Справа № 589/7583/13-ц р.
Провадження № 2/589/151/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 р. Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області у
складі:

головуючого - судді Литовка М.І.,

з участю секретаря Ніколаєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шостка, Сумської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Шосткинської міської ради, третя особа:
ОСОБА_2 про встановлення факту вчинення
та дійсності правочину, встановлення
факту належності на праві власності
гаражу за померлим, визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду і свої вимоги
мотивував тим, що в 1976 році ОСОБА_3 був
збудований гараж НОМЕР_1 розміром 4,0 х 6,0
розташованого на ділянці АДРЕСА_1, на
підставі дозволу на будівництво № 418
від 01.10.1975 р. та рішення виконкому
Шосткинської міської ради за № 402-б від
01.10.1975 року.

Будівництво гаражу здійснено у
встановленому законом порядку з
додержанням всіх норм та правил, що
підтверджується відповідними
дозвільними та експертними
документами.

05.04.1977 року батько позивача, ОСОБА_4,
придбав у ОСОБА_3 вищевказаний гараж.

ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 кошти в
розмірі 980 рублів, про що написав
розписку від 05.04.1977 року. Крім того,
ОСОБА_3 зобов'язався оформити дану
угоду належним чином. Для забезпечення
зобов'язання він передав ОСОБА_4
оригінали дозволу на будівництво № 418
від 01.10.1975 р. та проект будівництва
гаражу, план розташування гаражу -
стоянки від 16.11.1976 р..

Після цього, ОСОБА_3 вчинений правочин
належним чином не оформив та виїхав на
постійне місце проживання до
Чернігівської області. На даний час, за
інформацією сусідів, ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача -
ОСОБА_4 Після його смерті, у
встановлений законом шестимісячний
строк він подав заяву про прийняття
спадщини до Шосткинської районної
державної нотаріальної контори.

Нотаріус не включив до спадкового
майна вказаний гараж НОМЕР_1 на ділянці
АДРЕСА_1, оскільки на нього відсутній
правовстановлюючий документ на ім'я
ОСОБА_4, в зв'язку з чим, він вимушений
був звернутися до суду з
вищезазначеним позовом.

В судовому засіданні представники
позивача, третя особа позов підтримали
повністю, обґрунтовуючи тими ж
обставинами.

Виконавчий комітет Шосткинської
міської ради просили справу розглядати
у відсутність їх представника, у
вирішенні справи покладались на розсуд
суду.

Суд, заслухавши представників
позивача, третю особу, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Оскільки правовідносини між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникли в 1977 року, то
вони регулюється Цивільним кодексом
Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI.

Відповідно до ст. 42 Цивільного кодексу
Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI,
правочини можуть укладаться усно чи в
письмовій формі. Правочин, для якого
законом не встановлена певна форма,
також вважається укладеним, якщо із
поведінки особи вбачається його воля
укласти правочин.

Факт добровільності при укладанні
правочину підтверджується письмовою
розпискою ОСОБА_3, а також повним
виконанням умов договору сторонами -
сторони призвели розрахунки між собою.
Також це підтверджується фактом
здійснення ОСОБА_4 оперативного
управління придбаним майном з 1978 року.
(а.с. 12)

Згідно ст.153 ЦК Української РСР (в
редакції від 18.07.1963) Договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах.

Одним із доказів факту досягнення
сторонами договору згоди щодо його
істотних умов є виконання, в тому числі,
і часткове цього договору.

За договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 224 ЦК Української РСР).

Факт купівлі-продажу гаражу вбачається
з розписки ОСОБА_3, де продавець ОСОБА_3
передав майно (гараж) ОСОБА_4 та
відповідні до нього документи, а ОСОБА_4
отримав гараж та сплатив кошти в
розмірі 980 рублів.(а.с. 8, 9, 12)

Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу
Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI,
нотаріальне посвідчення правочинів
обов'язково тільки у випадках, вказаних
у законі. Цивільний кодекс Української
РСР не передбачав нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
гаражів.

Крім того, відповідно до ст. 34 «Про
державний нотаріат» від 25.12.1974 № 3377-VIII
(який діяв на той час) та Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР затвердженої наказом
Мінюста Української РСР від 31 жовтня 1975
р. N 45/5 обов'язковому нотаріальному
посвідченню підлягають такі угоди:
договори про відчуження (купівля -
продаж, міна, дарування, довічне
утримання) жилого будинку (частини
будинку), квартири в будинку
житлово-будівельного колективу
індивідуальних забудовників.
Відповідно до законодавства
нотаріальне оформлення відчуження
гаражів не передбачено.

Згідно з п.2 ст. 44 Цивільного кодексу
Української РСР від 18.07.1963 Повинні
укладатись у письмовій формі: угоди
громадян між собою на суму понад сто
карбованців, за винятком угод,
зазначених у статті 43 цього Кодексу,
та інших угод, передбачених
законодавством Союзу РСР і Української
РСР;

Відповідно до Роз'яснень Міністерства
юстиції від 19.04.2011 року «Щодо форми
правочинів» правочин, для якого
законом не встановлена обов'язкова
письмова форма, вважається вчиненим,
якщо поведінка сторін засвідчує їхню
волю до настання відповідних правових
наслідків.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Як вбачається з копії абонентської
книжки з розрахунку за електроенергію,
ОСОБА_4 змінив лічильник
електроенергії 18.11.1978 року та до 20.04.2012
року регулярно сплачував за
користування електроенергією в гаражі
НОМЕР_1, розташованого на АДРЕСА_1. (а.с.
18-27).

Як вбачається з довідки № 1 голови
громадської організації споживачів
електроенергії «Горизонт» від 21.07.2013 р.,
гараж НОМЕР_1, розташованого на АДРЕСА_1
належав ОСОБА_4 на підставі усного
укладання договору купівлі-продажу з
ОСОБА_3. В архіві товариства
правовстановлюючі документи відсутні
(а.с. 28).

Як вбачається з довідки № 2 голови
громадської організації споживачів
електроенергії «Горизонт» від 21.07.2013 р.,
ОСОБА_4 був володільцем та користувачем
вищевказаного гаражу з 1978 року по 2012
рік., на протязі цього періоду
здійснював платежі по утриманню
гаражу.(а.с. 29).

Згідно зі ст. 204 ЦК України (в редакції
2004 року), правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
передбачено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ст. 328. ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України (від від
16.01.2003 № 435-IV), спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. (а.с. 31).

Згідно з свідоцтвом про народження
позивач є сином померлого ОСОБА_4, тобто
являється спадкоємцем першої черги за
законом (а.с. 30-31). Дружина померлого -
ОСОБА_2 та донька померлого ОСОБА_5
відмовились від спадщини на користь
позивача. Інших спадкоємців немає.(а.с.
32)

Право власності на гараж Шосткинською
міською радою не оспорюється.

Відповідно до експертного висновку
Шосткинського районного відділу
Управління держтехногенбезпеки у
Сумській області під час проведення
обстеження гаражу було встановлено, що
вони відповідають основним вимогам
законодавства у сфері пожежної безпеки
(а.с. 41).

Відповідно висновку Відділу
містобудування і архітектури гараж не
суперечать діючим містобудівним
нормам та не порушують інтереси інших
осіб (а.с. 42).

Згідно довідки Шосткинської районної
санітарно-епідемологічної станції,
збудований гараж будівлі санітарних
норм не порушує (а.с. 43).

Таким чином, за померлим ОСОБА_4 може
бути встановлений факт належності йому
за життя на праві власності гаражу та
може бути визнано право власності на
нього за позивачем в порядку
спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 42, 44, 47, 153, 224 ЦК Української РСР від
18.07.1963 № 1540-VI, ст.ст. 204, 256, 316, 328, 1216, 1261 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 57, 60, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт вчинення та дійсності
правочину - купівлі-продажу гаражу
НОМЕР_1 розміром 4,0 х 6,0, розташованого
на ділянці АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, 05 квітня 1977 року.

Встановити факт належності на праві
власності ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, гаражу НОМЕР_1 розміром 4,0
х 6,0, розташованого на ділянці АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
гаражу НОМЕР_1 розміром 4,0 х 6,0,
розташованого на ділянці АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті його батька ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржене в
Апеляційний суд Сумської області через
Шосткинський міськрайсуд шляхом
подання протягом 10 днів з дня його
проголошення апеляційної скарги, а
особами які не були присутніми під час
проголошення рішення суду, протягом
цього строку з дня отримання копії
рішення.

Суддя Шосткинського
міськрайонного суду

Сумської області
М.І.Литовка