Справа № 760/1957/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі Бабій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
зустрічними позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовною заявою про поділ спільного
майна подружжя, придбаного під час
шлюбу з ОСОБА_2

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з зустрічною позовною заявою ждо
ОСОБА_1

Свої вимоги Позивач ОСОБА_1 мотивує
наступним.

У період перебування в шлюбі ним з
ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_1.
Зазначена квартира, як вважає Позивач,
є спільною сумісною власністю Сторін,
хоч формально право власності на неї
зареєстроване за ОСОБА_2

Від шлюбу Сторони мають неповнолітню
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина
проживає разом з матір'ю в Ісламській
Республіці Іран.

Позивач вказує, що до повернення в
Україну 26 квітня 2013 року він також
проживав в Ісламській Республіці Іран
разом із сім'єю, проте з тієї дати вони з
Відповідачем разом не проживали,
спільного господарства не вели, що
підтверджується Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 27 лютого 2014р. про розірвання шлюбу.

У відповідності до остаточної редакції
позовних вимог ОСОБА_1 просив квартиру
АДРЕСА_1 визнати спільним сумісним
майном Сторін та визнати за кожним з
колишнього подружжя по 1/2 частці у
праві власності.

У своєму зустрічному позові ОСОБА_2
визнала, що квартиру АДРЕСА_1 було
придбано під час шлюбу, і що вона
підлягає поділу, проте окрім квартири
вважала необхідним здійснити поділ
придбаного Позивачем в травні 2013 року
автомобіля «Смарт Роадстер» державний
номерний знак НОМЕР_1. При цьому, під час
поділу зазначеного майна подружжя
Відповідач просила суд відступити від
засад рівності часток подружжя, і
враховуючи, що на її утриманні
залишається дитина, а Позивач ОСОБА_1 не
тільки не займається вихованням
дитини, але взагалі не дбав та не дбає
про матеріальне забезпечення сім'ї,
просила збільшити її частку під час
поділу майна подружжя до двох третин,
залишивши за ОСОБА_1 1/3 частку.

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 та
його представник підтримали свій
позов, а проти заявлених ОСОБА_2 вимог
про визнання спільною власністю
автомобіля «Смарт Роадстер» державний
номерний знак НОМЕР_1, та проти відходу
від засад рівності часток подружжя під
час поділу майна заперечували. Зокрема,
сторона Позивача наполягала на тому, що
автомобіль по-перше, був придбаний вже
після того, як подружжя припинили
проживати разом та вести спільне
господарство, а по-друге, автомобіль
було придбано за кошти, які подарував
Позивачу його батько ОСОБА_5 на день
народження саме для придбання цієї
машини. Крім того, Позивач просив суд
прийняти до уваги той факт, що ним було
особисто відкрито банківський рахунок,
на який він перераховує кошти в якості
допомоги на утримання дочки ОСОБА_3, а
крім того, на сьогодні ставить питання
про визначення порядку своєї участі у
спілкування та вихованні дитини шляхом
подання відповідного позову до суду.
Такі обставини, на думку Позивача,
свідчать про безпідставність
заявлених Відповідачем вимог про
відхід від рівності часток під час
поділу майна колишнього подружжя.

Представники Відповідача у суді
підтримали необхідність задоволення
зустрічного позову. Звертали увагу
суду на те, що в матеріалах справи
наявні матеріали з Ірану, де разом
проживали та працювали Сторони, які
негативно характеризують ОСОБА_1 Крім
того, представники Відповідача
висловили впевненість у тому, що
автомобіль «Смарт Роадстер» був
придбаний особисто Позивачем за кошти,
які були зароблені ним саме в Ірані,
коли вони проживали ще однією сім'єю, а
пояснення щодо походження цих коштів
від батька Позивача належними доказами
не підтверджується.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5, який є батьком
Позивача, пояснив суду, що автомобіль
«Смарт Роадстер», д/н НОМЕР_1, був
придбаний 17 травня 2013 року після
повернення ОСОБА_1 в Україну. Кошти для
придбання даного транспортного засобу
у розмірі 99000 грн. він особисто надав
ОСОБА_1 в якості подарунка на його день
народження.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення Сторін, суд
встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26
березня 2010 року.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014р. шлюб між
сторонами було розірвано, і при цьому
встановлено, що з 26 квітня 2013 року
сторони не підтримували шлюбних
стосунків, не вели спільного
господарства та проживали окремо.

Встановлено, що під час перебування
сторін у шлюбі 14 жовтня 2011 року ними на
підставі договору купівлі-продажу було
придбано однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 45,3 кв.м,
житловою - 18,00 кв.м. (а.с. 14)

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що на підставі
довідки-рахунку від 17 травня 2013 року на
ім'я ОСОБА_1 було придбано легковий
автомобіль «Старт Роадстер». (а.с.225)

Вирішуючи спір щодо можливості
включення зазначеного транспортного
засобу до переліку майна, яке підлягає
включенню до складу спільного
сумісного майна подружжя та подальшому
поділу, суд керується наступним.

У відповідності до пункту 30 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» якщо за час
окремого проживання подружжя після
фактичного припинення шлюбних
відносин спільне майно його членами
не придбавалося, суд відповідно до ч.6
ст. 57 СК може визнати особистою
приватною власністю дружини,
чоловіка майно, набуте кожним з них
за цей період та за вказаних обставин,
і провести поділ тільки того майна, що
було їхньою спільною власністю до
настання таких обставин.

Вбачається, що автомобіль «Смарт
Роадстер», д/н НОМЕР_1, був придбаний вже
після припинення Сторонами фактичних
шлюбних відносин - 17 травня 2013 року.
Крім того, Позивачем заявлено, і
свідком ОСОБА_7, підтверджено, що кошти
на придбання зазначеного автомобіля
надано Позивачу саме його батьком -
ОСОБА_7 - в якості подарунка до дня
народження.

Посилання сторони Відповідача на те, що
автомобіль було придбано Позивачем за
кошти, зароблені ним під час роботи в
Ірані, де вони проживали однією сім'єю,
суд оцінює критично, оскільки
матеріали справи не містять доказів у
підтвердження такого факту. Надана
стороною Відповідача копія
розрахункового листа ОСОБА_1 за квітень
2013 року, свідчить лише про отримання
ним при звільненні суми в розмірі 81454,26
російських рублів, що є значно менше
від вартості придбаного автомобіля
(приблизно дорівнювало 21 тисячі
гривень).

Таким чином, суд вважає можливим
визнати автомобіль «Смарт Роадстер»,
д/н НОМЕР_1, приватною власністю ОСОБА_1
та відмовити у його поділі як об'єкту
спільного сумісного майна подружжя.

Стаття 70 Кодексу встановлює, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Частина 2 ст. 70 СК передбачає, що суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Заявляючи вимоги щодо відходу від
засад рівності часток Відповідачу
необхідно було надати суду належні та
незаперечні докази наявності обставин,
які законом визнаються в якості
підстав для такого відходу. Натомість,
матеріали справи на містять таких
доказів, пояснення ОСОБА_2 в цій
частині, викладені нею у зустрічному
позові, фактично є необґрунтованими.

Частина 3 зазначеної статті вказує, що
за рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування. Таким
чином, необхідною умовою для
збільшення частки ОСОБА_2 за цим
пунктом ст. 70 СК України є наявність
судового рішення про стягнення
аліментів з Відповідача, а також
належних доказів того, що отримувані за
цим рішенням кошти не дозволяють
забезпечити необхідний розвиток
дитини.

Жодного із зазначених доказів
Позивачем по зустрічному позову суду
не надано, натомість, Позивачем подано
до матеріалів справи копію Договору
№300937/18160/00-14 від 24.03.2014р., у
відповідності до якого ним відкрито
депозитний рахунок на користь ОСОБА_2
для зарахування ним коштів в якості
допомоги на утримання дитини.

У зв'язку з чим суд позбавлений
можливості застосувати до
правовідносин положення і ч.3 ст.70 СК
України, а відтак поділ майна подружжя
має відбуватись виходячи з рівності
часток подружжя.

Згідно зі ст.71 Сімейного кодексу
України якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відтак, враховуючи, що частки подружжя
у спільній власності є рівними, суд
приходить до єдино можливого порядку
поділу майна в даному випадку шляхом
визнання за сторонами по 1/2 частці у
праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.60, 62, 69-70 СК України,
статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

У порядку поділу спільного майна
подружжя визнати за ОСОБА_1 1/2 частку у
праві власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 45,3 кв. метри та
житловою площею 18,0 кв. метрів.

У порядку поділу спільного майна
подружжя визнати за ОСОБА_2 1/2 частку у
праві власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 45,3 кв. метри та
житловою площею 18,0 кв. метрів.

У задоволенні іншої частини вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: