Справа № 265/9795/13-ц
Провадження № 2/265/659/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Тушкановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Фірма
верхнього одягу «Фея» про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2013 року позивачка звернулася
до суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Фірма
верхнього одягу «Фея» (надалі за
текстом ПАТ «ФіВО «Фея»), про визнання
звільнення незаконним, скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу. В
обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалась на те, що в ПАТ
«ФіВО «Фея» вона працювала з 1998 року, з
2002 року перебувала на посаді
начальника експериментального цеху.
02.12.2013 року її було звільнено з роботи
на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, в
зв'язку з прогулом (відсутністю на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.
Вважає, що її звільнено є незаконним,
оскільки 28 листопада 2013 року вона
дійсно була відсутня на роботі з
поважних причин сімейно-побутового
характеру. А саме, 28 листопада 2013 року
вона знаходилась на робочому місці,
приблизно о десятій ранку їй
зателефонувала сусідка матері та
повідомила про те що її мати - ОСОБА_2,
якій 78 років, впала та травмувалася,
вона вважала що травма не значна, тому
повідомивши про дані обставина
директора по виробництву ОСОБА_3,
залишила в відділі кадрів заяву про її
відсутність на робочому місті до 13
години. Каретою швидкої допомоги вона
разом з матір'ю поїхала до лікарні
швидкої медичної допомоги міста
Маріуполя, де з'ясувалося, що в матері
закритий перлом шийки лівого стегна зі
зміщенням, після надання медичної
допомоги в лікарні, вона
супроводжувала матір до дому, оскільки
остання не могла самостійно
пересуватися. В зв'язку з необхідністю
догляду за матір'ю через тяжку травму
та похилий вік, на роботу в цей день
вона не повернулась, попередивши про це
інженера відділу кадрів ОСОБА_4 по
телефону.

На наступний вона день подала до
відділу кадрів підприємства письмову
заяву, в якій просила надати їй день 28
листопада 2013 року для пошуку роботи,
оскільки це передбачено чинним
законодавством та колективним
договором підприємства. Відмову на
дану заяву вона не отримала.

Вважає, що відповідачем при її
звільнені було грубо порушено трудове
законодавство, а саме вимоги ст.ст.43,149
КЗпП України, так ані 29 листопада ані 02
грудня 2013 року їй не було
запропоновано надати письмові
пояснення з приводу причин її
відсутності на роботі 28 листопада 2013
року, її письмово не ознайомили з
письмовим поданням адміністрації про
розірвання трудового договору, на
засіданні профспілкового комітету,
яке відбулося 02 грудня 2013 року замість
всебічного з'ясовування обставин
справи про причини її відсутності на
роботі 28 листопада 2013 року, її не
обґрунтовано звинувачували в порушені
трудової дисципліни, вважає, що на
членів профспілкового комітету було
здійснено тиск з боку адміністрації,
через що порушено процедуру
голосування. Наказ про її звільнення
було надіслано листом на адресу
мешкання після закінчення робочого
часу, хоча на наступний день вона
вийшла на роботу.

Просила суд визнати незаконним та
скасувати наказ № 93/1-к від 02.12.2013 року,
про її звільнення, поновити її на
роботі на посаду начальника
експериментального цеху ПАТ «ФіВО
«Фея», стягнути з ПАТ «ФіВО «Фея» на її
користь середню заробітну плату за
весь час вимушеного прогулу, допустити
негайне виконання рішення в частині
поновлення на роботі та виплати
заробітної плати за весь час
вимушеного прогулу.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засідання
підтримала заявлені позовні вимоги
надала суду пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві, просили
позов задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6
діючи на підставі довіреності у
судовому засіданні повністю
підтримали позовні вимоги ОСОБА_1 та
просили позов задовольнити.

Представник відповідача Романюк А.В.,
що діє на підставі довіреності, надав
суду письмові заперечення, в яких
просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову. У запереченнях зазначив, що
ОСОБА_1 було порушені норми трудового
законодавства, а також локальних
нормативних актів, щодо присутності на
робочому місці. Посилання на
необхідність допомогти хворій матері
не можуть бути причиною самовільного
залишення робочого місця, оскільки з
точки зору норм законодавства України -
дана обставина не є поважною причиною.
Крім того із наданих позивачкою
документів не вбачається, що вона
безпосередньо брала участь у наданні
медичної допомоги. Також, посилання
ОСОБА_1 на надання їй двох днів для
пошуку роботи є нікчемними через те, що
такі дні хоча й передбачені чинним
законодавством та колективним
договором підприємства, не були їй
надані саме в день прогулу. Більш того,
такі дні не є підставою для
забезпечення особистих потреб, а мають
використовуватись виключно для пошуку
роботу. Так, позивачка, за власним
розсудом залишила робоче місце,
усвідомлюючи, що це є прогулом, а отже і
підставою для звільнення. У судовому
засіданні додатково пояснив, що
позивачка не заперечувала факт
відсутності на роботі 28 листопада 2013
року з 10 00 годин до кінця робочого дня,
вважає що факт травмування матері
позивачки та необхідність особистої
присутності ОСОБА_1 поряд з матір'ю при
надані їй медичної допомоги та
супроводу її після лікарні, не є
поважними причинами які б обумовили
правомірність залишення позивачкою
роботи в екстреному порядку без
погодження із роботодавцем. Зазначив,
що за приписами діючого законодавства,
залишення роботи без попередження
власника чи уповноваженого ним органу
визнаються прогулом і можуть бути
причиною звільнення працівника, тому
звільнення відповідачки відбулось з
дотриманням вимог чинного
законодавства. 02.12.2013 року, одразу після
звільнення, ОСОБА_1, було видано трудову
книжку та здійснено розрахунок в
повному обсязі відповідно до вимог
трудового законодавства.

Свідок з боку позивачки ОСОБА_8 в
судовому засідання пояснила що є
сусідкою матері ОСОБА_1, якій 78 років і
вона мешкає сама. 28 листопада 2013 року
близько дев'ятої години виходячи з дому
почула, що мати позивачки ОСОБА_2
кликала на допомогу. Вона впала та їй
було зле - просила подзвонити доньці та
попросити приїхати. Вона подзвонила і
близько одинадцятої позивачка
приїхала, викликала швидку допомогу та
поїхала разом з матір'ю до лікарні.
Близько четвертої вони повернулись та
ОСОБА_2 на носилках занесли додому - в
неї був перелом шийки стегна. До
теперішнього часу ОСОБА_1 доглядає за
матір'ю.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_9 в
судовому засіданні пояснила, що працює
в ПАТ «ФіВО «Фея» на посаді в.о.
генерального директора. ОСОБА_1
неодноразово притягувалась до
дисциплінарної відповідальності, 28
листопада була здійснена перевірка
наявності працівників на робочих
місцях, під час якої була виявлена
відсутність ОСОБА_1. Жодних заяв чи
пояснень з цього приводу відповідачка
їй не надавала, вважає що позивачка
самовільно залишила робоче місце. Про
даний факт був складений відповідний
акт 28 листопада 2013 року. Про причини
відсутності ОСОБА_1 на роботі 28
листопада 2013 року їй нічого не було
відомо. На засіданні профкому 02.12.2013
року позивачка надала довідку про
травмування ОСОБА_2 Наказ про
звільнення ОСОБА_1 був складений 02.12.2013
року, в цей же день ОСОБА_1 була
звільнена та отримала усі належні їй
виплати.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні пояснив, що працює в
ПАТ «ФіВО «Фея» на посаді директора по
виробництву, 28 листопада 2013 року після
10:00 ранку перевіряв наявність
працівників на робочих місцях. Коли
виявив відсутність ОСОБА_1 - склав
відповідний акт разом із інспекторами
по кадрах. Наказ про звільнення був
направлений позивачці поштою. Не
пам'ятає чи повідомляла його позивачка
щодо причини її відсутності на роботі 28
листопада 2013 року та щодо її заяви з
цього приводу. На засіданні профкому з
приводу звільнення відповідачки він
був присутній, не пам'ятає чи
з'ясовувались на засіданні причини
відсутності позивачки на роботі 28.11.2013
року.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_10 в
судовому засіданні пояснив що
виконувала обов'язки голови
профспілкового комітету ПАТ «ФіВО
«Фея». 02 грудня 2013 року їй було надано
подання адміністрації на звільнення
ОСОБА_1 за прогул. Також були передані
відповідні акти про порушення трудової
дисципліни. На засіданні профспілки
було запропоновано звільнити її за
згодою сторін - ОСОБА_1 відмовилась.
Заяви про відсутність ОСОБА_1 на
робочому місці вона не бачила, на
засіданні профкому позивачка надала
медичну довідку на ім'я її матері, але
достатніх доказів про поважні причини
її відсутності не надала.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_11 в
судовому засіданні пояснила що є
членом профспілкового комітету ПАТ
«ФіВО «Фея». 02 грудня 2013року,
керівництво викликало ОСОБА_1 для дачі
пояснень щодо відсутності на робочому
місці 28 листопада 2013року. Вона
відмовилась давати пояснення,
заявивши, що має відповідну заяву, з
цього приводу був складений
відповідний акт. 28 листопада 2013 року
ніяких заяв від позивачки не надходило.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні пояснила що працює
у відповідача інженером по кадрах. 28
листопада 2013 року знаходилась біля
робочого місця ОСОБА_1, щоб ознайомити
останню із наказом про нецільове
використання обладнання. ОСОБА_1 на
місці не було. 29 листопада 2013 року вона
відмовилась надати пояснення, щодо
своєї відсутності. Жодних заяв про
причини відсутності позивачки я не
бачила. Після засідання профспілки 02
грудня 2013 року, ОСОБА_1 вийшла з роботи
забравши оригінал наказу про
звільнення, тем не менш у вечорі їй
поштою була надіслана його копія. 02
грудня 2013 року ОСОБА_1 підписала акт про
видачу трудової книжки, але забрала її
лише 03 грудня 2013 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, свідків, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

Факт перебування позивачки ОСОБА_1 у
трудових правовідносинах з
відповідачем сторонами не
заперечується, та підтверджується
копією трудової книжки серії БТ-1 №6242085,
заповненої на ім'я ОСОБА_1 24 липня 1981
року, з якої вбачається, що позивачка 14
липня 2009 року прийнята по переводу в
ЗАО «ФіВО «Фея», начальником
експериментального цеху, 31 серпня 2009
року ЗАО «ФіВО «Фея» перейменовано в
ПАТ. (а.с. 6-8)

Згідно з протоколом засідання
профспілкового комітету ПАТ «ФіВО
«Фея» від 02 грудня 2013 року,
постановлено надати згоду
адміністрації ПАТ «ФіВО «Фея» про
розірвання трудового договору з
начальником експериментального цеху
ОСОБА_12 з ініціативи ПАТ «ФіВО «Фея», в
зв'язку з її відсутністю на роботі 28
листопада 2013 року без поважних причин.
(а.с.44)

Відповідно до наказу ПАТ «ФіВО «Фея» за
№ 93/1-к від 02 грудня 2013 року начальника
експериментального цеху ОСОБА_1
відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України
звільнено з роботи у зв'язку з прогулом
(відсутністю на робочому місці більше
трьох годин) без поважних причин. (а.с. 5)

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвано
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
в п.22 постанови від 6 листопада 1992 року
(з подальшими змінами) № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
у чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно були підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

За абзацом 1 пункту 24 даної
постанови ВСУ №9 при розгляді позовів
про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України,
суди повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин
(наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним органу
днів відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення строку
трудового договору чи строку, який
працівник зобов'язаний працювати за
призначенням після закінчення вищого
чи середнього спеціального учбового
закладу).

Відсутність на робочому місці
працівника ОСОБА_1 28 листопада 2013 року з
10-00 до 16-00 годин, протягом 6 годин,
зафіксовано актом про відсутність
співробітника ПАТ «ФіВО «Фея» на
роботі, складеним 28 листопада 2013 року
інженером з підготовки кадрів ПАТ
«ФіВО «Фея» ОСОБА_4 та підписаним
директором по виробництву ОСОБА_3,
інженером з інформації та організації
праці ОСОБА_13 та начальником
виробничого відділу ОСОБА_14, (а.с.35)

Відмова позивачки пояснювати
причини своєї відсутності на робочому
місці 28 листопада 2013 року, була
заактована 02 грудня 2013року за
підписами працівників ПАТ «ФіВО «Фея»
(а.с.45) та підтверджена поясненнями
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_11
та ОСОБА_10

Разом з тим з протоколу засідання
профспілкового комітету ПАТ «ФіВО
«Фея» від 02 грудня 2013 року, вбачається
що ОСОБА_1 на засіданні профкому надала
заяву на ім'я заступника голови
профкому ОСОБА_10, в якій пояснено
причини її відсутності на робочому
місті 28 листопада 2013 року та надано
ксерокопію довідки за № 7609 на ім'я
ОСОБА_2, яка зі слів ОСОБА_1 є її матір'ю.

У судовому засіданні позивачка також
пояснювала що, причиною залишення нею
свого робочого місця 28 листопада 2013
року після 10-00 години, було надання
допомоги матері, яка є жінкою похилого
віку і саме в цей день вона отримала
тяжку травму та потребувала в її
допомозі.

Доводи позивачки щодо травмування
своєї матері 28 листопада 2013 року та
необхідності надання їй допомоги з
боку позивачки підтвердженні
належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до довідки
Маріупольської міської лікарні
Швидкої Медичної Допомоги за №7609,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 28 листопада 2013
року о 12 годині-15 хвили звернулася за
медичною допомогою в травмпункт ШМБ
міста Маріуполя, якій встановлено
діагноз - закритий перлом шийки лівого
стегна зі зміщенням, травму отримано о
10-00 годині 28 листопада 2013 року.

Згідно свідоцтва про народження серії
IV-УР № 939206, виданого 03 квітня 1962 року
Контстантинівським міським бюро
записів актів громадського стану
Донецької області, актовий запис № 420,
ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.15)

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого відділом записів актів
громадянського стану виконавчого
комітету Пролетарського районного
Ради народних депутатів міста Риги,
актовий запис №2401, після укладення
шлюбу ОСОБА_16 та ОСОБА_1, останній
присвоєно прізвище ОСОБА_1.(а.с.16)

Факт того що ОСОБА_2 28 листопада
приблизно о 10-00 годині отримала травму,
знаходилась в безпорадному стані та
дійсно потребувала в допомозі з боку
позивачки, підтверджено поясненнями
свідка ОСОБА_8

З заяви від 28 листопада 2013 року,
складеною власноручно позивачкою,
вбачається, що остання зверталася до
генерального директора ПАТ «ФіВО
«Фея» ОСОБА_17, з проханням відпустити
її з роботи 28.11.2013 року з 10-00 до 13 -00
години за сімейними обставинами.

Відповідно до ст. 149 ч.1 КЗпП
України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

Як встановлено судовим розглядом, з
приводу порушень позивачки трудових
обов'язків, відповідач при прийнятті
рішення про звільнення позивачки, не
прийняв до уваги усі вищенаведені
обставини залишення позивачкою 29
листопада 2013 року своєї роботи і що
саме ці події могли потягти за собою
відсутність позивачки на робочому
місці у пред'явлений період. Не були
прийняті до уваги також і пояснення
позивачки ОСОБА_1 з приводу її
відсутності на робочому місці
зазначені нею в заяві наданій під час
засідання профкому 02 грудня 2013 року,
хоча наявність такої заяви не
заперечувалась допитаними під час
судового засідання свідків з боку
відповідача, тобто роботодавцем не
з'ясовувались наявність чи відсутність
поважності причин відсутності
позивачки на роботі, а між тим,
звільнення працівника за ст. 40 п. 4 КЗпП
України без з'ясування цих причин є
неприпустимим.

З огляду на вищезазначені
обставини справи, та видання наказу №
93/1-к від 02 грудня 2013 року суд доходить
до висновку про наявність у діях
відповідача упередженості і намагання
складення штучних умов для звільнення
позивачки ОСОБА_1 з підприємства ПАТ
«ФіВО «Фея».

Відповідно до ст. 149 ч. 3 КЗпП України при
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Перевіряючи правильність накладення
дисциплінарного стягнення, суд, із
врахуванням обставин справи вважає, що
адміністрацією ПАТ «ФіВО «Фея» не в
достатній мірі були враховані:
тяжкість, шкоду, обставини даного
конкретного проступку, у зв'язку з цим
суд доходить до висновку про
неадекватність порушенню і
поспішність застосування відповідачем
до ОСОБА_1 такої крайньої міри
дисциплінарного стягнення як
звільнення.

Таким чином, суд вважає, що ПАТ «ФіВО
«Фея» звільнення позивача з роботи
здійснено з порушенням вимог ст.149 КЗпП
України, тобто незаконно, а тому наказ
№ 93/1-к від 02 грудня 2013 року про
звільнення начальника
експериментального цеху ПАТ «ФіВО
«Фея» ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП України
підлягає скасуванню. Позивачка
підлягає поновленню на роботі на
посаді начальника експериментального
цеху ПАТ «ФіВО «Фея», оскільки згідно
зі ст. 235 цього Кодексу, у випадку
звільнення без законних підстав з
порушенням встановленого порядку
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, що
розглядає трудовий спір.

На підставі ст. 235 ч. 2 КЗпП України при
ухваленні рішення про поновлення на
роботі одночасно цей орган розв'язує
вимоги про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Виходячи з положень Порядку
нарахування середньої заробітної
плати, затвердженого постановою КМУ
№100 від 08.02.1995 року з наступними змінами
та доповненнями, з урахуванням табелів
обліку використання робочого часу та
нарахованої позивачу заробітної плати
за два (повних) місяці розрахункового
періоду - серпень-вересень 2013року,
середньоденна заробітна плата (за
нарахованою сумою без відрахування
податків і обов'язкових платежів)
позивача, розрахована судом, становить
238,10гривень на день, при
середньомісячній заробітній платі
5000,10гривень.

Розрахунок середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, враховуючи, що
останній робочий день 02.12.2013 року,
обчислюється за період з 03 грудня 2013
року по день ухвалення рішення - 04
квітня 2014 року, з урахуванням
п'ятиденного робочого тижня позивача
за 86 робочих днів у зазначений період
та розміру середньоденного заробітку
та становить суму 20 476,6 гривень (86 * 238,10
гривень), з якої при виплаті підлягають
відрахуванню податки з фізичних осіб
та інші обов'язкові платежі до бюджету,
що є обов'язком роботодавця.

В зв'язку з тим, що суд задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_1 поновив її на
роботі та стягнув середній заробіток
за час вимушеного прогулу, то
відповідно до ч.1 п.п.2,4 ст.367 ЦПК України
необхідно допустити негайне виконання
рішення в частині поновлення на роботі
та виплати присудженої заробітної
плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Фірма
верхнього одягу «Фея» про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Публічного акціонерного товариства
«Фірма верхнього одягу «Фея» № 93/1-к
від 02 грудня 2013 року про звільнення
ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді
начальника експериментального цеху
Публічного акціонерного товариства
«Фірма верхнього одягу «Фея» з 07 квітня
2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Фірма верхнього одягу
«Фея» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період 03 грудня 2013 року по 04 квітня 2014
року в сумі 20476 (двадцять тисяч
чотириста сімдесят шість) гривень 60
копійок, з якої при виплаті підлягають
відрахуванню податки та обов'язкові
платежі.

Відповідно до ч.1 п.п.2,4 ст.367 ЦПК України
допустити негайне виконання рішення в
частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та
виплати присудженої ОСОБА_1 заробітної
плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
Мельник І.Г.