Провадження №2/461/744/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
Галицький районний суд
м.Львова

в складі: головуючого
судді Государського А.В.

з участю: секретаря Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "Приватбанк" в особі філії "Західне
головне регіональне управління" про
визнання кредитного договору
недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась в суд з позовом до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приватбанк" в особі
філії "Західне головне регіональне
управління" про визнання кредитного
договору недійсним, посилаючись на те,
що 17 січня 2008 року між ним та
відповідачем ЗАТ КБ «Приватбанк» в
особі Філії «Західне головне
регіональне управління» було укладено
кредитний договір. Вважає, кредитний
договір таки, що не відповідає вимогам
чинного законодавства, оскільки на
його укладення не було отримано згоди
другого з подружжя, крім того, вимоги
вищевказаного договору не
відповідають Закону України «Про
захист прав споживачів», а текст
договору містить положення, які
погіршують становище позивача як
споживача.

Представник позивача подав заяву про
проведення розгляду справи без його
участі, просить суд позов задовольнити
у повному обсязі.

Представник відповідача подав заяву
про проведення розгляду справи без
його участі, позовні вимоги заперечує,
просить суд відмовити у задоволенні
позову.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи у відсутності сторін, від яких
надійшли відповідні заяви, на підставі
наявних у справі доказів, які вважає
достатніми.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» в особі
Філії «Західне головне регіональне
управління» 17.01.2008 року укладено
кредитний договір №Є/V3499, згідно якого
позивач отримав кредит в сумі 35 000
доларів США (а.с.5-7).

Відповідно дост.526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, у відповідності до ст.ст.256,
257 ЦК України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

З огляду на викладене, оскільки позивач
звернувся до суду зі спливом позовної
давності, про застосування якої
представником відповідача подано
клопотання, не надавши суду доказів
поважності причин пропущення позовної
давності, суд приходить до висновку, що
в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 143, 212, 215 ЦПК
України, ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,
суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приватбанк" в особі
філії "Західне головне регіональне
управління" про визнання кредитного
договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
А.В. Государський