АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1288/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В.В. Доповідач - Кіктенко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

2 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Глущенко Н.Г.,Осіяна О.М.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про припинення права
спільної часткової власності, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про припинення права власності
на частку домоволодіння, стягнення
грошової компенсації, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
04 жовтня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про припинення
права спільної часткової власності,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про припинення права власності
на частку домоволодіння, визнання
права власності, стягнення грошової
компенсації задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/4
частку у домоволодінні АДРЕСА_1.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4
частку у домоволодінні АДРЕСА_1.

Стягнено з депозитного рахунку
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська (р/р 6709,
МФО 805012, код ЄДРПОУ 26 23 97 38, Банк
одержувача - ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області) на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості
1/4 частки у домоволодінні АДРЕСА_1 в
розмірі 27 541,50 грн.

Стягнено з депозитного рахунку
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська (р/р 6709,
МФО 805012, код ЄДРПОУ 26 23 97 38, Банк
одержувача - ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області) на користь
ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості
1/4 частки у домоволодінні АДРЕСА_1 в
розмірі 27 541,50 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 275,26 грн.
з кожного з відповідачів окремо.

З таким рішенням не погодились ОСОБА_2,
ОСОБА_3, звернулись з апеляційною
скаргою, в якій прохають рішення суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким задовольнити їх позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального, процесуального права,
неповне з*ясування обставин справи.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_7,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року на праві
власності належав будинок АДРЕСА_1.

Після його смерті власниками по 1/2
частці будинку стали його діти ОСОБА_8
та ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 27 листопада 2009 року
ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частини майна
ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
спадкове майно складається з 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
четвертою Дніпропетровською державною
нотаріально конторою 20 червня 2006 року
(на земельній ділянці розташовані:
житловий будинок, цегла, зазначений в
плані літерою А-1, житловою площею 17,7
кв.м, загальною площею 42,3 кв.м, гараж,
цегла, зазначений в плані літерою В,
сарай, цегла, зазначений в плані
літерою Г., споруди, зазначені в плані
№1,І; навіс, зазначений в плані літерою
Е).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 27 листопада 2009
року, виданого державним нотаріусом
четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_3 є
спадкоємцем 1/2 частини майна ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкове
майно складається з 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
четвертою Дніпропетровською державною
нотаріально конторою 20.06.2006 р. (на
земельній ділянці розташовані:
житловий будинок, цегла, зазначений в
плані літерою А-1, житловою площею 17,7
кв.м, загальною площею 42,3 кв.м, гараж,
цегла, зазначений в плані літерою В,
сарай, цегла, зазначений в плані
літерою Г., споруди, зазначені в плані
№1,І; навіс, зазначений в плані літерою
Е).

Сторони у цій справі не користуються
даним нерухомим майном.

Відповідно до висновку судово -
будівельної технічної експертизи від 25
вересня 2012 року дійсна ринкова
власність домоволодіння АДРЕСА_1 з
урахуванням технічного стану будинку
та інших споруд з урахуванням
відключення газу та електрики,
відсутності води та інших зручностей
складає 110 166,00 грн., будинок не
придатний для експлуатації (мешкання)
на теперішній час, адже потребує
капітального ремонту систем
інженерного обладнання
(газопостачання, електропостачання,
водопостачання), їх підключення та
виконання опоряджувальних робіт.
Господарські будівлі та споруди
домоволодіння по АДРЕСА_1 також
потребують капітального та поточного
ремонту і можуть бути придатними для
подальшої експлуатації.

Згідно висновку №736/737 від 31.03.2008 р.
судової будівельно-технічної
експертизи розподіл житлового будинку
літ. «А-1ж» домоволодіння АДРЕСА_1 по 1/2
частині кожному технічно неможливий.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Згідно
до вимог ст. 364 ЦК України, співвласник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності.

Відповідно до статті 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183 ЦК
України), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Договір про виділ у
натурі частки з нерухомого спільного
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з правилами статті 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

У силу статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК
України виділ часток (поділ) жилого
будинку, що перебуває у спільній
частковій власності, є можливим, якщо
кожній зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) або у
разі, коли є технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Отже основним для виділу частки або
поділу будинку в натурі, який перебуває
у спільній частковій власності, є не
порядок користування будинком, а
розмір часток співвласників та
технічна можливість виділу частки або
поділу будинку відповідно до часток
співвласників.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Таким чином судом установлено та не
заперечується сторонами, що виділення
із спірного домоволодіння в натурі
часток, що належать сторонам -
позивачам, неможливо.

Враховуючи наведене,суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення зустрічного
позову ОСОБА_6, припинивши право
власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 на ? частку, за
кожною, у домоволодінні АДРЕСА_1 та
стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_2, кожної, по 27541 грн.50 коп. грошову
компенсацію вартості ? частки у
вказаному домоволодінні.

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_6, суд не врахував відсутність
передбачених ст.365 ЦК України підстав
припинення права на частку у спільному
майні , є необґрунтованими. Із
матеріалів справи убачається, що
частки ОСОБА_3, ОСОБА_2 - ? частка за
кожною у спірного будинку є значно
меншими порівняно із часткою ОСОБА_6 - ?,
що не суперечить вимогам ст. 365 ЦК
України, яка передбачає, що право особи
на частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Крім
того, у вказаному будинку є лише одна
житлова кімната розміром 17,7 кв.м., кухня
розміром 13 кв.м., коридор розміром 11,6
кв.м.(том 1, а.с.18 зворот), загальна площа
будинку складає 58,4 кв.м.(а.с.14, том 1).
Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№983/984-12, проведеної 2 березня 2012 року
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз (том 1,
а.с.125), будинок АДРЕСА_1 не придатний для
експлуатації (мешкання) на теперішній
час.

Тому суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення у відповідності з
вимогами норм матеріального права,
зокрема ст.365 ЦК України.

Інші доводи скарги не спростовують
висновків у рішенні суду, протирічать
вимогам норм законодавства, яке
регулює спірні правовідносини,
встановленим обставинам і матеріалам
справи, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307,308,314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
04 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: