Справа № 447/2811/13
Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/783/2312/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого:
Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника
Раделицької сільської ради Свистун А.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Миколаївського районного
суду Львівської області від 23 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Раделицької сільської ради
Миколаївського району Львівської
області про вирішення земельного
спору, -

встановила:

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 23 січня 2014
року в позові відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
мотиви рішення суду першої інстанції
грунтуються на основі усних
неправдивих доказів відповідачів.

Апелянт зазначає, що суд прийняв до
уваги неправдиві покази голови
Раделицької сільради та
землевпорядника, які ствердили, що
проводилися заміри його земельної
ділянки і така становить 0,15 га, про те
акт на ці заміри в матеріалах справи
відсутні.

Просить рішення суду змінити, а саме:
акт від 24.02.2011 року складений
Раделицькою сільрадою на предмет
врегулювання земельних спорів вважати
недійсним; зобов'язати Раделицьку
сільраду відновити межі земельної
ділянки згідно генерального плану
забудови с. Раделичі, державного акту
на право власності та Публічної
кадастрової карти позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_3 та Свистун
А.В., перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки
або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення
не пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Встановлено, що ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_7, Раделицької сільської ради
Миколаївського району Львівської
області про вирішення земельного
спору.

В позовній заяві посилався на те, що
всупереч існуючого Генерального плану
забудови с. Раделичі в урочищі "
Пастівники" та його державного акту на
право власності на земельну ділянку,
відповідач з метою захоплення його
приватизованої земельної ділянки,
збудував канал. На захопленій
земельній ділянці 2,0 ар. висадив
фруктові дерева та викопав яму, де
зберігає вапно. З приводу даного
порушення він - позивач звертався в
Раделицьку сільську раду. Відповідачем
Раделицькою сільською радою було
проведено акт обстеження земельної
ділянки позивача, в якому зазначено, що
відповідач не допустив жодних
порушень земельного законодавства.

Просив визнати недійсним акт від
24.02.2011 року складений Раделицькою
сільською радою, та зобов"язати
сільську раду відновити межі його
земельної ділянки та зобов"язати
ОСОБА_7 повернути самочинно захоплену
ділянку площею 2 ар.

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №930046
виданого ОСОБА_6, він є власником
земельної ділянки площею 0,1503 га., яка
розташована в с. Раделичі,
ур."Пастівник", Миколаївського району
Львівської області, цільове
призначення якої будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Рішенням №137 від 12.06.2009 року передано
безоплатно у приватну власність
ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,15га.
в урочищі " Пастівник" в с. Раделичі,
Миколаївського району Львівської
області, призначенної для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Згідно з актом від 24.02.2011року , комісія
Раделицької сільської ради прийшла до
висновку, що при розробці кварталу
забудови " Пастівники", який був
розроблений у 1994 році в плані забудови
не було показано водовідвідний
канал, який існує для водозабору води
після дощів, так як дана місцевість
є низовинною і після дощів зазнає
підтоплень. Комісія прийшла також до
висновку, що ОСОБА_7 межових знаків не
порушував відносно сусіда ОСОБА_6, а
також вважає за необхідне внести зміни
в план кварталу забудови " Пастівник".
При вирішенні розгляді цього питання
на місцевості ОСОБА_2 був присутній.

Рішенням Раделицької сільської ради
№41 від 05.05.2011 року затверджено цей
акт постійної комісії сільської ради
з земельних суперечок (а.с.42-44).

Відмовляючи у задоволені позову
районний суд виходив з того, що
позивачем не представлено доказів
того, що відповідач самовільно захопив
частину земельної ділянки позивача, а
представлені письмові документи
свідчать про відсутність порушень
земельного законодавства ОСОБА_7

Посилання апелянта на те, що суд
прийняв до уваги неправдиві покази
голови Раделицької сільради та
землевпорядника, які ствердили, що
проводилися заміри його земельної
ділянки і така становить 0,15 га., судова
колегія не приймає до уваги, так як в
засіданні судової колегії представник
Раделицької сільської ради Свистун А.В.
підтвердила, що розмір земельної
ділянки становить 0,1503 га та не
зменшився на 2 ари.

Крім того суд врахував, що згідно листа,
голови районної ради Жили О.,
вбачається, що комісією Миколаївської
районної ради було проведення
обстеження спірної земельної ділянки,
і встановлено, що згідно
земельно-облікових даних за ОСОБА_6
рахується земельна ділянка площею 0,1503
га, на яку виготовлено державний акт.
Межові знаки даної земельної ділянки
не порушені та площа при проведені
замірів відповідає даним державного
акту, а тому комісія не вбачає жодних
порушень земельного законодавства з
сторони ОСОБА_7

В засідання судової колегії
апелянт не представив жодних доказів
на спростування цих висновків суду
щодо розміру його земельної ділянки.

В той же час, як і Свистун А.В., так
і ОСОБА_3 в засіданні судової колегії
пояснили, що водовідвідний канал між
вказаними земельними ділянками має
протяжність понад 1км. та існував
раніше до передачі цих земельних
ділянок під забудову. Вони також
пояснили, що та цей канал пролягає між
земельними ділянками інших
забудівників, земельні ділянки яких є в
одному ряді із земельною ділянкою
ОСОБА_3 з однієї сторони, та в іншому
ряді із земельною ділянкою ОСОБА_6 з
іншої сторони.

ОСОБА_2 цих пояснень не заперечив.

Таким чином встановлено, що
водовідвідний канал розділяє не
тільки вказані земельними ділянками
сторін, але і інших забудівників, а сам
факт відсутності позначення його на
плані забудови с. Раделичі пов'язаний
з тим, що сільською радою не внесені
зміни в земельну документацію, а
Генеральний план села не виготовлений.

Не заслуговують на увагу
посилання апелянта на те, що своїми
діями ОСОБА_3 заподіяв позивачу шкоду,
оскільки суд розглянув справу в межах
позовних вимог і вимоги щодо
відшкодування шкоди не були предметом
позову.

Інші доводи апелянта не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 23 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.