Єдиний унікальний номер 254/6728/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2486/2014
Єдиний унікальний номер254/6728/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2486/2014
Головуючий у 1 інстанції Назарцева В.О.
Доповідач Гусєв В.В.
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Гусєва В.В., Космачевської Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Будьоннівського районного суду міста
Донецька від 07 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування, -
У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування.
Рішенням Будьоннівського районного
суду міста Донецька від 07 лютого 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене судове
рішення і ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог. Апелянт
посилається на те, що він надав суду
достатньо доказів того, що
спадкодавець знаходився у
безпорадному стані, оскільки мав тяжку
хворобу та був людиною похилого віку,
при цьому відповідач умисно уникав
обов*язку забезпечувати підтримку та
допомогу спадкодавцю.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач ОСОБА_1 підтримав
доводи апеляційної скарги і просив її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні апеляційного суду просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає відхиленню
за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи справу, суд повно,
всебічно і об*єктивно перевірив доводи
сторін, надані ними докази, правильно
встановив обставини по справі та
правовідносини сторін та дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволені позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
проживав у будинку квартирі АДРЕСА_1
разом з онуком ОСОБА_2 (а.с.51, 114).

Згідно свідоцтва про смерть від
07 липня 2012 року, ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті якого
залишилась спадкова маса у вигляді ?
частини квартири АДРЕСА_1, ? частина
будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки
під цим будинком розміром 0,2362 га, а
також вклад у ….. «Райффайзен банк
Аваль» в розмірі 23000 гривень (а.с.5, 10).

Відповідно до свідоцтв про
народження, матір*ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
є ОСОБА_5, яка є дочкою ОСОБА_4 (а.с.53, 54).

Згідно свідоцтва про смерть,
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.56).

Спадкоємцем першої черги після
смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2, який 28
листопада 2012 року звернувся з заявою до
третьої Донецької державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини (а.с.108).

Відповідно до характеристики,
наданої житлово-будівельним
кооперативом «Мир-56» від 22 березня 2013
року, ОСОБА_2 проживає в будинку ЖБК
«Мир-56» з 1996 року. Після смерті батьків
проживав разом з дідусем ОСОБА_4 по день
його смерті. ОСОБА_2 дбав про дідуся, між
ними були добрі стосунки (а.с.52).

Згідно довідки Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі міста Донецька,
ОСОБА_2 з 09 квітня 2004 року по 01 грудня 2013
року перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду та отримує пенсію по
втраті годувальника (круглий сирота)
(а.с.59).

Згідно двідки Центру первинної
медико-санітарної допомоги № 1 міста
Донецька, ОСОБА_4 на диспансерному
обліку не перебував. 21 червня 2012 року
був оглянутий вдома дільничним
терапевтом у присутності брата. Стан
здоров*я був середньої тяжкості,
самостійно рухався з трудом, від
госпіталізації відмовився. Призначено
лікування вдома у зв'язку з
церебральним атеросклерозом з
гіпертонією, ХСМН ІІ-ІІІ ст.,. ІБС:
атеросклеротичний кардиосклероз, НПБ,
трофічна язва правої голені. У квартирі
антисанітарні умови, брату надано
рекомендації прибрати та провітрити
квартиру (а.с.9).

Згідно витягу зі Спадкового
реєстру заповіти/спадкові договори від
імені ОСОБА_4 відсутні (а.с.112).

Ухвалюючи рішення про відмову про
усунення ОСОБА_2. від права на
спадкування спадщини, яка відкрилася
внаслідок смерті його дідуся ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
в судовому засіданні не було доведено
факту ухилення відповідача від надання
допомоги спадкодавцю, як і не було
доведено факту його знаходження у
безпорадному стані.

Такий висновок суду відповідає
встановленим обставинам по справі.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК
України позивачем не надано ніяких
доказів, які б спростовували
зазначеного факту, не встановлені вони
і судом першої інстанції.

Встановлені судом обставини
свідчать про те, що ОСОБА_4 не перебував
у безпорадному стані, проживав разом з
відповідачем, отримував пенсію, до
останнього самостійно виходив на
вулицю, відповідач до останього
доглядав за дідусем.

За показаннями допитаних судом
свідків, ОСОБА_4 не був такою особою, яка
потребувала матеріальної допомоги та
яку б бажав одержати від онука ОСОБА_2

Пленум Верховного Суду України у
п. 6 постанови "Про судову практику у
справах про спадкування" від 30 травня
2008 року N 7 роз'яснив, що при
встановленні судом факту ухилення
особи від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця слід
враховувати поведінку особи і
розуміння нею свого обов'язку щодо
надання допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливостей для цього та свідоме
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан
особи, зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги на піклування.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК
України особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо
судом буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми закону, суд при вирішенні такої
справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК
України повинен установити як факт
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід
розуміти безпомічність особи,
неспроможність її своїми силами через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
фізично та матеріально самостійно
забезпечити умови свого життя, у
зв'язку з чим ця особа потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Ухилення особи від надання
допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в умисних
діях чи бездіяльності особи,
спрямованих на уникнення обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане
з винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
формою вини.

Натомість, в судовому засіданні
не встановлений факт умисної поведінки
ОСОБА_2 ухилення від допомоги своєму
дідусеві.

Апеляційний суд також враховує,
що ОСОБА_4 мав можливість за життя
позбавити онука права на спадщину,
склавши заповіт на будь-яку іншу особу,
але цього не зробив.

Доводи скарги були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
спростовують правових висновків суду
та не дають підстав для висновку про
неповне з*ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що привело або
могло привести до неправильного
вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
права або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Будьоннівського
районного суду міста Донецька від 07
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: