Ухвала

іменем україни

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, служба у справах
дітей Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, служба у
справах дітей Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації, про
виселення та усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом зняття з
реєстраційного обліку; за позовом
ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, до
ОСОБА_4, ОСОБА_7, комунального
підприємства «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району м. Києва», треті
особи: ОСОБА_8, служба у справах дітей
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, служба у
справах дітей Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації, про
визначення порядку користування
квартирою, зобов'язання укласти
договір найму та не чинити перешкод у
користуванні квартирою за касаційною
скаргою ОСОБА_4, поданою представником -
ОСОБА_9, на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 3 жовтня 2013
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що на підставі ордеру, виданого на
підставі розпорядження голови
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації від
22 березня 2007 року № 324, він та члени його
сім'ї: дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_10, онука
ОСОБА_11, 2000 року народження, вселились і
зареєструвались у квартирі АДРЕСА_1. За
його згодою, проте без письмової згоди
членів його сім'ї, у травні 2007 року
у спірну квартиру були тимчасово
вселені і зареєстровані син
ОСОБА_8, його дружина ОСОБА_5, їх донька
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач посилався
на те, що ОСОБА_5 та її неповнолітня
дочка ОСОБА_6 є тимчасовими мешканцями,
які самостійного права на спірну
квартиру не мають. Сім'я їх сина ОСОБА_8
спільного господарства з ним та його
дружиною не вели, участі у ремонті
квартирі та оплаті комунальних послуг
не брали.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив
виселити зі спірної квартири ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та усунути перешкоди у
користуванні квартирою шляхом зняття
їх з реєстраційного обліку.

У грудні 2012 ОСОБА_5 звернулась до суду з
указаним позовом, який в подальшому
змінила, посилаючись на те, що її сім'я,
яка складається з неї, її чоловіка,
ОСОБА_8, та дочки, ОСОБА_6, проживає у
квартирі АДРЕСА_1, наймачем якої є
ОСОБА_4 Також у вказаній квартирі
проживають батьки її чоловіка: ОСОБА_4
та ОСОБА_7 На даний час у спірній
квартирі зареєстроване постійне місце
проживання її, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7
Останнім часом стосунки у родині
значно погіршилися, так як відповідачі
з метою позбавлення права малолітньої
ОСОБА_6 на приватизацію житлового
приміщення використовують різні
неправомірні заходи, спрямовані на
виселення її та дочки із квартири.
Зазначала, що вона та її дочка, ОСОБА_6,
вселилися у спірну квартиру на
законних підставах як члени сім'ї
наймача, а, отже, вони набули рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, однак
відповідачі не бажають добровільно
визначити порядок користування
квартирою.

Позивачка просила визначити порядок
користування квартирою, зобов'язати КП
«Дирекція замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва» укласти з нею
окремий договір найму, та зобов'язати
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 усунути перешкоди у
здійсненні нею та дочкою права
користування жилим приміщенням.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 3 жовтня 2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено. Позов ОСОБА_5
задоволено частково. Зобов'язано
укласти з ОСОБА_5 окремий договір найму
на ізольовану жилу кімнату площею 21,5
кв. м у квартирі АДРЕСА_1. Зобов'язано
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 перешкод у користуванні жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. У решті
позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
20 листопада 2013 року змінено рішення
суду першої інстанції в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_5 у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 про укладення з
нею окремого договору найму на
ізольовану жилу кімнату площею 21,5 кв. м
у квартирі АДРЕСА_1. Змінено договір
найму квартири АДРЕСА_1, виділено
ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 у
користування ізольовану кімнату
житловою площею 21,5 кв. м; ОСОБА_4, ОСОБА_7
- ізольовані кімнати житловою площею 19,7
кв. м та 14 кв. м, та залишено в загальному
користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 коридор площею 15,1 кв. м,
позначений на плані під № 1, коридор
площею 5,8 кв. м, позначений на плані під
№ 4; кухню площею 12,8 кв. м позначену на
плані під № 2; туалет площею 1,8 кв. м
позначений на плані під № 5; ванну
площею 3,4 кв. м позначену на плані під №
6; балкон площею 5,9 кв. м В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_9, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, а у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, та частково задовольняючи
позов ОСОБА_5, суди на підставі доказів,
поданих сторонами, які належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що ОСОБА_4
не довів, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вселені до
спірного житла як тимчасові мешканці,
що є його процесуальним обов'язком (ст.
ст. 10, 60 ЦПК України), а тому мають право
на користування житлом за місцем
постійно проживання. Крім того, з
урахуванням вимог ст. 104 ЖК України суди
змінили договір найму житла спірної
квартири.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 3 жовтня 2013 року в незміненій
при апеляційному перегляді частині та
рішення апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року та
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д.
Луспеник