Єдиний унікальний номер 249/6391/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1710/2014
Єдиний унікальний № 2496391/13-ц
Справа № 22ц/775/1710/14
Головуючий 1 інстанції Нестеренко Є.В..
Доповідач Кішкіна І.В.
Апеляційний суд Донецької області у
головуючого судді
суддів
Кішкіної І.В., Кіянової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 10 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати аліментів та пені від суми
несплачених аліментів,
В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати аліментів та
пені від суми несплачених аліментів,
посилаючись на те, що вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
16 червня 2007 року по 23 серпня 2012 року, від
шлюбу має неповнолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 06 червня
2013 року з відповідача на її користь на
утримання неповнолітньої дочки
стягнуто аліменти в розмірі 14 частини з
усіх видів заробітку відповідача,
починаючи з 10 квітня 2013 року і до
повноліття дитини. На даний час
виконавчий лист знаходиться на
примусовому виконанні у
Червоногвардійському відділі
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції. Відповідач протягом тривалого
часу не сплачує аліменти. На час
звернення до суду заборгованість зі
сплати аліментів за період з 10 квітня
2013 року по 25 листопада 2013 року складає
4235,48 грн., розмір пені за вказаний
період складає 5732,88 грн. Просить
стягнути з відповідача за вказаний
період заборгованість по сплаті
аліментів у сумі 4235,48 грн. та пеню від
суми несплачених аліментів у сумі 5732,88
грн., витрати на правову допомогу у сумі
Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 10 січня 2014
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
аліментів та пені від суми несплачених
аліментів задоволено частково. З
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто пеню
у розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за період з 10
квітня 2013 року по 31 жовтня 2013 року в
сумі 4597 грн. 81 коп. З ОСОБА_1 на користь
держави стягнуто судовий збір в сумі
243,60 грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_1, в інтересах якого
діє ОСОБА_2, та оскаржив його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати, ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд при ухваленні
рішення безпідставно не прийняв до
уваги, що він не знав про існування
заочного рішення про стягнення з нього
аліментів, а дізнався про його
існування від державної виконавчої
служби з постанови про відкриття
провадження від 17 жовтня 2013 року, а тому
він не може нести відповідальність за
прострочення сплати аліментів,
оскільки не встановлена його вина у
виникненні заборгованості по
аліментам.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
телефонограма, зареєстрована в журналі
телефонограм за № 11769 від 06 лютого 2014
року.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційного суду не з'явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином, про що свідчить
телефонограма, зареєстрована в журналі
телефонограм за № 11770 від 06 лютого 2014
року.

Представник позивачки ОСОБА_5, який діє
на підставі довіреності, в судовому
засіданні апеляційного суду просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції встановлено та як вбачається
з матеріалів справи, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 16 червня 2007
року, 23 серпня 2012 року рішенням
Шахтарського міськрайонного суду шлюб
розірвано.

Сторони мають неповнолітню дитину
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду від 06 червня 2013 року з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_4 стягнуто
аліменти у розмірі 14 частини з усіх
видів заробітку, починаючи з 10 квітня
2013 року та до досягнення дитиною
повноліття.

Зазначене рішення суду набрало
законної чинності і судом було видано
виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 09
серпня 2011 року відкрито виконавче
провадження з виконання вказаного
виконавчого листа.

Постановою державного виконавця
Червоногвардійського відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції від 17 жовтня 2013 року відкрито
виконавче провадження, виконавчий лист
направлено для подальшого виконання на
адресу підприємства відповідача.

З довідки, виданої державним
виконавцем Червоногвардійського
відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції, вбачається, що за виконавчим
листом про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку за
період з 10 квітня 2013 року по 31 жовтня 2013
року заборгованість по аліментах
складає: 10-30 квітня - 55,69 грн., травень -
698,52 грн., червень - 698,52 грн., липень - 687,19
грн., серпень - 698,52 грн., вересень - 698,52
грн., жовтень - 698,52 грн., всього 4235,48 грн.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, виходив з того, що
відповідач був обізнаний про свій
обов`язок сплачувати аліменти на
утримання неповнолітньої дитини, однак
відповідних дій щодо погашення
заборгованості не здійснював, тому з
відповідача стягнуто неустойку за весь
час прострочення сплати аліментів в
сумі 4597,81 грн. Рішення в частині відмови
у задоволенні позову про стягнення
заборгованості зі сплати аліментів не
оскаржувалось.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції частково погодитись
неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого, обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня, який
позивачем зазначено в позовній заяві,
підсумувавши розміри нарахованої пені
за кожен із прострочених платежів та
визначивши її загальну суму.

При розрахунку розміру пені
апеляційним судом береться за основу
розрахунок державного виконавця щодо
розміру щомісячної заборгованості та
проводиться станом на 31 жовтня 2013 року
(згідно із позовними вимогами
позивачки) наступним чином:

відповідач зобов'язаний був сплатити в
квітні 2013 року аліменти у сумі 55,69 грн.,
з яких неустойка буде складати з 10
квітня 2013 року по 31 жовтня 2013 року: 205
днів ? 55,69 грн. ? 1% = 114,16 грн.;

відповідач зобов'язаний був сплатити в
травні 2013 року аліменти у сумі 698,52 грн.,
з яких неустойка буде складати з 01
травня 2013 року по 31жовтня 2013 року: 174 дні
? 698,52 грн. ? 1% = 1215,42 грн.;

відповідач зобов'язаний був сплатити в
червні 2013 року аліменти у сумі 698,52 грн.,
з яких неустойка буде складати з 01
червня 2013 року по 31 жовтня 2013 року: 144
дні ? 698,52 грн. ? 1% = 1005,86 грн.;

відповідач зобов'язаний був сплатити в
липні 2013 року аліменти у сумі 687,19 грн., з
яких неустойка буде складати з 01 липня
2013 року по 31 жовтня 2013 року: 113 днів ? 687,19
грн. ? 1% = 776,52 грн.;

відповідач зобов'язаний був сплатити в
серпні 2013 року аліменти у сумі 698,52 грн.,
з яких неустойка буде складати з 01
серпня 2013 року по 31 жовтня 2013 року: 82 дні
? 698,52 грн. ? 1% = 572,78 грн.;

відповідач зобов'язаний був сплатити в
вересні 2013 року аліменти у сумі 698,52
грн., з яких неустойка буде складати з 01
вересня 2013 року по 31 жовтня 2013 року: 52
дні?698,52 грн. ? 1% = 363,23 грн.;

відповідач зобов'язаний був сплатити в
жовтні 2013 року аліменти у сумі 698,52 грн.,
з яких неустойка буде складати 31 жовтня
2013 року: 21 день?698,52 грн. ? 1% = 146,68 грн.

Таким чином, розмір неустойки (пені) яка
виникла у відповідача по несплаті
аліментів на утримання дитини, складає
4194,65 грн.

Однак, при вирішенні питання про розмір
неустойки (пені), яку необхідно
стягнути з відповідача, апеляційним
судом враховуються роз'яснення,
викладені у пункті 22 постанови пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15 травня
2006 року, відповідно до яких передбачена
статтею 196 Сімейного Кодексу
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Згідно із постановою пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судом окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15 травня
2006 року передбачена статтею 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи.

Суд не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги відповідача про те,
що він не знав про існування заочного
рішення про стягнення з нього
аліментів, дізнався лише про його
існування від державної виконавчої
служби, тому він не може нести
відповідальність за прострочення
сплати аліментів у зв'язку з
невстановленням його вини у виникненні
заборгованості по аліментам, оскільки
вказані доводи були ретельно
досліджені в суді першої інстанції,
крім того, право одержувача аліментів
на стягнення неустойки, передбачене ст.
196 СК України, у випадках несвоєчасної
виплати присуджених за рішенням суду
аліментів не пов'язується з
дотриманням державним виконавцем норм
Закону України «Про виконавче
провадження», тобто з моментом (часом)
відкриття виконавчого провадження.
Виходячи з наведеного, законодавець не
ставить право на стягнення
неустойки(пені) за прострочення сплати
аліментів в залежність від того, чи
існувала така заборгованість на час
звернення до суду з такою вимогою, чи
від відкриття виконавчого провадження
у справі, а також від виклику боржника
до виконавчої служби і попередження
його про наявність заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає зміні у разі
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Виходячи із встановлених обставин,
наданих сторонами доказів та вимог
закону, апеляційний суд вважає за
необхідне рішення суду першої
інстанції змінити з вище приведених
обставин, стягнувши з відповідача на
користь позивачки неустойку за
прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини за
період з 10 квітня 2013 року по 31 жовтня 2013
року у розмірі 4194,65 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК
України, апеляційний суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 10 січня 2014
року в частині стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини за період з 10 квітня 2013 року по 31
жовтня 2013 року у розмірі 4194 (чотири
тисячі сто дев`яносто чотири) гривень 65
коп.

В решті частині рішення не
оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді