Справа № 468/516/14-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

07.04.2014 року Баштанський районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Муругова В.В., при
секретарі - Фельчину Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Баштанка справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення (третя
особа - ОСОБА_3),

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з
позовом до відповідачів про виселення
їх та інших мешканців з житлової
квартири, що розташована АДРЕСА_1. На
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 05.02.2007 року позивач уклав з
третьою особою ОСОБА_3 кредитний
договір №8МС/2007. На забезпечення
виконання кредитного договору 05.02.2007
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений іпотечний
договір, згідно з умовами вказаного
договору відповідач в забезпечення
виконання умов кредитного договору
передав позивачу у іпотеку належну
відповідачу житлову квартиру АДРЕСА_1.
Третя особа неналежним чином
виконувала свої зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим
рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 19.09.2013 року
звернуто стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором. Позивач прийняв
рішення про необхідність звернення
стягнення на предмет іпотеки та
повідомив відповідача про
необхідність виселення з будинку. При
цьому, відповідач, незважаючи на
письмову вимогу позивача про
звільнення житлового будинку -
добровільно не виселився із вказаного
будинку, крім того, без згоди
іпотекодержателя зареєстрував в
даному житлі відповідача ОСОБА_2

У зв'язку з цим, позивач просив виселити
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають в
житловій квартирі АДРЕСА_1.

Від представника позивача надійшла
заява про підтримання позову та
розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не
з'явилися, про час слухання справи
повідомлялися рекомендованим листом з
рекомендованим повідомленням (до суду
повернулись рекомендовані
відправлення з відміткою, що
відповідачі за зареєстрованим у
встановленому законом місці свого
проживання відсутні, тому він
відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України
вважаються такими, що належним чином
повідомлені). До суду не надійшло
заперечень проти позову.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не з'явилася,
про час слухання справи повідомлялася
рекомендованим листом з
рекомендованим повідомленням (до суду
повернулись рекомендоване
відправлення з відміткою, що третя
особа за зареєстрованим у
встановленому законом місці свого
проживання не проживає, тому вона
відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України
вважається такою, що належним чином
повідомлена). До суду не надійшло
заперечень проти позову.

З огляду на те, що в матеріалах справи є
достатньо даних про права та обов'язки
сторін, та сторони вважаються такими,
що належним чином повідомлені, суд
ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали
(кредитний договір від 05.02.2007 року
№8МС/2007; іпотечний договір від 05.02.2007
року; рішення Баштанського районного
суду від 19.09.2013 року № 468/1340/13-ц;
повідомлення іпотекодержателя про
звільнення житлового приміщення від
20.01.2014 року №30.1.0.0/2-681; реєстр
відправленої кореспонденції за 22.01.2014
року; довідку Мар'ївської сільської
ради Баштанського району
Миколаївської області від 25.12.2013 року
№1603), суд приходить до висновку про
можливість часткового задоволення
позову.

В судовому засіданні встановлено, що
05.02.2007 року позивач уклав з третьою
особою ОСОБА_3 кредитний договір
№8МС/2007.

На забезпечення виконання кредитного
договору 05.02.2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
іпотечний договір, згідно з умовами
вказаного договору відповідач в
забезпечення виконання умов
кредитного договору передав позивачу у
іпотеку належну відповідачу житлову
квартиру АДРЕСА_1.

Третя особа неналежним чином
виконувала свої зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим
рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 19.09.2013 року
звернуто стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором.

Проте відповідач добровільно не
звільнив вказане приміщення, крім того,
без згоди іпотекодержателя
зареєстрував в даному житлі
відповідача ОСОБА_2

Зазначені правовідносини врегульовані
ч.1-2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку"
та ч.1, 3 ст. 109 ЖК УРСР.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України
„Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч.1,3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Ст. 39 Закону України „Про іпотеку"
передбачено, що одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців.

Разом з тим, в ч.1 ст. 40 Закону України
„Про іпотеку" зазначено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок є підставою для
виселення всіх мешканців. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У ч. 2-3 ст. 40 Закону України „Про
іпотеку" законодавець встановлює
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на переданий в іпотеку
житловий будинок всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок протягом одного місяця з дня
отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільнять будинок у встановлений строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення при
зверненні стягнення передбачений ч. 3
ст. 109 ЖК України.

За таких обставин, відповідачі
підлягають виселенню з житлової
квартири АДРЕСА_1, оскільки факт їх
реєстрації в даному житлі
підтверджується довідками сільської
ради та сектору УДМС про реєстрацію
відповідачів в спірному житлі.

При цьому, сам факт реєстрації
відповідачів у спірному житлі, на яке
ще раніше судовим рішенням звернуто
стягнення - обмежує правомочності
кредитора щодо реалізації такого
звернення стягнення, а відповідно до
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі рішення суду про позбавлення
права користування житловим
приміщенням, у зв'язку з чим, саме
рішення суду про виселення особи (яке
також є різновидом позбавлення особи
права на володіння та користування
житлом) є підставою для зняття
відповідачів з реєстрації у вказаному
житлі.

Норми ЦПК України передбачають
пред'явлення позовних вимог виключно
до конкретно визначених в позові
відповідачів, процесуальний закон не
передбачає пред'явлення вимог до
невизначеного кола осіб та покладення
судом обов'язків на невизначене коло
осіб, тому вимога про виселення інших
мешканців, які позивачем в якості
відповідачів не залученні (а суд таких
повноважень по самостійному залученню
відповідачів не має), - задоволенню не
підлягає. Таких висновків суду не
спростовують і положення процитованих
вище ст. 40 Закону України „Про іпотеку"
ст. 109 ЖК УРСР в частині того, що
виселенню підлягають всі мешканці,
оскільки, як вже вказано, всі ці
мешканці мають бути обов'язково
індивідуалізовані позивачем в позові в
якості відповідачів.

Підсумовуючи викладене, - позов
підлягає частковому задоволенню та
слід відповідачів виселити з житлової
квартири АДРЕСА_1 (в тому числі і шляхом
звільнення вказаного житла від речей
відповідачів), оскільки ті втратили
право користування вказаним житлом у
зв'язку зі зверненням на нього
стягнення.

В частині задоволення позовних вимог
щодо виселення невизначеного кола осіб
- належить відмовити.

У зв'язку із задоволенням пред'явлених
до відповідачів позовних вимог про
виселення, з них на користь позивача
підлягають стягненню витрати по оплаті
судового збору.

На підставі викладеного та ч.1-2 ст. 40
Закону України „Про іпотеку" та ч.1, 3 ст.
109 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 214; 215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
виселення - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
житлової квартири АДРЕСА_1, оскільки
він втратив право користування
вказаним житлом у зв'язку зі зверненням
на нього стягнення.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
житлової квартири АДРЕСА_1, оскільки
він втратив право користування
вказаним житлом у зв'язку зі зверненням
на нього стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» 121 (сто
двадцять одну) гривню 80 копійок в
рахунок відшкодування сплаченого
судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» 121 (сто
двадцять одну) гривню 80 копійок в
рахунок відшкодування сплаченого
судового збору.

В частині задоволення інших позовних
вимог щодо виселення невизначеного
кола осіб - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. Позивачем апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
апеляційному суду Миколаївської
області через Баштанський районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

суддя: