Справа № 435/2347/14-ц
У Х В А Л А

07 квітня 2014 року
Жовтневий районний суд м. Луганська

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Немічевій В.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування як удаваного,
визнання нікчемним договору довічного
утримання, визнання права власності,
вселення, усунення перешкод у
користуванні та виселення

В С Т А
Н О В И В:

В попередньому судовому
засіданні відповідач заявив
клопотання про скасування заходів
забезпечення позову у вигляді арешту
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, вжитих судом за заявою
позивача ОСОБА_1 На обгрунтування свого
клопотання відповідач зазначив, що
позивач фактично протягом чотирьох
років звертається до нього з
необгрунтованими заявами, які
неодноразово рішеннями Жовтневого
районного суду м. Луганська
відхилялися, законність яких у свою
чергу була підтверджена ухвалами
Апеляційного суду Луганської області.
Позивач зловживаючи своїми
процесуальними правами, при зверненні
до суду з позовною заявою, має на меті
накладення арешту на належну йому
(відповідачу) квартиру. Це порушує його
права власника, закріплені ст. 41
Конституції України.

Представник відповідача
клопотання відповідача підтримав.

Позивач проти задоволення
клопотання про скасування заходів
забезпечення позову у вигляді арешту
спірної квартири заперечував.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь - якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
одним з видів забезпечення позову є
накладання арешту на майно, що належить
відповідачу.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1
судом встановлено, що позовні вимоги
позивача ОСОБА_1 є вимогами в тому числі
і майнового характеру, предметом
позову є визнання за позивачем права
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, право власності на
яку теперішній час зареєстровано за
відповідачем.

Таким чином, зі змісту позовної
заяви ОСОБА_1 вбачається, що вжиті судом
заходи по забезпеченню його позовних
вимог є співмірними з заявленими ним
вимогами.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.
Питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішується в
судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши обставини справи,
вислухавши учасників процесу, суд
вважає, що клопотання відповідача не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 - 154, 293 ЦПК
України, суд, -

У Х
В А Л И В:

У задоволенні клопотання
відповідача ОСОБА_2 про скасування
заходів забезпечення позову у вигляді
арешту квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, вжитих на підставі
ухвали Жовтневого районного суду м.
луганська від 13.03.2014 року відмовити.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Луганської області
через Жовтневий районний суд м.
Луганська шляхом подачі в п'ятиденний
строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя
С.М. Рудська