Єдиний унікальний номер 227/5418/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2673/2014
Головуючий у 1 інстанції :
11 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Добропільського
міськрайонного суду від 25 грудня 2013
року за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С
Т А Н О В И В :

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 25 грудня 2013
року задоволено позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитом у розмірі 43 368,69 грн. та судовий
збір у розмірі 433,69 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати та відмовити позивачу у
задоволенні позову, оскільки судом
першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
безпідставно не застосовано строку
позовної давності, враховуючи, що
відповідач останній раз сплачував
платіж 26.08.2008 року.

В судове засідання
апеляційного суду сторони не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, відповідач надав заяву про
розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
суд першої інстанції виходив з того, що
18.07.2006 р. відповідач отримав кредит у
розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки, але у
зв»язку з невиконанням умов
зазначеного зобов»язання станом на
31.08.2013 року виникла заборгованість у
розмірі 43 368,69 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у розмірі 9
990,51 грн., заборгованості за процентами
у розмірі 30 836,81 грн. та штрафів
(фіксована частина у розмірі 500 грн. та
(процентна складова) у розмірі 2041,37 грн.
Згідно пункту 9.12 Умов надання
банківського кредиту договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання, якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
про припинення договору, він
автоматично лонгується на 12 місяців.
Оскільки відповідач заяву про
припинення дії договору не подавав, то
підстав для застосування строку
позовної давності не має і сума
заборгованості стягнута з відповідача.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивач має право на стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором на підставі
ст..ст.526, 1050, 1054 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, судом першої
інстанції встановлено, що 18.07.2006 р.
ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк»
(ЗАТ КБ «ПриватБанк») кредит у розмірі 5
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
«Універсальна» зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

З умовами та Правилами
надання банківських послуг відповідач
був ознайомлений, про що свідчить його
підпис (а.с.8). Але, в порушення умов
договору ОСОБА_1останній раз провів
погашення за кредитом 26.08.2008 року (а.с.49).

Відповідно до п.8.6 Умов і
Правил надання банківських послуг при
порушенні Клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов»язань,
передбачених договором більш ніж на 120
днів, Клієнт зобов»язаний оплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову. (а.с.9).

Відповідно до п.9.12
зазначених Умов Договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк (а.с.10)

Відповідно до п. 3.1.1 Умов
строк дії картки зазначений на Карті
(місяць, рік), тобто 01.08.2006 року. Картка
дійсна до останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Відповідно до Умов договору
погашення заборгованості здійснюється
у наступному порядку : щомісяця в
період сплати, Позичальник повинен
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, а також інші
витрати згідно Умов.

Таким чином, у зобов'язаннях,
в яких строк виконання не встановлено
або визначено моментом вимоги
кредитора, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Враховуючи вимоги п.9.12 Умов
та Правил надання банківських послуг
щодо строку дії кредитного договору,
те, що відповідач не подавав заяву про
припинення дії такого договору, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що строк позовної
давності позивачем не пропущено, тому
він має право вимагати повернення
кредиту з процентами відповідно до
умов договору та штрафними санкціями.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що судом
необґрунтовано не застосовано строку
позовної давності безпідставні,
оскільки згідно ст.257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю три роки, проте, дія
кредитного договору не припинена, тому
підстав для застосування такого строку
не має.

Згідно розрахунку
заборгованості, внаслідок неналежного
виконання боржником ОСОБА_1
забов»язань за кредитним договором
станом на 31.08.2013 року виникла
заборгованість у розмірі 43 368,69 грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 9 990,51 грн.,
заборгованості за процентами у розмірі
30 836,81 грн. та штрафів (фіксована частина
у розмірі 500 грн. та (процентна складова)
у розмірі 2041,37 грн. (а.с.4-6).

Рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам закону і
підстав для його скасування чи зміни не
має.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що він не знав про
нарахування підвищених відсотків за
порушення умов договору безпідставні,
оскільки відповідач був ознайомлений з
умовами кредитного договору, про що
свідчить його підпис.

Відповідно до ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У
Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :