справа № 2-282/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року

Залізничний районний суд міста Львова

в складі: головуючого - судді - Іванюк
І.Д.

при секретарі с/з -
Журавльовій А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові скаргу
ОСОБА_2 на постанову старшого
державного виконавця Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ - Пастернак Роксолани
Зіновіївни, зацікавлена особа: ТзОВ
«Синот-Україна» про відкриття
виконавчого провадження від 05.02.2014 року
серії ВП № 41859422 та постанову про
накладення арешту на майно від 17.02.2014 р.,
а також із скаргою про визнання дій
незаконними, -

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду із скаргою
(а.с. 177-178) та доповненнями до неї (а.с.
185-186), в якій просить визнати незаконною
постанову старшого державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ - Пастернак Роксолани Зіновіївни
про відкриття виконавчого провадження
від 05.02.2014 року серії ВП № 41859422 та
постанову про накладення арешту на
майно від 17.02.2014 р., винесені на підставі
виконавчого листа № 2-282/11 від 20.01.2014 р., а
також про визнання дій виконавця
незаконними. В обґрунтування скарги
посилається на те, що вказану постанову
він отримав лише 17.02.2014 р., чим порушено
ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче
провадження» відповідно до якої копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилається стягувану та
боржнику не пізніше наступного
робочого дня. Окрім того, 17.02.2014 р.
старший державний виконавець
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ -
Пастернак Р.З. винесла постанову про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження, відповідно до якої
арешт на майно накладається з моменту
надходження постанови. Вказану
постанову він отримав 24.02.2014 р., однак
акт опису та арешту майна йому не
наданий. Вважає, що державний
виконавець при винесенні вказаних
постанов порушила вимоги Закону
України «Про виконавче провадження» та
позбавила його можливості виконати
рішення суду добровільно. Також,
незважаючи на подання ним скарги на
вказані постанови старший державний
виконавець Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ - Пастернак Р.З. продовжила
здійснювати дії з виконання рішення
суду та 07.03.2014 р. винесла постанову про
передачу матеріалів з примусового
виконання виконавчого листа № 2-282/11 від
20.01.2014 р. відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області. Із врахуванням наведеного
вважає дії старшого державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ - Пастернак Роксолани Зіновіївни
незаконними та просив скаргу
задоволити.

Скаржник та його представник в
судовому засіданні скаргу підтримали з
аналогічних підстав, додатково
пояснили, що скаржник із заявами про
відкладення виконавчих дій та про
надання погодження на реалізацію майна
до державного виконавця не звертався,
добровільно рішення у строк по 24.02.2014 р.
не виконав.

Представник суб'єкта оскарження в
судове засідання не з'явився, належним
чином про час, дату та місце розгляду
справи повідомлений.

Представник заінтересованої особи у
судовому засіданні проти скарги
заперечила, пояснила, що ОСОБА_2 не має
наміру виконувати рішення суду
добровільно, а тому просила у заяві
відмовити.

Дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутись
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішеннями, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, які набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Закон України „Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку. Так, відповідно до ст. 19 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: 1) за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 вказаного Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Ч.2 ст. 25 вказаного Закону визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Ч. 1, 2 ст. 27 вказаного Закону визначено,
що у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення. У разі
якщо при відкритті виконавчого
провадження державним виконавцем
накладено арешт на майно та кошти
боржника, боржник за погодженням з
державним виконавцем має право у строк
до початку примусового виконання
рішення реалізувати належне йому майно
чи передати кошти в рахунок повного або
часткового погашення боргу за
виконавчим документом. У разі продажу
майна боржника покупець цього майна
повинен внести кошти за придбане майно
на рахунок органу державної виконавчої
служби у строк до початку примусового
виконання рішення. Після внесення
покупцем коштів арешт з проданого
майна боржника знімається за
постановою державного виконавця. У
разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження.

Ст. 57 вказаного Закону визначає, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження; Постановами може
бути накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження. Про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження» за наявності
обставин, що перешкоджають провадженню
виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Судом встановлено, що рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 28.11.2012 р., залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 03.12.2013 р., у справі № 2-282/11 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Синот-Україна» до
ОСОБА_2 про стягнення штрафу за
невиконання умов договору та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Синот-Україна» про
визнання договору недійсним,
задоволено первісний позов та стягнуто
з ОСОБА_2 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Синот-Україна» 67500 грн. штрафу та 705
грн. судових витрат, а у зустрічному
позові ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Синот-Україна» про визнання договору
недійсним відмовлено за
безпідставністю вимог. Рішення набрало
законної сили 03.12.2013 р.

На підставі виконавчого листа № 2-282/11,
виданого Залізничним районним судом м.
Львова від 20.01.2014 р., та заяви стягувача
від 04.02.2014 р. старшим державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ - Пастернак Р.З. 05.02.2014 р. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження серії ВП № 418959422 про
стягнення із ОСОБА_2 на користь ТзОВ
«Синот-Україна» боргу у сумі 68205,00 грн.
Підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження (ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження") на
час винесення оспорюваної постанови не
було. Постанова надіслана скаржнику
11.02.2014 р., що стверджується копією
конверта із штампом поштового
відділення. Як вбачається із пояснень
боржника копію такої постанови він
отримав 17.02.2014 р.

Також, 17.02.2014 р. старшим державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ - Пастернак Р.З. винесено постанову
про накладення арешту на все майно, яке
належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми
стягнення у 68205,00 грн. Арешт накладено з
моменту надходження постанови
боржнику. Таким чином виконавцем
дотримано вимог ст.ст. 52, 57 Закону
України «Про виконавче провадження».
Як вбачається із пояснень боржника
копію такої постанови він отримав
24.02.2014 р.

Окрім того, постановою старшого
державного виконавця Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ - Пастернак Р.З. від
07.03.2014 р. матеріали виконавчого
провадження серії ВП № 418959422 передані
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області.

Із наведеного вбачається, що постанова
державного виконавця Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ Пастернак Р.З. про
відкриття виконавчого провадження від
05.02.2014 року серії ВП № 418959422 та
постанова про накладення арешту на
майно боржника від 17.02.2014 р. винесені
відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця.

Суд критично оцінює пояснення
скаржника з приводу того, що порушення
строків надіслання вищезазначених
постанов позбавило його змоги
добровільно виконати рішення суду,
оскільки порядок добровільного
виконання рішення суду боржником, у
тому числі і у випадку накладення
арешту на його майно роз'яснений у ч. 2
ст.27 Закону України "Про виконавче
провадження", однак із часу отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження боржник до державного
виконавця із заявою про добровільне
виконання рішення суду чи відкладення
виконавчих дій відповідно до ст. 35
вказаного Закону не звертався.

Також суд критично оцінює пояснення
скаржника з приводу того, що незважаючи
на його звернення до суду старший
державний виконавець Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ - Пастернак Р.З.
продовжила проведення виконавчих дій,
оскільки чинне законодавство містить
вичерпний перелік обставин, що
зумовлюють обов'язкове зупинення
виконавчого провадження, і серед них
такої підстави, як звернення до суду із
скаргою на дії виконавця, не має.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що у задоволенні скарги
ОСОБА_2 слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 14, 383, 384, 385, 387 ЦПК
України, Законом України „Про
виконавче провадження", Інструкцією
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом МЮУ від 15.12.1999 р.,
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на
постанову старшого державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ - Пастернак Роксолани Зіновіївни,
зацікавлена особа: ТзОВ
«Синот-Україна» про відкриття
виконавчого провадження від 05.02.2014 року
серії ВП № 41859422 та постанову про
накладення арешту на майно від 17.02.2014 р.,
а також із скаргою про визнання дій
незаконними відмовити за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти з днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Львівської області.
У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя