Cправа №333/6004/13-ц
№4-с/333/1/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Холода Р.С.,

при секретарі
Вашато А.Б.,

за участю представника скаржника -
Онишкевич М.М., розглянувши у судовому
засіданні скаргу ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» до Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, ОСОБА_2 про визнання дій
посадових осіб неправомірними та
визнання договору зберігання
недійсним та стягнення коштів,

В с т а н о в и в :

31 липня 2013 року ПАТ АКБ
Індустріалбанк» звернувся до суду із
скаргою на дії державної виконавчої
служби та з вимогою про визнання
договору зберігання недійсним та
стягнення коштів.

В скарзі зазначено, що на виконанні у
Комунарському відділі державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2579
виданого 16.05.2012 року Комунарським
районним судом м. Запоріжжя про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» суми боргу у розмірі
175429,38 гривень. 23.10.2012 року здійснено
опис та арешт майна боржника, а саме:
автомобіля марки «Toyota Camry»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно
акту опису й арешту від 23.10.2012 року
описане майно прийняв на відповідальне
зберігання ОСОБА_2, що був присутнім під
час проведення опису майна як
представник торгівельної організації
ТОВ ТД «Еліт Сервіс», яка мала право
здійснювати реалізацію арештованого
державними виконавцями майна. 09.04.2013
року у зв'язку з виключенням ТОВ ТД
«Еліт Сервіс» із переліку торгівельних
організацій, яким надано право
здійснювати реалізацію арештованого
державними виконавцями майна,
матеріали справ та описане майно було
передано торгівельній організації ПП
«СП Юстиція». 24.06.2013 року автомобіль
марки «Toyota Camry», реєстраційний номер
НОМЕР_1 було реалізовано на аукціону за
ціною 55000 гривень, з яких 6600 гривень є
винагорода торгівельній організації
за надані послуги з реалізації майна
боржника. В результаті розрахунку
державного виконавця ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» отримано 1700 гривень
в рахунок повернення авансового внеску
на витрати виконавчого провадження, а
саме:оплату оцінки автомобілю та 30542,10
гривень в рахунок часткового погашення
боргу позичальника. Отже, сума отримана
банком від реалізації склала 32242,10
гривень, що є значно менше ніж
встановлено розрахунком різниця
складає 11317,90 гривень. 25.07.2013 року після
ознайомлення представником ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» з матеріалами
виконавчого провадження, встановлено,
що згадано розпорядження державного
виконавця, кошти в сумі 11172,00 гривень
перераховані на користь фізичної особи
- зберігача майна ОСОБА_2. Крім того, в
матеріалах виконавчого провадження є
договір зберігання № 18 від 23.10.2012 року,
укладений між ОСОБА_2, як фізичною
особою та начальником Комунарського
ВДВС Запорізького МУЮ. Зазначеним
договором передбачено витрати ОСОБА_2
на відповідальне зберігання
автомобілю «Toyota Camry», реєстраційний
номер НОМЕР_1 у розмірі 11172,00 гривень, що
суперечить генеральному договору № 2
від 06.01.2012 року, відповідно до п. 3.4.
якого обов'язок торгівельної
організації забезпечувати безоплатне
зберігання майна переданого на
реалізацію. В порушення вимог
генерального договору та Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем при розподілі
коштів, отриманих від продажу
автомобілю, здійснено незаконне
перерахування коштів за зберігання
майна в розмірі 11172,00 гривень на рахунок
співробітника торгівельної
організації ТОВ ТД «Еліт Сервіс», в
зв'язку з чим 09.07.2013 року на рахунок ПАТ
АКБ «Індустріалбанк» надійшло лише
30542,10 гривень. На підставі викладеного,
ПАТ АКБ «Індустріалбанк» просить
визнати дії державного виконавця з
перерахування коштів за зберігання
майна представнику ТОВ ТД «Еліт
Сервіс» неправомірними; визнати дії
начальника Комунарського ВДВС
Запорізького МУЮ Чорноус В.М. щодо
укладення договору зберігання -
неправомірними; договір зберігання № 18
від 23.10.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та
начальником Комунарського ВДВС
Запорізького МУЮ визнати нікчемним; з
метою забезпечення виконання рішення
суду у майбутньому, накласти арешт на
рахунки ОСОБА_2 у межах суми сплаченої
йому за відповідальне зберігання, а
саме 11172,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на
їх користь безпідставно отримані кошти
у розмірі 11172,00 гривень; стягнути суму
сплаченого судового збору в розмірі
344,10 гривень з позивачів в рівних
частках, по 172,05 гривень з кожного.

В судовому засіданні представник ПАТ
АКБ «Індустріалбанк» - Онішкевич М.М.
підтримав скарну і просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник Комунарського ВДВС
Запорізького МУЮ, ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилися, про час та місце
слухання справи, були повідомлені
своєчасно та належним чином у
встановленому законом порядку, про
причину неявки суд не повідомили, заяви
про відкладення слухання справи від
них не надходило.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 387 ЦПК
України, якщо оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (скаржник)
звернувся до суду зі скаргою про
визнання дій посадових осіб
Комунарського відділу ДВС
неправомірними, визнання договору
зберігання недійсним та стягнення
коштів. Вимоги скаржника щодо визнання
нікчемним договору зберігання № 18 від
23.10.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та
начальником Комунарського ВДВС
Запорізького МУЮ і стягнення з ОСОБА_2
на їх користь безпідставно отриманих
коштів у розмірі 11172,00 гривень повинні
розглядатись в порядку цивільного
судочинства, так як суд розглядає
справи щодо захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Отже, вимога ПАТ АКБ «Індустріалбанк»
про накладення арешту на рахунки
ОСОБА_2 у межах суми сплаченої йому за
відповідальне зберігання, а саме 11172,00
гривень з метою забезпечення виконання
рішення суду у майбутньому є
передчасною і такою, що не підлягає
задоволенню.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Як вбачається з матеріалів скарги та
досліджених доказів ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» не надано жодних
підтверджень неправомірних дій
державного виконавця та начальника
Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ
щодо укладення договору зберігання № 18
від 23.10.2013 року та неправомірного
перерахування коштів за зберігання
майна представнику ТОВ ТД «Еліт
Сервіс», тому суд приходить до
висновку, що у задоволенні скарги на
дії посадових осіб Комунарського ДВС
необхідно відмовити.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що
судові витрати, пов'язані з розглядом
скарги, покладаються судом на заявника,
якщо було постановлено рішення про
відмову в задоволенні його скарги.
Отже, сума сплаченого ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» судового збору в
розмірі 344,10 гривень не підлягає
стягненню з зацікавлених осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 387, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» до Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, ОСОБА_2 про визнання дій
посадових осіб неправомірними та
визнання договору зберігання
недійсним та стягнення коштів -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвала суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя:
Р.С. Холод