Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/718/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

02.04.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого Голованя А.М.

суддів:
Кривохижі В.І., Гайсюка О.Л.

при
секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 14 січня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 03 червня 2007 року між
банком і ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, згідно з яким останній отримав
у кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту до 6000 грн. на
платіжну картку, за умови сплати 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві.

На порушення вимог ст. ст. 526,
527, 530 ЦК України та умов кредитного
договору відповідач взятих за цим
договором зобов'язань не виконав, у
зв'язку з чим станом на 30 вересня 2013
року має заборгованість у розмірі 22265,52
грн., з яких: 5953,22 грн.- заборгованість за
кредитом; 14775,85 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 500
грн - штраф (фіксована частина); 1036,45 грн
- штраф (процентна складова).

За таких обставин, позивач просив
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором у сумі 22 265, 52
грн. та судові витрати.

Рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 14
січня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 22 265,52 грн. заборгованості
за кредитним договором, вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
як незаконного і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на
необгрунтованність висновків суду.
Зокрема, зазначає, що суд: незаконно
стягнув штраф в подвійному розмірі
(фіксована частина, процентна
складова); не роз'яснив право подавати
заяву про застосування позовної
давності; не звернув увагу на
несправедливість умов кредитного
договору; безпідставно не зменшив
розмір неустойки.

Заслухавши доповідача,
пояснення ОСОБА_2, який підтримав
доводи скарги, заперечення
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»
Бистрова С.А., перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«Приватбанк» суд першої інстанції
виходив з того, що сторони уклали
кредитний договір б/н, відповідно до
якого відповідач отримав кредит у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом за користування кредитом.
ОСОБА_2 порушив умови кредитного
договору, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку необхідно стягнути
з відповідача на користь банку.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції
встановлено, що 03 червня 2007 року ОСОБА_2
звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з
заявою, на підставі якої було відкрито
рахунок та надано платіжну карту на
суму кредитного ліміту 6000 грн. під 36 %
річних, з щомісячним погашенням
заборгованості.

Кредит надано на Умовах і
правилах надання банківських послуг
(далі - Правила), з якими ОСОБА_2 був
ознайомленим, про що свідчить його
підпис.(а.с. 12-16)

Згідно виписки з особистого
рахунку ОСОБА_2, відповідач останній
платіж по погашенню заборгованості за
кредитним договором вніс 01 вересня 2009
року.(а.с.3-9)

Згідно довідки ПАТ КБ
«ПриватБанк» строк дії карти
встановлено - по січень 2009 року, після
чого було здійснено перевипуск картки
по квітень 2010 року. Строк кредитного
ліміту відповідає строку дії картки..

Відповідно до розрахунку
заборгованість за вказаним договором
станом на 30 вересня 2013 року складає
22265,52 грн., з яких: 5953,22 грн.-
заборгованість за кредитом; 14775,85 грн. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 500 грн - штраф
(фіксована частина); 1036,45 грн - штраф
(процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054
ЦК України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг, наданих позивачем,
мінімальний обов'язковий платіж це
розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі строку
дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою
(далі - Правила) строк дії картки
вказується на лицевій стороні картки
(місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил
встановлено, що після закінчення
строку дії відповідна картка
продовжується Банком на новий строк
(шляхом надання клієнту картки з новим
строком дії), якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії картки) не
надійшла письмова заява держателя
картки щодо закриття карткового
рахунку, а також а умови наявності
грошових коштів на картковому рахунку
для оплати послуг з виконання операцій
по картковому рахунку, та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил
вбачається, що строк погашення кредиту
у повному обсязі здійснюється не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці у полі
«місяць».

Відповідно до п. 9.4 Правил
використання платіжної картки у разі
наявності перевитрати платіжного
ліміту по картці та непогашення його
клієнтом на протязі шести місяців,
картка закривається.

Відповідно до змісту позову
відповідач отримав кредит у розмірі
5953,22 грн. з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки - 31 квітня 2010 року.

Статтею 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання.

За порушення клієнтом строків
платежів по будь-якому із грошових
зобов'язань більш ніж на 120 днів, клієнт
зобов'язаний сплатити банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.(п. 8.6
Умов)

Отже, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником
частинами, початок позовної давності
для стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань, тобто із 30.09.2009 року.

Зважаючи на те, що строк
виконання зобов'язань за кредитним
договором закінчився 31 квітня 2010 року,
а позов подано 11 листопада 2013 року,
тому є всі підстави вважати, що позовна
давність до вимог за кредитним
договором спливла.

Виходячи з положень ч.4 ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз'яснено в п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18 грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові
на цих підставах, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Разом з тим, відповідач в суді
першої інстанції позов визнав
повністю, заяви (письмово чи усно) про
застосування позовної давності не
подав, тому суд обґрунтовано, виходячи
з доведеності позовних вимог,
задовольнив заявлений позов.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до того, що суд першої
інстанції не роз'яснив відповідачу
право подати заяву про застосування
позовної давності не ґрунтуються на
законі, оскільки позовна давність не є
інститутом процесуального права, тому
суд не повинен з власної ініціативи
зазначати про сплив позовної давності.
Якщо ж зацікавлена сторона посилається
на сплив такої давності, суд вправі
запропонувати кожній із сторін подати
відповідні докази з даного питання.

Питання щодо поважності причин не
подання заяви про застосування
позовної давності, тобто наявності
обставин, які з об'єктивних, незалежних
від відповідача підстав
унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання заяви,
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
наявних фактичних даних про такі
обставини, зокрема у разі, якщо
відповідача не було належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
справи місцевим судом тощо.

Отже, у суді апеляційної
інстанції заявити про сплив позовної
давності може сторона в спорі, яка
доведе неможливість подання
відповідної заяви в суді першої
інстанції.

Зважаючи на те, що відповідач був
присутній в судовому засіданні і не був
позбавлений можливості заявити про
застосування позовної давності, тому
суд апеляційної інстанції не вправі
застосувати наслідки спливу позовної
давності.

Також немає підстав вважати,
що суд стягнувши штраф у твердій
грошовій сумі - 500 грн. (фіксована
частина) та у процентах - 5%, порушив
встановлений ст.. 61 Конституції України
принцип заборони притягнення до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те ж саме правопорушення.

Не спростовують висновків
суду й посилання на несправедливість
умов кредитного договору та не
застосування судом ч.3 ст. 551 ЦК України
в частині зменшення розміру неустойки,
як такі що не ґрунтуються на законі та
доказах.

За таких обставин рішення суду
зміні чи скасуванню не підлягає, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 14 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення та
може бути оскарженою до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: