АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2083/14
Справа № 616/1106/13-ц
інстанції: Нестайко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 березня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Ізмайлової Г.Н.,
Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
29 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виселення
відповідача та вселення позивача, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду із вказаним позовом.

Просила: захистити її право
власності та усунути перешкоди у
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1; вселити її у вказаний будинок,
а ОСОБА_3 - виселити з нього.

В обгрунтування позову
посилалась на те, що є власником
житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2. Він самоуправно
зайняв її будинок, вигнав її з нього,
замінив замок на вхідних дверях.

Посилаючись на вказані обставини
та ст.ст. 9, 116 ЖК України, ст.ст. 319, 386, 391
ЦК України просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав
частково. Посилався на те, що у спірний
будинок посилився не самоуправно, а з
дозволу ОСОБА_4, на підставі спадкового
договору, який ОСОБА_4 розірвала у
судовому порядку. Він зареєстрований у
квартирі свого батька, з яким у нього
неприязні стосунки. Він відремонтував
будинок. Не заперечує проти вселення
позивачки. Заперечує проти свого
виселення.

Рішенням Великобурлукського
районного суду Харківської області від
29 січня 2014 року позов задоволено.

Постановлено ОСОБА_4 вселити у
житловий будинок АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 -
виселити із цього будинку.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 витрати по сплаті судового
збору у сумі 114,70 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_4
у позові відмовити. При цьому
посилається на: невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

ОСОБА_4 рішення суду першої
інстанції не оскаржила, письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
подала.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
від 17 квітня 2001 року і свідоцтва про
право власності на спадщину за законом
від 17 квітня 2001 року (а.с. 4-7).

Встановлено також, що ОСОБА_4
зареєстрована за адресою вказаного
будинку, проте фактично мешкає за
адресою: АДРЕСА_3.

У житловому будинку АДРЕСА_1
мешкає онук позивачки - відповідач
ОСОБА_3

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2.

У ст.41 Конституції України закріплено
принцип непорушності права власності.

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права. Способи захисту права
власності передбачені нормами ст.ст. 16,
386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Права власника житлового будинку,
квартири, визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом встановлено, що між
сторонами склалися неприязні стосунки.

ОСОБА_4, як власник будинку,
позбавлена можливості використовувати
житловий будинок для власного
проживання.

З огляду на це, суд підставно
вселив ОСОБА_4 у належний їй будинок і
виселив із нього ОСОБА_3

Рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він
поселився у житловому будинку на
підставі спадкового договору,
протирічать закону.

За змістом ст.1302 ЦК України за
спадковим договором набувач набуває
право власності на майно лише в разі
смерті відчужувача.

До того ж, рішенням
Великобурлукського районнного суду
Харківської області від 4 вересня 2013
року, яке набрало законної сили,
спадковий договір, укладений між
ОСОБА_4 і ОСОБА_3, розірвано у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_3 умов договору.

Не спростовують висновків суду і
посилання ОСОБА_3 на те, що за місцем
своєї реєстрації він не може мешкати у
зв'язку з неприязними стосунками з
батьком.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1
ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 29 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: