Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1390/14
Головуючий у 1 інстанції Ретинська Ю.В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 31 січня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат», третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Запоріжжя про відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом до ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат», третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Запоріжжя про відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що
перебувала в трудових відносинах з ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» з 1973 року по 2013 рік.

У період виконання службових
обов'язків з нею сталися три нещасних
випадки: у 1989 p., 1991 р., та 2012 р.

Внаслідок нещасного випадку, який
стався 12.12.1989 року вона отримала
ушкодження здоров'я, а саме (діагноз):
остаточне явище гострого отруєння
хлористим воднем у вигляді
обструктивного бронхіту з вираженим
синдромом ДП. Причиною отримання
ушкодження здоров'я став викид парів
хлористого водню у приміщення.

Внаслідок нещасного випадку, що стався
на виробництві 20 вересня 1991 року, вона
отримала ушкодження здоров'я, а саме
(діагноз): остаточне явище гострого
отруєння хлористим воднем у вигляді
обструктивного бронхіту з вираженим
синдромом ДП. Причиною отримання
ушкодження здоров'я став викид парів
водню та хлористого водню у приміщення.

За результатами огляду
медико-соціальної експертної комісії у
2008-му році їй було встановлено ступінь
втрати професійної працездатності на
рівні 30 % та вперше присвоєно третю
групу інвалідності.

23 червня 2012 року вона отримала
ушкодження здоров'я, а саме: закритий
перелом обох кистей зі зміщенням.
Причиною отримання ушкодження здоров'я
стало падіння з висоти на обидві руки.

За результатами огляду МСЕК у 2012-му
році їй було встановлено ступінь
втрати професійної працездатності вже
на рівні 80 % (30% - по травмам 1989 та 1991
років, 50% - по травмі 2012 року) та
присвоєно другу групу інвалідності.

Внаслідок отриманих травм вона змушена
тривалий час знаходитися на
лікарняному, проходити медичні огляди
та обстеження, відновлювальні
процедури, також були порушені її
нормальні життєві зв'язки, вона була
позбавлена можливості реалізувати
свої звички та бажання. Для організації
побуту їй потрібна допомога близьких.
Внаслідок цього постійно виникає
переживання, пов'язані із почуттям
незадоволеності, душевні переживання
та моральні страждання.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд стягнути з відповідача на
її користь моральну шкоду в сумі 100 000
грн.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 31 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не
погоджуюсь частково з рішенням в
частині визначення строку, з якого вона
має право на відшкодування моральної
шкоди за нещасними випадками у 1989 pоці
та 1991 році, а тому вважає, що їй було
відмовлено у відшкодуванні моральної
шкоди з порушенням норм матеріального
та процесуального права, тому просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з відповідача на
її користь 50 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи, що
ОСОБА_2 перебувала в трудових
відносинах з ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» з 1973 року по
2013 рік.

У період виконання службових
обов'язків з нею сталися три нещасних
випадки: у 1989 році, 1991 році та 2012 році.

Внаслідок нещасного випадку, який
стався 12.12.1989 року ОСОБА_2 отримала
ушкодження здоров'я, діагноз: остаточне
явище гострого отруєння хлористим
воднем у вигляді обструктивного
бронхіту з вираженим синдромом ДП.
Причиною отримання ушкодження здоров'я
став викид парів хлористого водню у
приміщення, що підтверджується
відповідним актом № 32, складеним по
формі Н-1 14 грудня 1989 року (а.с.12-13).

Внаслідок нещасного випадку, що стався
на виробництві 20 вересня 1991 року,
ОСОБА_2 отримала ушкодження здоров'я, а
саме (діагноз): остаточне явище
гострого отруєння хлористим воднем у
вигляді обструктивного бронхіту з
вираженим синдромом ДП. Причиною
отримання ушкодження здоров'я став
викид парів водню та хлористого водню у
приміщення, що підтверджується
відповідним актом № 25, складеним по
формі Н-1 24 вересня 1991 року (а.с. 14-15).

25.12.1991 року ОСОБА_2 відповідно до
довідки № 33 було рекомендовано пройти
ВТЕК для встановлення ступеня втрати
професійної працездатності (а.с. 20). І,
як повідомила ОСОБА_2 в судовому
засіданні, у 1992 році їй було
встановлено 25 % стійкої втрати
працездатності.

За результатами огляду
медико-соціальної експертної комісії у
2008-му році ОСОБА_2 було встановлено
ступінь втрати професійної
працездатності на рівні 30 % та вперше
присвоєно третю групу інвалідності.

23 червня 2012 року ОСОБА_2 отримала
ушкодження здоров'я, а саме: закритий
перелом обох кистей зі зміщенням.
Причиною отримання ушкодження здоров'я
стало падіння з висоти на обидві руки,
що підтверджується відповідним актом
№ 3, складеним по формі Н-1 04 вересня 2012
року, та актом, складеним по формі Н-5 05
вересня 2012 року (а.с. 16-19).

За результатами огляду МСЕК у 2012-му
році їй було встановлено ступінь
втрати професійної працездатності вже
на рівні 80 % (30% - по травмам 1989 та 1991
років, 50% - по травмі 2012 року) та
присвоєно другу групу інвалідності
(а.с.32-33).

У зв'язку з отриманими травмами ОСОБА_2
відповідно до наданих позивачем
медичних документів, вона періодично
проходить лікування (а.с. 21-31,36-42).

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції зазначив, що перші два
нещасні випадки з ОСОБА_2 сталися у 1989
році та 1991 році, та стійку втрату
працездатності вперше висновком
медико-соціальної експертної комісії
було встановлено у 1992 році, отже саме з
цього часу вона мала право на отримання
компенсації за моральної шкоди. Проте
статтею 173-1 був, яка передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди, КЗпП України доповнений лише
15.12.1993 року.

Відмовляючи в задоволені позову щодо
відшкодування моральної шкоди
нещасного випадку за актом від 05.09.2012
року, який трапився 23.06.2012 року за
відсутністю вини відповідача суд
першої інстанції дійшов висновку, що
основною і єдиною причиною настання
нещасного випадку була особиста
необережність оператора ОСОБА_2.

Висновки суду відносно нещасного
висновку, який трапився 23.06.2012 року не
оскаржуються.

За висновком ВСУ України в постановах
від 21 листопада 2011 року по справі
№6-59цс11 та від 19 грудня 2011 року по
справі №6-74цс11, при вирішенні питання
про право потерпілого на отримання
страхових виплат слід виходити із
вимог статей 21,28,30,34,35,40 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в їх сукупності, які
передбачають, що право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності.

Судом було встановлено, що позивачці
стійку втрату працездатності вперше
МСЕК встановлено 10.02.1992 році .

Оcкільки на час завдання шкоди
відшкодування моральної шкоди не було
передбачено законодавством то
відповідно до роз'яснень п. 5,15
постанови ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволені
позову.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи та доводи
апеляційної скарги не спростовують
його висновків.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 31 січня 2014 року у цій
справі

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: