняття
позивачем спадщини не закінчився до 01
січня 2004 року, відповідно до положень
постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму
Верховного Суду України, суд, для
врегулювання зазначених відносин
спадкування, керується правилами
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Приймаючи до уваги, що
спадкодавець ОСОБА_2 інших спадкоємців,
крім позивачки ОСОБА_1, не має, суд
вважає за можливе визнати за нею право
власності на спірне домоволодіння в
порядку спадкування за законом після
її смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 169, 174, 209, 212, 214, 215, 259 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Леб"язької
сільської ради Чугуївського району
Харківської області про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно проживала
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю не
менше ніж п'ять років до часу відкриття
спадщини після її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
С.А. Оболєнська