РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона в складі :

головуючого судді Спічак О.Б.,

при секретарі Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом Публічного Акціонерного
Товариства « Фідобанк» до ОСОБА_1, яки
діє в своїх та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2 1998 року
народження, ОСОБА_3 2006 року народження,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа органи
опіки та піклування у Комсомольському
районі м. Херсона, про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом виселення,зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ПАТ « Фідокомбанк», треті
особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Херсонський
обласний центр соціальних служб для
сім»ї,дітей та молоді про виселення з
наданням іншого постійного жилого
приміщення, зустрічною позовною заявою
ОСОБА_4 до ПАТ «Фідокомбанк», треті
особи ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання
свідоцтва про право власності
недійсним,

встановив:

17 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
зазначив, що рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 19.11.2010
року на користь ВАТ «Ерсте банк» (
правонаступником якого є позивач) з
ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за
договором кредиту № 014/2181/18/03686 від
31.07.2007р. у розмірі 2 162619,86 грн та судові
витрати. Примусове виконання рішення
суду здійснював ВДВС Комсомольського
РУЮ у м. Херсоні. За результатами
проведення прилюдних торгів
арештоване майно, будинок АДРЕСА_1,
проданий не був у зв»язку з відсутністю
покупців. Виконавчою службою було
запропоновано банку прийняти вказаний
будинок в рахунок часткового
погашення боргу ОСОБА_1. В подальшому на
підставі акту-передачі майна від 29.11.2011
року приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 було видане ПАТ «
ЕрстеБанк» свідоцтво про право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Право власності було зареєстроване у
передбаченому законом порядку.

Проте позивач позбавлений можливості
розпоряджатись власним майном,
оскільки у будинку проживають колишній
власник та члени його сім»ї. Банк
відповідно до вимог ст.. 40 ЗУ « Про
іпотеку» за тридцять днів повідомив
письмовою вимогою про добровільне
звільнення відповідачів вказаної
квартири. Дана вимога Банку залишена
відповідачами без виконання, тому
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом. Просить суд усунути перешкоди
у користуванні майном, шляхом
виселення відповідачів з будинку
АДРЕСА_1 , а також стягнути судовий збір
в сумі 229,40 грн.

20.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
до ПАТ « Фідокомбанк», посилаючись на
те, що спірний будинок АДРЕСА_1 він
придбав 26.05.2006 року, тобто за рік до
укладання договору кредиту та іпотеки
з ПАТ « Ерсте банк». Також зазначив, що
відповідно до норм цивільного та
житлового законодавства України,
втрата власником права власності на
майно не передбачає обов»язку членів
сім»ї колишнього власника звільнити
займане житло. У своїх відповідях на
вимоги позивача звільнити будинок,
позивач піднімав питання про надання
житла для постійного проживання його
неповнолітнім дітям. Крім того,
зазначив, що він та його дружина
,ОСОБА_4, з 2010 року не працюють та не
мають можливості орендувати житло.
Іншого житла у них немає. За вказаних
обставин просив суд зобов»язати ПАТ «
Фідокомбанк» в порядку ст. 190 ЖК України
надати йому та членам його сім»ї інше
житло для постійного проживання.

20.01.2014 року ОСОБА_4 також звернулась з
позовом до первісного позивача, в якому
зазначила, що спірний будинок був їх з
чоловіком спільною сумісною власністю
в розумінні ст.60 СК України. Оскільки
при укладанні договору кредиту між
ОСОБА_1 та ПАТ « Ерсте Банк» вона ніяких
гарантій та порук за зобов»язанням
чоловіка не давала, то і процедура
відчуження спільного майна подружжя
повинна була відбуватися з урахуванням
її майнових прав. Крім того, зазначила,
що у будинку проживають їх з ОСОБА_1
діти, двоє з яких є неповнолітніми, які
набули право користування будинком у
законному порядку. Позивач,
посилаючись на ч.4 ст. 177 СК України та ч.3
ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.3 та 4
ст. 12 ЗУ « Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей», зазначила, що банком вказані
норми порушені при здійсненні
процедури відчуження нерухомості. За
вказаних обставин, оскільки банк
порушив її права, як співвласника та
права її дітей, як користувачів
житловим будинком , тобто здійснив
правочин який порушує публічний
порядок, позивач просила суд визнати
недійсним свідоцтво про право
власності ПАТ « Ерсте Банк» на житловий
будинок та земельну ділянку за адресою
: АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному
реєстрі правочинів 27.12.2011 року.

В судовому в засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі, просив вимоги задовольнити з
підстав викладених в позові.
Заперечував проти задоволення
зустрічних позовних заяв.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
банку не визнав. Свій позов підтримав.

ОСОБА_4 в судовому засіданні позов
банку не визнала, свій позов
підтримала.

ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилась,
про день та час слухання справи
повідомлялась належним чином.

Представник органів опіки та
піклування виконкому Комсомольської у
м.Херсоні ради, ОСОБА_7, заперечувала
проти задоволення позову банку,
зазначила , що при його задоволенні
будуть порушені права дітей на житло.
Щодо позовів заявлених ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
первісний позов обгрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом було встановлено ,що ПАТ «
Фідобанк» відповідно установчих
документів є правонаступником ПАТ
«ЕрстеБанк» та ПАТ «Фідокомбанк».

Рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 19.11.2010
року задоволено позовні вимоги ПАТ
«Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та стягнуто з
останньої заборгованість за договором
кредиту від 31.07.2007 року в сумі 2162619,86 грн.

В ході проведення примусового
виконання рішення суду були проведені
прилюдні торги описаного та
арештованого майна, відповідно акту
опису та арешту майна від 25.03.2011року, а
саме домоволодіння до складу якого
ходять: житловий будинок (літ А)
загальною площею 357,5 кв м , надвірні
будівлі та споруди, забудована
земельна ділянка площею 978 кв.м.,за
адресою : АДРЕСА_1 .

В подальшому у зв»язку з тим, що
прилюдні торги не відбулись із-за
відсутності покупців, відповідно
постанови головного виконавця ВДВС
Комсомольського РУЮ у м.Херсоні від
28.08.2012 року вказане майно було передане
ПАТ « Ерсте банк» в рахунок погашення
боргу.

27.12.2011 року приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу, ОСОБА_6, на підставі акту
передачі майна, ПАТ «Ерсте Банк» було
видане свідоцтво про право власності
на земельну ділянку загальною площею
0,0978 га, що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1 та Свідоцтво про право
власності на домоволодіння, яке
розташоване за адресою :АДРЕСА_1.
Відповідно Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно право
власності на майно було зареєстроване
відповідно чинного законодавства
України.

Судом встановлено, що в будинку
проживають колишній власник майна
ОСОБА_1 та члени його сім»ї ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Відповідно ст. 319 ЦК України
власнику належить право володіння,
користування та розпорядження
належним йому майном. Способи захисту
права власності передбачені ст. 16, 386, 391
ЦК України. Зокрема згідно ст. 391 ЦК
України власник може вимагати усунення
будь-яких перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Посилання відповідачів за
первісним позовом на відсутність у
цивільному та житловому законодавстві
обов»язку членів сім»ї колишнього
власника звільнити займане приміщення
у зв»язку зі зміною власника, а також
положень про припинення права
користування особами жилим
приміщенням є необґрунтованими.
Відповідачі за основним позовом, члени
сім»ї Благодатного - мешкають у
спірному будинку, як члени сім'ї
попереднього власника. У зв'язку з
чим, право користування ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 житловим
приміщенням у спірному будинку є
похідним від права власності їх
чоловіка та батька на будинок,
внаслідок чого воно припинилося разом
із припиненням права власності на
спірний будинок та земельну ділянку
ОСОБА_1. Тому, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 втратили своє право
користування житловою площею, оскільки
відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 156
ЖК України вони мали таке право коли
будинок був приватною власністю їх
батька .

Відповідачі по первісному
позову не є членами сім'ї позивача,
ніяких договірних відносин щодо
порядку користування спірним будинком
з позивачем не укладали. Тобто у
відповідачів відсутні правові
підстави на проживання у спірному
будинку.

Оскільки відповідачами
порушуються права позивача , як
власника майна, суд приходить до
висновку про необхідність захистити
майнові права позивача шляхом
виселення позивачів із будинку АДРЕСА_1

Суд не приймає до уваги посилання
ОСОБА_1 на норми ст. 109( позивач
помилково вказує ст. 190) ЖК України ,як
на підставу виселення їх з будинку з
наданням іншого жилого приміщення ,
оскільки вказана норма закону регулює
відносини у сфері житлових відносин, у
даному випадку вирішується спір про
усунення перешкод у користуванні
власністю.

Посилання позивача, ОСОБА_4 на
порушення банком при здійсненні
процедури відчуження майна її прав , як
співвласника майна та норм ч.4 ст. 177 СК
України та ч.3 ст.17 ЗУ «Про охорону
дитинства», ч.3 та 4 ст. 12 ЗУ « Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей»,а саме
відсутність згоди органів опіки та
піклування на відчуження майна, як
підставу недійсності свідоцтва про
право власності ПАТ «Ерсте Банк» на
житловий будинок та земельну ділянку
за адресою АДРЕСА_1 , не можуть бути
прийняті судом з наступних причин.

По-перше, порушення на які
посилається позивач з боку банку не
можуть мати місце, оскільки банк не є
реалізатором процедури відчуження
майна у даній ситуації.

По-друге, передача майна, яке
нереалізоване на прилюдних торгах,
стягувачу є одним із способів його
реалізації, який регламентовано ст.62
Закону України «Про виконавче
провадження».

Виходячи з аналізу правової
природи процедури реалізації
арештованого майна, яка полягає в
забезпеченні переходу права власності
на майно боржника, на яке звернено
стягнення, до покупця - учасника
прилюдних торгів або до стягувача, у
разі, якщо воно не продане, і складання
за результатами акта про проведення
прилюдних торгів або про передачу
майна стягувачу є оформленням
договірних відносин по відчуженню
майна, а отже, є правочином.

Ст. 224 ЦК України зазначає, що
правочин, укладений за відсутності
дозволу органу опіки та піклування є
нікчемним.

Така угода може визнаватись
недійсною в судовому порядку з підстав
недодержання в момент її вчинення
вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203
ЦК України .

Частиною 3 ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства» встановлено, що
батьки, або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню,
або спеціальній реєстрації,
відмовитись від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати зобов'язання.

Органи опіки і піклування в силу ст.
12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
здійснюють контроль за дотриманням
батьками та особами, які їх замінюють,
житлових прав і охоронюваних інтересів
дітей. Для здійснення правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке, або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органу опіки і
піклування.

Отже, попередній дозвіл органу
опіки і піклування під час відчуження
нерухомого майна, право власності чи
право користування яким, як житлом, має
дитина, надається у випадку коли
власником цього майна є батьки або
особи, що їх замінюють, а також коли
останні укладають угоди від імені
неповнолітньої дитини.

Оскільки прилюдні торги є
спеціальною процедурою, за
результатами якої укладається угода,
сторонами якого у даному випадку були
Державна виконавча служба
Комсомольського управління юстиції у
м. Херсоні та Публічне акціонерне
товариство «Ерсте Банк», які не є
батьками неповнолітніх ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 або особами, які їх замінюють, а
тому ними не можуть бути порушені
вимоги ч. 4 ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей» .

Крім того, в процесі примусового
виконання рішення суду про стягнення
заборгованості державний виконавець
діяв у відповідності до порядку,
визначеному Інструкцією про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
Юстиції України №745від 15.12.1999р., чинній
на час реалізації спірної квартири на
прилюдних торгах, де встановлено
обов'язок подати заявку на реалізацію
арештованого майна разом із пакетом
документів передбачених Інструкцією.

Необхідність отримання
виконавцем попереднього дозволу
органу опіки і піклування за умов та у
порядку п.4.5.9 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
Юстиції України № 5155 від 02.04.2012р.
запроваджена з часу набрання нею
чинності з 17.04.2012р., тоді як виконавчі
дії та передача у власність стягувача
нереалізованого майна за актом від
29.11.2011р. мало місце до часу встановлення
цього порядку. Інструкцією про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
Юстиції України №745від 15.12.1999р., чинної
на час реалізації спірної квартири на
прилюдних торгах, отримання такого
дозволу не вимагалося.

Щодо посилань ОСОБА_4 на порушення
її прав , як співвласника спірного
майна, слід зауважити, що під час опису
та арешту будинку державний виконавець
не повідомлявся про права інших осіб на
цей будинок. Згідно ч.1 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10,11,60 ЦПК України, ст. ст.
319, 391ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Усунути ПАТ «Фідобанк» перешкоди у
користуванні власністю шляхом
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
Андріїнви, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з будинку
АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Фідобанк» судові витрати
в сумі 229,41грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «
Фідобанк», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,
херсонський обласний центр соціальних
служб для сім»ї,дітей та молоді про
виселення з наданням іншого постійного
жилого приміщення відмовити.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до
ПАТ «Фідобанк», треті особи ОСОБА_1 ,
ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про
право власності недійсним відмовити.

На рішення протягом десяти днів може
бути подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона.

Суддя
О.Б.Спічак