Справа № 683/3771/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2014 року
Старокостянтинівський
районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Цимбалюка О.В.

при секретарі Поважнюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право на
проживання, третя особи -
Старокостянтинівський районний сектор
управління державної міграційної
служби України в Хмельницькій області,

в с т а н о в и в:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2 і просить
визнати його таким, що втратив право на
проживання в АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог вказує, що їй на праві приватної
власності належить житловий квартирі
АДРЕСА_1. З березня 2012 року у цій
квартирі був зареєстрований ОСОБА_2,
колишній чоловік її доньки, який не
проживав у вказаній квартирі, однак
залишається зареєстрованим у ній.

Оскільки ОСОБА_2 без поважних причин не
проживає у належній позивачці квартирі
і не бажає в добровільному порядку
знятись з реєстрації у цій квартирі,
тому його слід визнати таким, що
втратив право на проживання житлом та
зняти з реєстрації.

Позивачка, в судове засідання не
з'явилась, подала заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримує.

Відповідач, який належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явився, причини
неявки суду не повідомив. За згодою
позивача суд розглядає справу на
підставі наявних у ній доказів - в
порядку ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про місце та час
розгляд справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом об'єктивно встановлено, що
позивачка є власником квартири
АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу з
донькою позивача ОСОБА_2 перебрався до
своїх батьків, де проживає і на даний
час. З березня 2012 року у цій квартирі
був зареєстрований ОСОБА_2, колишній
чоловік її доньки, який не проживав у
вказаній квартирі, однак залишається
зареєстрованим у ній.

Зазначені обставини підтверджуються:
свідоцтвом про право приватної
власності на квартири АДРЕСА_1,
довідкою, виданою
Старокостянтинівським ЖЕКом від 05.12.2013
року № 039206 року про склад сім'ї ОСОБА_1,
актами обстеження квартири АДРЕСА_1 від
11.11.2013 року та від 16.11.2013 року, в яких
зафіксовано, що ОСОБА_2 у зазначеній
квартирі не проживає.

Оцінивши усі надані докази, в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 відсутній у
квартирі АДРЕСА_1 понад один рік без

поважних причин, а тому втратив право
користування цим житлом.

Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням є підставою для
зняття особи з реєстрації місця
проживання.

При розподілі судових витрат, суд
виходить із положень ст. 88 ЦПК України,
а тому з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
понесені нею судові витрати в сумі 229
грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 224-226 ЦПК
України, ст.ст.319 ч.1, 346 ч.1 п.1 ЦК України,
ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11 грудня 2003
року, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229
грн. 40 коп. судового збору.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, позивачем може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Лише у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя