Справа № 188/591/13-ц
Провадження № 2/188/3/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бурди П.О.,

при секретарі - Карпенко С.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом до

відповідачки про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку

спадкування (а.с.2-4).

13.12.2013 року позивачка збільшила та
вточнила позовнівимоги відповідно до
ч.2 ст.31 ЦПК України шляхом подачі
позовної заяви про встановлення факту
належності домоволодіння та визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за законом (а.с.78-81).

В обґрунтування позову позивачка
зазначає, що 17.06.1997 року у зв'язку з
одруженням вона змінила прізвище
ОСОБА_1 на ОСОБА_1, доказом чого є
свідоцтво про шлюб.

21.12.2004 року шлюб позивачки з
ОСОБА_5 був розірваний.

19.02.2005 року у зв'язку з
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 позивачка
змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_7
помер, що

підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 31.07.2012 року, виданим
відділом державно реєстрації актів
цивільного стану Петропавлівського
районного управління юстиції у
Дніпропетровськійобласті. Після
смерті батька позивачки відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, в якому спадкодавець постійно
мешкав та був зареєстрований, вартість
якого на час подачі позову становила
60000 гривень.

За життя ОСОБА_7 заповіту не
склав.

14.09.2012 року позивачка як
спадкоємиця першої черги за законом
майна, що залишилося після смерті
ОСОБА_7, подала до Петропавлівської
державної нотаріальної контори
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області заяву про
прийняття спадщини за законом на
житловий будинок, що свідчить про
прийняття нею спадщини у встановлений
ст.1270 ЦК України строк.

ОСОБА_8 відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК
України відмовилася від належної їй
частки спадкового майна на користь
позивачки, доказом чого є її заява,
завірена за місцем її перебування
нотаріусом нотаріального округу м.
Санкт-Петербург Російської Федерації.

Мати спадкодавця ОСОБА_4,
відповідач по справі, у встановлений ч.1
ст.1270 ЦК України шестимісячний срок не
звернулася до

нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, а отже її не
прийняла.

Після спливу шести місяців після
смерті спадкодавця позивачка

звернулася із заявою про одержання
свідоцтва про право на спадщину до
Петропавлівської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області , але вона не
працювала, а обов'язки завідувача цієї
контори виконував державний нотаріус
Юр'ївської державної нотаріальної
контори Павлоградського району, до
якого вона звернулася 15.02.2013 року, але
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва внаслідок відсутності
правовстановлюючого документу на
житловий будинок на ім'я померлого.

Нотаріус також роз'яснив
позивачці, що у зв'язку з тим, що
правовстановлюючий документ
відсутній, питання належності цього
майна

попередньому власнику та наступного
його власника (спадкоємця) повинно

вирішуватися у судовому порядку.

На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1261, ч.1
ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.2 ст. 1274 ЦК України,
ст.ст. 128, 227 ЦК УРСР, п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008 року позивачка просить суд:

-встановити факт належності на
праві власності ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку АДРЕСА_1
під літерою А, жилою площею 24,4 кв.м,
загальною площею 48,5 кв.м, з
господарчими будівлями: саманний сарай
Б, сарай дерев'яний В, уборну Г, погріб Д,
колодязь К, огорожу 1-2-3;

-визнати за позивачкою право
власності у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий будинок
АДРЕСА_1 під літерою А, жилою площею 24,4
кв.м, загальною площею 48,5 кв.м, з
господарчими будівлями: саманний сарай
Б, сарай дерев'яний В, уборну Г, погріб Д,
колодязь К, огорожу 1-2-3.

Позивачка та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідачки
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
відповідачка теж бажає прийняти
спадщину як спадкоємиця за законом
першої черги після смерті її сина
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, вона вже
начебто зверталася до нотаріуса із
відповідною заявою, але їй було усно
відмовлено по причині пропуску строку
для звернення, тому вона збирається
звернутися до суду із позовом про
встановлення їй додаткового строку для
прийняття спадщини.

Вислухавши пояснення позивачки, її
представника, представника
відповідачки, вивчивши матеріали
цивільної справи, суд дійшов таких
висновків.

Згідно зі ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підставі наданих сторонами
доказів суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено,
що 03.06.1988 року ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_7
купив житловий будинок АДРЕСА_1 під
літерою А, жилою площею 24,4 кв.м,
загальною площею 48,5 кв.м, з
господарчими будівлями: саманний сарай
Б, сарай дерев'яний В, уборну Г, погріб Д,
колодязь К, огорожу 1-2-3, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу, укладеного в
письмовій формі і нотаріально
посвідченого державним нотаріусом
Петропавлівської державної
нотаріальної контори , зареєстровано в
реєстрі за № 927 (а.с.69-70,82,84, 97-98).

Цей договір всупереч діючій на той
час нормі ст.227 Цивільного кодексу УРСР
не зареєстрований у Павлоградському
бюро технічної інвентаризації, що
підтверджується довідками КП
Павлоградське МБТІ від 16.04.2013 року № 16
та від 24.04.2013 року № 50 про те, що право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_9 станом на
28.09.2012 року (а.с.27, 33).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що
31.07.2012 року складено відповідний
актовий запис № 83, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2,
виданим відділом державної реєстрації
актів цивільного стану
Петропавлівського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області 13.09.2012 року
(а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На день смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1 під літерою А, жилою площею 24,4
кв.м, загальною площею 48,5 кв.м, з
господарчими будівлями: саманний сарай
Б, сарай дерев'яний В, уборну Г, погріб Д,
колодязь К, огорожу 1-2-3.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_7 заповіту не склав,
спадкового договору не уклав, що
підтверджується інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори), виданою
15.02.2013 року державним нотаріусом
Юр'ївської державної нотаріальної
контори (а.с.11).

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги майна
померлого ОСОБА_7 були його доньки
ОСОБА_1, позивачка по справі, ОСОБА_8, та
його мати ОСОБА_4.

Позивачка надала суду докази її
родинних зв'язків з померлим ОСОБА_7 та
своєчасного прийняття нею спадщини.

Позивачка підтвердила, що вона є
донькою померлого ОСОБА_7, копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_3,
виданого Брагинівською сільською
радою 16.12.1978 року (а.с.6).

17.06.1997 року у зв'язку з одруженням
вона змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1,
доказом чого є копія свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_4, виданого
відділом державної реєстрації актів
громадянського стану
Петропавлівського районної державної
адміністрації Дніпропетровській
області 17.06.1997 року (а.с.7).

21.12.2004 року шлюб позивачки з ОСОБА_5
був розірваний, що підтверджується
копією свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_5, виданим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Петропавлівського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області 21.12.2004 року
(а.с. 8).

19.02.2005 року у зв'язку з реєстрацією
шлюбу з ОСОБА_6 позивачка змінила
прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1, що
підтверджується копією свідоцта про
шлюб серії НОМЕР_6, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Петропавлівського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 19.02.2005
року (а.с. 9).

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України
встановлено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини(ч.3 статті 1272 ЦК України).

14.09.2012 року позивачка як
спадкоємиця першої черги за законом

майна, що залишилося після смерті
ОСОБА_7, подала до Петропавлівської
державної нотаріальної контори
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області заяву про
прийняття спадщини за законом

у вигляді житлового будинку, що
підтверджується інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру
(спадкові справи та видані на їх
підставі свідоцтва про право на
спадщину), виданою 15.02.2013 року
державним нотаріусом Юр'ївської
державної нотаріальної контори (а.с.10)
та свідчить про прийняття нею спадщини
у встановлений ст.1270 ЦК України строк.

Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1274 ЦК
України спадкоємець за законом має
право відмовитися від прийняття
спадщини на користь будь-кого із
спадкоємців за законом незалежно від
черги.

ОСОБА_8 відмовилася від належної
їй частки спадкового майна на користь
позивачки, доказом чого є її заява,
завірена 24.11.2012 року за місцем її
перебування нотаріусом нотаріального
округу м. Санкт-Петербург Російської
Федерації (а.с.12).

Позивачка, відповідачка ОСОБА_4 та
її представник не надали суду жодних
доказів, що відповідачка є матір'ю
спадкодавця, та що у встановлений ч.1
ст.1270 ЦК України шестимісячний срок
вона звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, або рішенням суду на підставі
ч.3 ст.1272 ЦК України їй визначено
додатковий строк для прийняття
спадщини, отже відповідачка спадщину
не прийняла.

15.02.2013 року позивачка звернулася
із заявою про одержання свідоцтва про
право на спадщину до Юр'ївської
державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області, оскільки
Петропавлівська державна нотаріальна
контора

Дніпропетровської області не
працювала, а обов'язки завідувача цієї
контори виконував державний нотаріус
Юр'ївської державної нотаріальної
контори, але позивачці було відмовлено
у видачі свідоцтва внаслідок
відсутності правовстановлюючого
документу на житловий будинок на ім'я
померлого (а.с.13).

Нотаріус також роз'яснив
позивачці, що у зв'язку з тим, що
правовстановлюючий документ
відсутній, питання належності цього
майна

попередньому власнику та наступного
його власника (спадкоємця) повинно

вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку
встановленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформлені права на спадщину особа може
звернутись до суду за правилами
позовного провадження.

Оскільки нотаріус відмовив
позивачці в оформлені права на
спадщину, вона правомірно звернулася
до суду, однак неправильно визначила
відповідача по справі.

Відповідно до п.24 зазначеної
Постанови Пленуму Верховног Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»
відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину. При
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

В листі 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» Вищий
спеціалізований суд України висловив
таку правову позицію стосовно розгляду
справ про спадкування, в яких позивач
невірно визначив відповідача:
"Помилковою є практика тих судів, які в
порушення засад диспозитивності
цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК)
залишають без руху позовні заяви, у
яких, на думку суду неправильно
визначено відповідача (наприклад,
виконком місцевої ради, нотаріальна
контора, бюро технічної інвентаризації
(БТІ), територіальні органи
Міністерства юстиції України), і
надають додатковий строк позивачеві
для усунення недоліків.

У разі пред'явлення позову до
неналежного відповідача суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє
клопотання про заміну неналежного
відповідача, суд повинен відмовляти у
задоволенні позову".

Позивачка пред'явила позов до
неналежного відповідача - особи, яка не
прийняла спадщини у встановлений строк
і якій рішенням суду не визначено
додаткового строку для прийняття
спадщини, крім того відсутні документи,
які підтверджують, що відповідачка є
спадкоємцем першої черги майна
померлого ОСОБА_7 Після встановлення
судом цих обставин позивачка не
заявляє клопотання про заміну
неналежного відповідача, отже суд
повинен відмовити у задоволенні
позову.

На підставі викладеного, ст. ст.
1216, 1218,1222, 1268, 1269, 1270, 1272, 1273,1274 ЦК України,
керуючись статтями 10,11, 33, 208, 209, 212 - 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
встановлення факту належності
домоволодіння та визнання права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування за законом - відмовити.

Повний текст рішення складено
08.04.2014 року.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя П. О. Бурда