Справа №484/4318/13-ц 31.03.2014 31.03.2014 31.03.2014
Провадження №22-ц/784/467/14
Головуючий по 1 інстанції: Маржина Т.В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Свіщуком О.В.,

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 9 грудня 2013 року по
цивільній справі

за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_4

про

встановлення порядку користування
житловим будинком

та за зустрічними позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_5 за участю третьої особи - органу
опіки та піклування Первомайської
міської ради Миколаївської області

про

визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулась з
позовом до ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування житловим
будинком.

Позивачка зазначала, що рішенням
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 20 грудня 2011
року була вселена у житловий будинок
АДРЕСА_1, який належить на праві
власності її батьку - ОСОБА_4 та
складається з шести приміщень.

Посилаючись на те, що спільне
користування будинком є утрудненим,
оскільки існують неприязні відносини
між нею та батьком, крім того,
власником не визначені приміщення,
якими вона може користуватися та з
урахуванням інтересів двох
неповнолітніх дітей, позивачка
просила суд виділити в користування їй
приміщення площею 1-4 площею 10,20 кв., 1-5
площею 13,80 кв.м., 1-6 площею 11,70 кв.м., а
відповідачу виділити приміщення: 1-2
площею 11,80 кв.м., 1-3 площею 25,30 кв.м.,
приміщення 1-1 площею 8,7 кв.м., сарай Б та
погріб-г залишити в загальному
користуванні.

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся із
зустрічним позовом про визнання ОСОБА_5
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням в житлового
будинку АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_4
посилався на те, що він є власником
вказаного будинку в якому
зареєстрована ОСОБА_5 Однак, з грудня 2012
року відповідачка у будинку не
проживає без поважних причин, витрати
по його утриманню не несе, особистих її
речей в будинку не має.

Ухвалою Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 14
жовтня 2013 року первісний позов та
зустрічний позов об'єднанні в одне
провадження.

Ухвалою того ж суду від 4 листопада 2013
року до участі у справі в якості
третьої особи залучено - Орган опіки та
піклування Первомайської міської ради
Миколаївської області.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 9 грудня 2013 року позов
ОСОБА_5 задоволено. Визначено порядок
користування житловим будинком
АДРЕСА_1. Виділено у користування
ОСОБА_5 приміщення: 1-4 площею 10,20 кв., 1-5
площею 13,80 кв.м., 1-6 площею 11,70 кв.м.
ОСОБА_4 виділено у користування
приміщення: 1-2 площею 11,80 кв.м., 1-3 площею
25,30 кв.м., приміщення 1-1 площею 8,7 кв.м.,
двір, сарай Б та погріб п-г залишено в
спільному користуванні. В задоволені
зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позову ОСОБА_5 та
задовольнити його зустрічний позов.

В запереченнях на апеляційну скаргу,
ОСОБА_5 просила рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши докази по
справі в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, власником будинку
АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.31).

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 20 грудня 2011 року усунуто
перешкоди в користуванні ОСОБА_5
будинком АДРЕСА_1, шляхом її вселення на
надання ключів від вхідних дверей
вказаного будинку (а.с.4).

Згідно даних поверхового плану,
вказаний будинок складається з
приміщень: 1-1 площею 8,7 кв.м., 1-2 площею
11,80 кв.м., 1-3 площею 25,30 кв.м., 1-4 площею 10,20
кв.м., 1-5 площею 13,80 кв.м., 1-6 площею 11,70
кв.м. та господарських будівель: сараю -
Б та погребу п-г, гаражу - В, вбиральні - У
(а.с.10-11).

У зазначеному будинку разом із ОСОБА_4,
в якості членів його сім'ї
зареєстровані: донька - ОСОБА_5 та двоє
неповнолітніх онуків - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.5).

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 321 ЦК
України та ст. 150 ЖК України право
власності є непорушним та громадяни,
які мають в приватній власності
будинок мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Право членів сім'ї власника житла на
користування цим житлом передбачене
ст.405 ЦК України. Так вказаною нормою
встановлено, що члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Таким чином, відповідно до наведених
норм, ОСОБА_5 не наділена правом
визначення приміщень для свого
проживання та членів своєї сім'ї в
спірному будинку, оскільки таке право -
визначення приміщень для проживання
законодавцем надано власнику житла -
ОСОБА_4

Згідно постанови головного державного
виконавця Первомайського відділу ДВС
МУЮ від 21 грудня 2012 року рішення суду
про вселення відповідачки та надання
їй ключів від вхідних дверей будинку
АДРЕСА_1 виконане (а.с.72-73).

З урахуванням встановленого та
положень вказаних норм підстав для
задоволення позову ОСОБА_5 не має.

На зазначені обставини, суд першої
інстанції належної уваги не звернув та
дійшов невірного висновку про
наявність підстав для задоволення
позову ОСОБА_5 та помилково визначив
порядок користування житловим
будинком.

За таких обставин, рішення суду на
підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в
частині задоволення позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про встановлення порядку
користування житловим приміщенням
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Висновок суду, щодо відмови у
задоволені зустрічного позову, колегія
суддів вважає вірним.

Так, ч.2 ст. 405 ЦК України передбачено, що
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як встановлено судом, позивачка не
проживає в будинку з 21 грудня 2012 року - з
моменту її примусового вселення, а
ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом 14
жовтня 2013 року. Отже, строк,
передбачений ч.2 ст. 405 ЦК України для
втрати право на користування житлом
ОСОБА_5 на момент звернення до суду
ОСОБА_4 не пройшов.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 9 грудня
2013 року в частині задоволення позову
ОСОБА_5 скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про встановлення порядку користування
житловим будинком - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: