АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 416/4701/2012
Провадження 22ц/774/569/К/14
Головуючий в 1-й станції
суддя Соловей Л.Я.
Суддя-доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Михайлів
Л.В.,

суддів -
Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3 її представника
-ОСОБА_4,

третьої особи- ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 28 листопада 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_6 про стягнення
ринкової (дійсної) вартості
домоволодіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
ринкової (дійсної) вартості
домоволодіння.

Неодноразово уточнюючи заявлені
позовні вимоги, в останній їх редакції
від 01.11.2013 року просила суд: стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь 30 000 гривень
збитків завданих в результаті обману
при укладенні договору купівлі-продажу
від 22.10.2003 року та невиконання рішення
суду від 05.06.2007 року та стягнути з
відповідачки понесені нею судові
витрати в розмірі 300 гривень, в
обґрунтування уточненого позову
зазначила, що 22.10.2003 року між нею та
ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу домоволодіння із
земельною ділянкою площею 614 кв.м. по
АДРЕСА_1, вартість якого становила 12 000
грн., фактично на дату укладення
договору ОСОБА_2 сплатила відповідачу
ОСОБА_3 8025 грн. Іншу частину коштів
зобов'язалась сплатити протягом року.

Однак як з'ясувалось, згідно рішення
Криворізького міськвиконкому від
20.06.1990 року, високовольтна лінія
електропередач створювала небезпечні
умови для здоров'я і життя людей. У
зв'язку з чим ОСОБА_2 не сплатила ОСОБА_3
останню суму в розмірі 4 000 грн. за
придбання будинку, оскільки до неї
майже кожного тижня приходили
співробітники Інгулецького
райвиконкому та вимагали щоб вона
виселилась із спірного домоволодіння
для забезпечення його зносу.

03.08.2000 року відповідачка ОСОБА_3 та її
син ОСОБА_7 були включені в пільгову
чергу на отримання житла та в
подальшому отримали дві двокімнатні
квартири. Вважає, що ОСОБА_3 навмисно не
повідомила її про наявність рішення
міськвиконкому щодо зносу спірного
домоволодіння, через що вона в
подальшому понесла значні збитки.

Рішенням апеляційного суду від 05.06.2007
року було визнано недійсним договір
купівлі-продажу спірного
домоволодіння від 22.10.2003 року та
зобов'язано сторони повернутись до
первісного стану: зобов'язано ОСОБА_3
повернути ОСОБА_2 8025 гривень, а ОСОБА_2
зобов'язано повернути ОСОБА_3 спірне
домоволодіння, що було нею і виконано,
проте ОСОБА_3 не повертає їй гроші, які
вона сплатила при укладенні договору
купівлі- продажу спірного
домоволодіння.

Ухвалою Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2013
року залучено до участі по даній
справі, третю особу без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_6.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 28 листопада 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_2 було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог посилаючись на те, що
висновки суду першої інстанції
суперечать фактичним обставинам
справи, та того що рішення винесене із
суттєвим порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що в свою чергу призвело до невірного
вирішення даної справи.

Так суд першої інстанції, в порушення
вимог діючого законодавства,
безпідставно та неодноразово
відмовляв ОСОБА_2 в задоволенні
заявленого нею клопотання про відвід
судді Соловйової Л.Я., оскільки в її
діях просліджувалась упередженість в
ході розгляду даної справи.

Крім того, суд першої інстанції в
порушення базових принципів
цивільно-процесуального права не вірно
трактує предмет та підстави заявленого
позову.

Так суд вважає, що предметом первинного
позову було стягнення 30 000 грн., яке є
вартістю спірного домоволодіння, а в
остаточній редакції позовної заяви
стягнення у сумі 30 000 грн., трактує як
збитки завдані позивачу. В той час як у
відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 р.
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» зазначено, що суд
повинен з'ясувати у позивача предмет
позову (що конкретно вимагає позивач),
підстави позову (чим він обґрунтовує
позовні вимоги) і зміст вимоги (який
спосіб захисту свого права він обрав),
що судом першої інстанції зроблено не
було.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
хибного висновку, що підставою для
розірвання договору купівлі - продажу
спірного домоволодіння від 22.10.2007 року
стало порушення ОСОБА_2 умов договору,
щодо повної оплати за придбане
домоволодіння, в той час як підставою
розірвання даного договору були
шахрайські дії відповідача ОСОБА_3,
щодо укладання даного договору.

Також, судом першої інстанції
необґрунтовано стверджено, що позивач
ОСОБА_2 не зазначила, з чого вона
виходила при визначені розміру
завданих їй збитків сумі 30 000 грн. та не
надала на їх підтвердження розрахунки,
оскільки матеріали справи містять всі
необхідні документи та розрахунки на
підтвердження наведеної вартості
домоволодіння, крім того суд, порушуючи
норми процесуального права
,безпідставно та неодноразово
відмовляв ОСОБА_2 та її представнику у
проведенні судової
будівельно-технічної експертизи, яка б
могла встановити дійсну (ринкову)
вартість домоволодіння.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що 22 жовтня 2003 року ОСОБА_2 уклала з
ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, за яким
придбала домоволодіння з земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, за 12017 гривень,
ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 8025 гривень,
а залишок суми 3992 гривень ОСОБА_2
зобовязалась сплатити до 22.10.2004 року
(а.с.94 т.1).

10.03.2005 року ОСОБА_2 зареєструвала
придбане домоволодіння в КП
Криворізьке бюро технічної
інвентаризації на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 22.10.2003 року (а.с.158, 209
т.1).

Згідно рішення виконкому Криворізької
міської ради від 20.06.1990 року АДРЕСА_1
підлягає знесенню, громадяни
відселенню (а.с.58,192 т.1).

В 2002 році ОСОБА_3 була виділена 2-х
кімнатна квартира на склад сім'ї 2
особи. Сину ОСОБА_3 - ОСОБА_7 була
виділена квартира по АДРЕСА_2, та після
отримання ордеру на квартиру- він був
знятий з квартирного обліку (а.с.197 т.1).
Згідно копії виписки із протоколу №63
від 22.10.2002 року спільного засідання
адміністрації і профсоюзного комітету
КГГМК Криворіжсталь - ОСОБА_3 була
виділена квартира по АДРЕСА_3 (а.с.199 т.1).
Остання погодилась на переселення та
звільнення житлового будинку по
АДРЕСА_1, укладений між сторонами 22.10.2003
року розірвано на підставі рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05.06.2007 року за позовом
ОСОБА_3 з підстав істотного порушення
ОСОБА_2 умов договору, щодо сплати
повної вартості домоволодіння, сторони
повернуті до первісного стану: ОСОБА_3
зобов'язано повернути ОСОБА_2 одержані
по договору 8025 гривень, а ОСОБА_2
зобов'язано повернути ОСОБА_3 спірне
домоволодіння.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05.06.2007
року ОСОБА_3 не виконано, гроші ОСОБА_2
не повернуто.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи
ОСОБА_2 в задоволені уточненого позову
про стягнення 30 000 грн. збитків, суд
першої інстанції виходи із того, що
ОСОБА_2 після початку розгляду справи
по суті уточнила позовні вимоги, чим
змінила підстави первісного позову та
виходив з недоведеності останнього.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так із матеріалів справи вбачається, що
відповідно до першої позовної заяви
ОСОБА_2, яка була зареєстрована
канцелярією Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу та на підставі якої
було відкрито провадження по справі,
предметом позову було стягнення на
свою користь 30 000 грн. дійсної (ринкової)
вартості домоволодіння по АДРЕСА_1, яке
було придбана нею за договором
купівлі-продажу від 22.10.2003 року.

Проте після неодноразових змін та
доповнень, в останній редакції позову
від 01.11.2013 року ОСОБА_2 просить суд
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 30 000
грн. збитків із-за обману при укладанні
вищевказаного договору та невиконання
відповідачем рішення суду від 05.06.2007
року.

Суд першої інстанції правильно
відмовив ОСОБА_2 у задоволені
уточненого позову, враховуючи те, що
питання, щодо дійсності укладеного
договору купівлі-продажу від 22.10.2003р. в
наслідок обману ОСОБА_3 не заявлялось.

ОСОБА_2 не набула права власності на
спірне домоволодіння.

Отже посилання в апеляційній скарзі на
незастосування судом першої інстанції
при вирішені спору положень
закріплених в Постанові Пленуму
Верховного Суду «Про судову практику
у справах за позовами права приватної
власності», не ґрунтуються на законі,
оскільки в даному конкретному випадку
жодним чином не стосується
регулювання даного виду правовідносин.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
на те, що суд неодноразово та
безпідставно відмовляв їй у задоволені
клопотання про відвід ОСОБА_9, колегія
суддів відхиляє, оскільки матеріали
справи не містять жодних даних про
упередженість судді в процесі
вирішення нею даної справи та не вбачає
достатніх підстав, передбачених ст. 20
ЦПК України, для відводу судді під час
розгляду справи в суді першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги в частині
відмови суду першої інстанції в
призначенні експертизи у справі, з
метою встановлення вартості спірного
домоволодіння, колегія суддів не
приймає, оскільки відмовляючи в
задоволені даного клопотання суд
першої інстанції, з яким погоджується і
суд апеляційної інстанції виходив із
того, що згідно рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області було
застосовано двосторонню реституцію, що
в свою чергу не заперечувалось
сторонами, а отже з урахуванням
предмету спору по даному позову
призначення по справі судової
будівельно-технічної експертизи є
безпідставним.

Виходячи із змісту ст.60 ЦПК України, суд
розглядає справу на підставі доказів,
поданих сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Судом відповідно до ст.10 ЦПК України,
були надані рівні права сторонам
процесу щодо подання доказів, їх
дослідження і доведення перед судом їх
переконливості.

Рішення суду не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За загальним правилом підставою для
застосування такого способу захисту,
як відшкодування збитків, є наявність
заподіяної особі майнової шкоди.

При цьому, колегія суддів, зважує на те,
що такий спосіб цивільно-правового
захисту, як відшкодування збитків, є
наслідком порушення цивільного права
позивача.

Позивач посилаючись на спричинення їй
збитків у розмірі 30 000 грн. в наслідок
обману з боку ОСОБА_3 при укладенні у 2003
році договору купівлі-продажу
домоволодіння, не заявляла вимог, щодо
незаконності договору з підстав на які
вона посилається та не довела в суді
наявність завданої майнової шкоди саме
з підстав, зазначених нею у позові.

Як вбачається із рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від
05.06.2007 року договір купівлі-продажу
розірвано за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2І,
зазначеним рішенням не встановлено
винних дій ОСОБА_3, які спричинили
ОСОБА_2 збитки.

При цьому колегія суддів, зважає на те,
що ОСОБА_2 не позбавлена права в
установленому законом порядку із
застосуванням відповідного способу
захисту, відшкодувати витрати,
внаслідок невиконання рішення суду про
стягнення грошових коштів, заявивши
позов до суду.

Посилання суду першої інстанції на
норми Цивільного Кодексу в редакції 2003
року, колегія суддів вважає зайвими,
оскільки питання, щодо недійсності
вищевказаного договору
купівлі-продажу при розгляді даної
справи судом не вирішувалось.

Інші докази та обставини, на які
посилається позивач в апеляційній
скарзі були предметом дослідження
судом першої інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги
позивача зводяться до переоцінки
доказів по справі та незгоди з тією їх
оцінкою, що надав їм суд першої
інстанції. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що судом по справі
ухвалено законне та обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
задоволення скарги і скасування
рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Інгулецького районного
суду міста Кривого Рогу від 28 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: