ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого - судді Сирбул О.Ф.

при секретарі - Семенченко Я.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення правовідношення та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визначення частки у спільній
сумісній власності та визначення
порядку користування квартирою,

встановив:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення
правовідношення.

В останній редакції позовних вимог
просила припинити одноосібні
правовідношення власності ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва
про право власності на квартиру від
11.10.2001 року, яке видане Головним
управлінням житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації ОСОБА_3 на підставі
наказу Головного управління житлового
забезпечення від 30.10.2001 року № 1079-С/КІ;
скасувати свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
11.10.2001 року, видане Головним
управлінням житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації ОСОБА_3 на підставі
наказу Головного Управління Житлового
забезпечення від 03.10.2001 року № 1079-С/КІ;
зобов'язати ОСОБА_3 на протязі місяця
після набуття законної сили судовим
рішенням зареєструвати в Державній
реєстраційній службі Головного
управління юстиції у м. Києві в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно право його спільної
сумісної на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 12.06.2012 року;
заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії, які
можуть порушити право власності
позивача на квартиру АДРЕСА_1, в тому
числі заборонити використовувати
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 від 11.10.2011 року, яке
видане Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації ОСОБА_3 на
підставі наказу Головного управління
житлового забезпечення від 30.10.2001 року
№ 1079-С/КІ; судові витрати стягнути з
відповідача на користь позивача.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою про
визначення частки у спільній сумісній
власності та визначення порядку
користування квартирою.

В позовних вимогах просив визначити за
ним ? частку, в спільній сумісній
власності на квартиру АДРЕСА_1;
визначити порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_1,
виділивши ОСОБА_3 в користування,
приміщення, які відповідно до
технічного паспорту Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 30.05.2001 року позначені: житлова
кімната позначена на плані 4 - площею 18, 6
кв.м., житлова кімната позначена на
плані 6 - площею 18, 7 кв.м., вбиральна
позначена на плані 7 - площею 5. 7 кв.м.,
лоджія, вихід із кімнати позначено на
плані 6 - площею 2,2 кв.м.; виділити в
користування ОСОБА_2, приміщення:
житлову кімнату позначену на плані 3 -
площею 23,6 кв.м., житлову кімнату
позначену на плані 5 - площею 14, 7 кв.м.,
вбиральню позначену на плані 8 - площею
3,0 кв.м., веранду, вихід із кімнати
позначено на плані 5 - площею 4,8 кв.м.;
залишити в спільному користуванні
сторін, приміщення: коридор позначено
на плані 1 - площею 14,0 кв.м., кухню
позначену на плані 2 - площею 13,4 кв.м.,
лоджію, вихід із кухні позначений на
плані 2 - площею 2,4 кв.м.; стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові
витрати.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 17.12.2013 року прийнято
зустрічний позов ОСОБА_3 до розгляду в
одному провадженні з позовом ОСОБА_2
про припинення правовідношення.

В судовому засіданні позивач по
первісному позову ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_4 підтримали позов та
просили основний позов задовольнити у
повному обсязі, у зустрічному позові -
відмовити.

В судовому засіданні відповідач по
первісному позову ОСОБА_3 проти
первісного позову заперечував, просив
суд у його задоволені відмовити та
задовольнити зустрічний позов.

Суд вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи вважає встановленими
наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру від 11.10.2001 року,
яке видане Головним управлінням
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації
ОСОБА_3 на підставі наказу Головного
управління житлового забезпечення від
30.10.2001 року № 1079-С/КІ квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності (а.с. 13).

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 12 червня 2012 року залишеного
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 04 грудня 2012 року, визнано за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної
сумісної власності на АДРЕСА_1; вселено
ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод
ОСОБА_2 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 (а.с. 5-7, 8-11).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з акту державного
виконавця Коваль Л.І. ВДВС Дарницького
РУЮ в м. Києві від 26 березня 2013 року при
примусовому виконання виконавчого
листа № 2-1124/12 виданого 10 січня 2013 року
Дарницьким районним судом м. Києва про
вселення ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 з виходом за
адресою АДРЕСА_1 рішення суду виконано.
ОСОБА_2 вселено до АДРЕСА_1 в кількості 4
(чотирьох) штук від двох вхідних дверей
передано стягувачу ОСОБА_2, ОСОБА_3
зобов'язано не чинити перешкоди у
користуванні АДРЕСА_1. Боржник від
підпису відмовився (а.с. 12).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2
вказувала на те, що відповідач за
первісним позовом ОСОБА_3 не виконує
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 12 червня 2012 року, що позбавляє
право ОСОБА_2 зареєструвати своє право
власності на спірну квартиру,
продовжуючи використовувати свідоцтво
право власності на квартиру, щоб
одноосібно продати квартиру та здавати
окремі кімнати квартири в найм без
згоди ОСОБА_2

Однак, з даним посиланням суд не
погоджується, оскільки порядок
виконання рішення суду, яке набрало
законної сили вирішується відповідно
до закону України «Про виконавче
провадження», а у разі не виконання
рішення суду у строки передбачені
вказаним законом, звернутися до суду
відповідно до розділу 7 ЦПК України.

Посилання позивача за первісним
позовом, на те, що відповідач розміщує
оголошення з приводу продажу та здачі в
найм окремих кімнат спірної квартири,
не знайшли свого підтвердження
відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК
України. Та в судовому засіданні
відповідач за первісним позовом не
порушує її право на ? частину спірної
квартири, що підтверджується поданим
ним зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу
України розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу.
Розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1, розташованої на 9
поверсі 16 поверхового будинку та
складається з 4 кімнат загальна площа
121,0 кв.м., житлова площа 75, 6 кв.м. (а.с.
117-118).

Відповідно до ст.ст. 356, 368 Цивільного
кодексу України власність двох чи
більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві спільної
власності є спільною частковою
власністю, а без визначення часток -
спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належить
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 3 ст. 370 Цивільного кодексу
України виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється у порядку, встановленому
статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу
України співвласник має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

ОСОБА_3 звертаючись до суду з
зустрічним позовом посилався на те, що
при виділенні часток у спірний
квартирі, яка за рішенням Дарницького
районного суд м. Києва від 12 червня 2012
року перебуває у спільній сумісній
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та кожний
співвласник буде мати можливість
розпорядитися своєю часткою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що
після набрання законної сили рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
12 червня 2012 року про спільну сумісну
власність на спірну квартиру, між
сторонами склався фактичний порядок
користування квартирою, а саме: ОСОБА_3
користується житловими кімнатами
площею - 18, 6 кв.м. та 18, 7 кв.м. позначені
на плані 4, 6, вбиральнею площею 5,7 кв.м.
позначеною на плані 7, ОСОБА_2
користується житловими кімнатами 23, 6
кв.м., 14, 7 кв.м. позначені на плані 3, 5,
вбиральнею 3,0 кв.м. позначеної на плані
8, інші приміщення квартири залишилися
в спільному користуванні, але з часом
такий порядок користування квартирою
відповідача став не влаштовувати, що
стало підставою для подачі зустрічної
позовної заяви.

ОСОБА_2 під час розгляду справи судом не
заперечувала, що проживає у спірній
квартирі та користується житловою
площею, зазначила, що за технічного
планом виготовленим Київським БТІ 13
грудня 2011 року в квартирі є два
санвузла площею 3,0 кв.м. позначено на
плані 8 та площею 5,7 кв.м. позначено на
плані 7, а також вихід на веранду або
лоджію є лише через кімнату 14,7 кв.м.
позначену на плані 5, а у наданому
технічному плані ОСОБА_3 не позначено
наявність у квартирі санвузлів та є
вихід з кімнати 18,6 кв.м. позначену на
плані 4 та кімнату 14,7 кв.м. позначену на
плані 5 на веранду та лоджію. Так,
вважаючи що технічний паспорт, який
надав ОСОБА_3 має недостовірну
інформацію, замовляла інженера
Київського міського БТІ для перевірки
технічного стану квартири, але у
доступі для проведення обстеження та
переобміру у квартирі було відмовлено
(а.с. 197).

Суд, не бере до уваги вказані
твердження позивача за первісним
позовом, оскільки в судовому засіданні
ОСОБА_2 не заперечувала щодо існування
виходу з кімнати 18,6 кв.м. позначену на
плані 4 та кімнату 14,7 кв.м. позначену на
плані 5 на веранду або лоджію.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 31 травня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 24 вересня 2013 року, позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5,
право користування квартирою АДРЕСА_1,
вселено ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1.
Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_5 у здійсненні нею права
користування приміщеннями зазначеної
квартири. У задоволенні позову в
наданні їй ключів від квартири
відмовлено (а.с. 24-25).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 листопада 2013
року рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 31 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2013 року скасовано та
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції (а.с. 209-210).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
23 травня 2013 року визнано за ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування жилим
приміщенням квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 21-23).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених, ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Судом встановлено, що спільне
володіння та користування житловими
приміщеннями спірної квартири
утруднено, оскільки між позивачем та
відповідачем виникають скандали та
сварки, що підтверджується матеріалами
звернень до правоохоронних органів
(а.с. 131, 134 - 136, 137, 141, 142, 143).

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»,
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири: або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири.

Згідно ст. 155 ЖК України власника
квартири не може бути позбавлено права
користування жилим приміщенням крім
випадків, передбачених законом.

У відповідності до ст. 383 Цивільного
кодексу України власник квартири має
право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 369 Цивільного кодексу
України співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності, володіють
і користуються ним спільно, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що жила площа
спірної квартири становить 75,6 кв.м.,
вважає за необхідним виділити ОСОБА_3 у
користування житлову кімнату,
позначену на плані 4, площею 18,6 кв.м.;
житлову кімнату, позначену на плані 6,
площею 18,7 кв.м.; вбиральню, позначену на
плані 7, площею 5,7 кв.м.; лоджію, яка
примикає до кімнати, позначену на плані
6, площею 2,1 кв.м. та за ОСОБА_2 виділити в
користування житлову кімнату,
позначену на плані 3, площею 23,6 кв.м.;
житлову кімнату, позначену на плані 5,
площею 14,7 кв.м.; вбиральню, позначену на
плані 8, площею 3,0 кв.м.; веранду,
позначену на плані 5, площею 4,8 кв.м.
Місця загального користування: кухню,
позначену на плані 2, площею 13,4 кв.м.;
коридор, позначений на плані 1, площею
14,0 кв.м.; лоджію, яка примикає до кухні,
позначену на плані 2, площею 2,4 кв.м.
залишити в спільному користуванні за
ОСОБА_3 та за ОСОБА_2. Даний порядок не
порушує права співвласника ОСОБА_2

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників, які приймали
участь у справі, оцінивши докази, які
містяться в матеріалах справи,
з'ясувавши обставини справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
первісного позову ОСОБА_2 не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства та у задоволенні
первісного позову слід відмовити в
повному обсязі, зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення частки
у спільній сумісній власності та
визначення порядку користування
квартирою підлягає задоволенню.

Оскільки зустрічний позов
задовольняється, з відповідача на
користь позивача повинна бути стягнена
сума сплаченого судового збору в
розмірі 3 441, 00 грн. в поряду ч. 1 ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 317, 356, 364, 369, 383
Цивільного кодексу України, п. 14
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»,
ст.ст. 68, 70 Сімейного кодексу України, та
на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про припинення правовідношення -
відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визначення частки у спільній сумісній
власності та визначення порядку
користування квартирою - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт
серія НОМЕР_3 виданий Бородянським РВ
ГУ МВС України в Київській області 26
червня 1996 року, адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) ?
частку, в спільній сумісній власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НОМЕР_3
виданий Бородянським РВ ГУ МВС України
в Київській області 26 червня 1996 року,
адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) житлову кімнату,
позначену на плані 4, площею 18,6 кв.м.;
житлову кімнату, позначену на плані 6,
площею 18,7 кв.м.; вбиральню, позначену на
плані 7, площею 5,7 кв.м.; лоджію, яка
примикає до кімнати, позначену на плані
6, площею 2,1 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НОМЕР_4
виданий Шевченківським РУ ГУ МВС
України в місті Києві 24 січня 2002 року,
адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) житлову кімнату,
позначену на плані 3, площею 23,6 кв.м.;
житлову кімнату, позначену на плані 5,
площею 14,7 кв.м.; вбиральню, позначену на
плані 8, площею 3,0 кв.м.; веранду,
позначену на плані 5, площею 4,8 кв.м.

Місця загального користування: кухню,
позначену на плані 2, площею 13,4 кв.м.;
коридор, позначений на плані 1, площею
14,0 кв.м.; лоджію, яка примикає до кухні,
позначену на плані 2, площею 2,4 кв.м.
залишити в спільному користуванні за
ОСОБА_3 та за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт
серія НОМЕР_4 виданий Шевченківським РУ
ГУ МВС України в місті Києві 24 січня 2002
року, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НОМЕР_3
виданий Бородянським РВ ГУ МВС України
в Київській області 26 червня 1996 року,
адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 3
441,00 (три тисячі чотириста сорок одну)
гривню 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: