Справа № 359/553/13-ц Головуючий у І
інстанції Мельник О.О.Провадження №
22-ц/780/2196/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого -Малорода О.І.

суддів - Поліщука М.А., Верланова С.М.

при секретарі - Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 10 лютого 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Форум-Інвест» про
стягнення пені за прострочення
виконання зобов'язання та за
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Форум-Інвест» до ОСОБА_1 про
покладення зобов'язання виконати умови
договору,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивачка звернулась
до суду з позовом та після уточнення
позовних вимог /т.1 а.с.203/ просила
стягнути з відповідача на її користь
пеню за порушення умов договорів щодо
строків введення об'єкту інвестування
в експлуатацію та умов передачі
документів для оформлення права
власності на житло в загальній сумі 649
334 грн.

Мотивувала тим, що згідно договорів нею
було здійснено інвестування житла, а
саме: квартир по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2.
Відповідач взяв на себе зобов'язання
здійснити інвестування отриманих від
неї коштів у будівництво вищевказаних
житлових об'єктів, які мали бути
введені в експлуатацію у І кварталі 2007
року - по АДРЕСА_1 та у ІV кварталі 2006 - по
АДРЕСА_2.

На час введення будинку по АДРЕСА_1 в
експлуатацію йому було присвоєно нову
поштову адресу - АДРЕСА_3.

Згідно умов договорів, нею було
здійснено внесення грошових
інвестицій на розрахунковий рахунок
відповідача, що становить 100% вартості
вказаних об'єктів інвестування.

У 2005 році між нею та відповідачем були
укладені додаткові угоди, згідно з
якими площа інвестованих нею квартир
була збільшена. Нею було перераховано,
а відповідачем прийнято та зараховано
грошові кошти у розмірі 36 423 грн. в
рахунок різниці площі квартири по
АДРЕСА_3 з урахуванням вартості 1 кв.м.
житла (3 550 грн.) та грошові кошти в сумі 46
620 грн. в рахунок сплати різниці площі
квартири по вул.. Краснова - за 1 кв.м.
житла 3 700 грн., що підтверджується
копіями платіжних банківських
квитанцій.

Зазначала, що виконала всі умови
договорів, тому відповідач
зобов'язаний надати їй документи для
оформлення права власності на
проінвестоване житло та не може
вимагати від неї сплатити доплату в
розмірі, який не відповідає умовам
договору.

Крім того, вказала, що відповідач
прострочив терміни введення в
експлуатацію вказаних житлових
об'єктів та зобов'язаний сплатити пеню,
відповідно до умов договору за
несвоєчасне виконання зазначених умов
правочинів.

Просила задовільнити позовні вимоги і
при цьому посилалась на положення ЗУ
«Про захист прав споживачів».

Відповідач в зустрічному позові просив
зобов'язати позивачку виконати умови
вищевказаних договорів в частині
оплати різниці вартості загальної
площі квартир, збільшеної під час
будівництва, що становить суму в
розмірі 213 408 грн. за договором від 22
лютого 2005 року та суму в розмірі 201 600
грн. від 25 лютого 2005 року.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
позивачка сплатила лише вартість
загальної площі квартир станом на 2005
рік, не оплативши, згідно додаткових
угод, кошти по збільшеній площі
інвестованих квартир.

Суд у задоволенні первинного та
зустрічного позовах відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій просить змінити рішення суду від 10
лютого 2014 року та постановити нове,
яким її позов задовольнити, стягнути з
відповідача на її користь пеню за
порушення виконання умов договорів у
розмірі 649 334 грн.

Мотивує свої вимоги тим, що рішення
суду є незаконним та ухвалене з
порушенням норм матеріального права,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи.

Вважає незаконним висновок суду про те,
що немає підстав для застосування при
вирішенні даного спору положень ст. 10
ЗУ «Про захист прав споживачів,
оскільки предметом спору за первісним
позовом є саме захист її прав як
споживача.

Зазначає, що відповідач порушив її
права споживача, оскільки прострочив
виконання умов договорів, а саме ним не
введено своєчасно в експлуатацію
житлові будинки, де нею було повністю
проінвестовано житло, не видано їй
документів для оформлення права
власності та не враховано факт сплати
грошових коштів в рахунок оплати за
надлишкові квадратні метри житла.

Крім того, вважає неправильним
висновок суду про те, що положення
укладених договорів вже передбачає
відповідальність за невиконання умов
правочинів, а тому подвійна
відповідальність не може бути
застосована. Оскільки положення
договорів передбачають, що за
невиконання зобов'язань сторони несуть
відповідальність відповідно до
чинного законодавства, тому, на її
думку, в даному випадку слід
застосувати саме положення ст. 10 ЗУ
«Про захист прав споживачів».

Апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, 22
лютого 2005 року між ТОВ «Форум-Інвест»
та ОСОБА_1 укладено договір про
залучення інвестицій в будівництво
житла, за умовами якого товариство
зобов'язано здійснити інвестування
залучених грошових коштів Інвестора у
будівництво двокімнатної квартири,
загальною площею 72,96 кв.м, житловою
площею 35,72 кв.м, що розташована по
АДРЕСА_1, а інвестор (позивачка)
зобов'язана здійснити інвестування
вищевказаного об'єкта інвестування
(квартири) шляхом оплати його вартості
в повному обсязі, згідно з умовами
оплати, зазначеними в даному договорі.

25 лютого 2005 року між ТОВ «Форум-Інвест»
та позивачкою укладено договір про
залучення інвестицій в будівництво
житла, за умовами якого товариство
зобов'язано здійснити інвестування
залучених грошових коштів Інвестора у
будівництво двокімнатної квартири,
загальною площею 78,30 кв.м, житловою
площею 41,50 кв.м, по АДРЕСА_2, а інвестор
(позивачка) зобов'язана здійснити
інвестування вищевказаного об'єкта
інвестування (квартири) шляхом оплати
його вартості в повному обсязі, згідно
з умовами оплати, зазначеними в даному
договорі.

Позивачка проінвестувала у
встановлені договорами строки та у
визначеному вказаними правочинами
порядку, 100% вартості об'єкту
інвестування за вказаними договорами,
оплативши, 11 квітня 2005 року останній
грошовий внесок в розмірі 22 050 грн., з
урахуванням збільшення загальної та
житлової площі за Додатковими угодами
від 31 березня 2005 року та від 14 березня
2005 року - останній грошовий внесок в
розмірі 11 510 грн. в рахунок сплати
вартості площі квартири, тим самим
виконала покладені на неї договірні
зобов'язання.

18 липня 2011 року житловий будинок по
АДРЕСА_2 був готовий до експлуатації.

03 серпня 2011 року житловий будинок по
АДРЕСА_1 був введений в експлуатацію.

В свою чергу ТОВ «Форум-Інвест», в
порушення взятих на себе договірних
зобов'язань за договорами інвестування
житла, умови договорів в частині строку
введення житлових будинків, що є
об'єктами інвестування за
вищевказаними правочинами, в
експлуатацію та передачі позивачці
документів, необхідних для оформлення
права власності на квартири, що нею
проінвестовані, не виконав.

Крім того судом встановлено, що при
виготовленні технічних паспортів на
будинки було встановлено, що
збільшилась площа квартир і відповідно
до умов договорів про інвестування
позивачка 4 листопада 2013 року доплатила
різницю вартості, тим самим повністю
виконала умови договорів інвестування.

Відмовляючи в задоволенні первісного
та зустрічного позовах, суд мотивував
свої висновки наступним.

Суд не вбачав підстав для застосування
при вирішення даного спору положень
ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів» і стягнення з товариства
сум пені за невиконання умов договору в
частині порушення строків введення
об'єктів будівництва в експлуатацію та
не передачі позивачу документів,
необхідних для оформлення права
власності на квартири, як того вимагала
позивачка, оскільки положення
договорів вже передбачають
відповідальність за невиконання
сторонами умов правочинів, а тому, в
даному випадку не може бути
застосована подвійна відповідальність
за порушення виконання договірних
зобов'язань.

Ухвалюючи рішення, суд керувався
умовами Договору, положеннями ЗУ «Про
інвестиційну діяльність» ст.ст. 526, 530, 632
ЦК України.

Статтею 1 Закону України "Про
інвестиційну діяльність" визначено, що
інвестиціями є всі види майнових та
інтелектуальних цінностей, що
вкладаються в об'єкти підприємницької
та інших видів діяльності, у результаті
якої створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про
інвестиційну діяльність"
інвестиційною діяльністю є
сукупність практичних дій громадян,
юридичних осіб і держави щодо
реалізації інвестицій.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Колегія вважає, що уклавши договір про
залучення інвестицій в будівництво
житла, сторони стали учасниками
інвестиційного процесу й виниклі між
ними правовідносини регулюються
умовами Договору, спеціальним законом
- ЗУ "Про інвестиційну діяльність", який
встановлює загальні принципи, правові
та організаційні засади залучення
коштів фізичних і юридичних осіб в
інвестиційну діяльність та
відповідними нормами Цивільного
кодексу.

ЗУ "Про захист прав споживачів" регулює
відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України "Про
захист прав споживачів" визначено, що
споживач - фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує або
має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Оскільки між позивачем та відповідачем
були укладені договори про залучення
інвестицій в будівництво житла,
вказані відносини врегульовані
зазначеним вище спеціальним
законодавством, тому, на думку колегії,
в даному випадку ст. 10 ЗУ «Про захист
прав споживачів» не підлягає
застосуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України колегія
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст. 308, 315 ЦПК України
колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: