АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
26 березня 2014 року
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Мурзі М.В.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_2,
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 квітня 2012 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа:
Регіональна універсальна товарна
біржа про визнання недійсною біржової
угоди та застосування наслідків
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 квітня 2012 року позов
задоволено та визнано недійсною угоду
купівлі-продажу автомобіля «VOLVO XC90», 2005
року випуску, номер кузова НОМЕР_1, яка
укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
Регіональній універсальній товарній
біржі та зареєстрована в реєстрі за №
005205.

Застосовано наслідки недійсності
угоди купівлі-продажу автомобіля «VOLVO
XC90», 2005 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, яка укладена між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на Регіональній універсальній
товарній біржі та зареєстрована в
реєстрі за № 005205 та зобов'язано ОСОБА_2
повернути ОСОБА_3 автомобіль.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
кошти в розмірі 17 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач ОСОБА_2 через свого
представника ОСОБА_1 звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій зазначив,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права без повного з'ясування обставин,
що мають значення для справи та
належної оцінки доказів, що містяться в
матеріалах справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказав, що висновки суду щодо ненадання
позивачем згоди на відчуження спірного
автомобіля не відповідають дійсним
обставинам справи.

Також як на підставу скасування
рішення посилався на те, що у суду були
відсутні підстави для визнання
біржової угоди недійсною, яка на момент
її укладання відповідала всім вимогам
діючого на той час законодавства.

За вказаних обставин, просив рішення
Шевченківського районного суду
м. Києва від 10 квітня 2012 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримали та просили
задовольнити, з підстав наведених у
ній.

Позивачка в судовому засіданні проти
апеляційної скарги заперечувала та
просила відмовити в її задоволенні,
посилаючись на те, що рішення суду є
законним та обґрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні просила
відхилити апеляційну скаргу.

Третя особа Регіональна універсальна
товарна біржа в судове засідання свого
представника не направила, про час та
місце судового засідання
повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
судова колегія вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника третьої особи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
05.08.2000 між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 було
укладено шлюб, який 01.12.2008 рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва розірвано.

Під час перебування сторін у шлюбі ними
було придбано автомобіль марки «VOLVO
XC90», 2005 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, загальна вартість якого 227 250
грн. 00 коп.

19 серпня 2008 року на Регіональній
товарній біржі була укладена угода
купівлі-продажу, за якою ОСОБА_3 продав,
а ОСОБА_2 купив автомобіль «VOLVO XC90», 2005
року випуску, номер кузова НОМЕР_1.
Угода зареєстрована на біржі за № 005205.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що
покупець придбав у продавця зазначений
автомобіль за 17 грн. 00 коп.

На момент укладення угоди спірний
автомобіль був зареєстрований на праві
власності за ОСОБА_3

Відповідно до статті 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60
СК України).

Згідно положень ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 65 СК
України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
поданаписьмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Зі змісту статті 65 СК України випливає,
що подружжя може укладати правочини
щодо майна, яке не є цінним, без
письмової згоди.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний автомобіль має високу вартість
та є цінним майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 письмової
згоди на відчуження даного автомобіля
не надавала.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що оскільки спірний автомобіль
набуто під час шлюбу і є цінним
спільним сумісним майном подружжя, а
позивачка не надавала письмової згоди
на його відчуження, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
визнання біржової угоди недійсною із
застосуванням наслідків недійсності
такої угоди.

Доводи апеляційної скарги, що висновки
суду щодо ненадання позивачем згоди на
відчуження спірного автомобіля не
відповідають дійсним обставинам
справи не заслуговують на увагу
судової колегії, оскільки є
безпідставними та ґрунтуються на
припущеннях, оскільки матеріали справи
не містять належних доказів письмової
згоди ОСОБА_3 на відчуження спірного
автомобіля.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо відсутності у
суду правових підстав для визнання
біржової угоди недійсною, оскільки
задовольняючи позовні вимоги, суд
вірно керувався положеннями ч. 1, ч. 2 ст.
203 ЦК України, відповідно до яких зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності та ч. 1 ст.
215 ЦК України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України передбачено,
що розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦК України, правочин
щодо розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, моє
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Таким чином, розглядаючи спір суд
першої інстанції в межах доводів
позову повно і всебічно дослідив
обставини спору, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і у відповідності з
вимогами закону прийшов до правильного
висновку про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими, про що ухвалив
відповідне рішення.

Висновки суду щодо підстав для
задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 квітня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-10355/2011

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/90/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Притула Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.