Єдиний унікальний номер 259/6147/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1858/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Куйбишевського районного суду
м.Донецька від 08 січня 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми,

В С
Т А Н О В И В :

Рішенням Куйбишевського
районного суду м.Донецька від 08 січня
2014 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
задовольнити її вимоги, стягнувши з
ОСОБА_2 борг у розмірі 139 877,50 грн.,
оскільки судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права, не враховано, що
вона просила стягнути 12 частину
грошової позики, яка була витрачена на
придбання у період спільного життя
житлового будинку АДРЕСА_1. За рішенням
суду з неї стягнуто всю суму боргу за
договором позики і вона виконала
зобов»язання, тому вона має на грошову
компенсацію 12 частки боргу.

В судовому засіданні
апеляційного суду відповідач
заперечував проти доводів апеляційної
скарги і просив рішення суду залишити
без змін.

Позивач в судове засідання не
з»явилася, будучи належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи. Надала заяву про відкладення
розгляду справи у зв»язку із станом
здоров»я, але, жодного документу на
підтвердження цього не надано, тому
причина її неявки в судове засідання
визнана неповажною. Крім того, згідно
ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторони, яка
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача,
пояснення відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу
позивача слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми, суд першої інстанції виходив з
того, що рішенням Слов»янського
міськрайонного суду від 26.11.2011 р., яке
набуло чинності, встановлено факт
проживання сторін однією сім»єю без
шлюбу з серпня 2007 року до 15 липня 2008
року та проведено поділ спільного
майна : за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано
право власності за кожним на 12 частину
житлового будинку та земельної ділянки
в м.Святогірську по вул.Шевченко,95.
Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 28.02.2013 р. за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнано право власності за кожним на 12
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
м.Донецьку. Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду від 05.06.2013 р. з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг
за договором позики у розмірі 279 755, 00
грн. Зазначеним рішенням встановлено,
що ОСОБА_1 не надано доказів про те, що
отримані нею у борг грошові кошти були
використані в інтересах сім»ї,
письмова згода ОСОБА_2 на укладення
договору займу відсутня, тому підстав
для стягнення з відповідача на її
користь 12 частини боргової суми не має.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
безпідставність вимог позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2,4 ст.65 СК
України при укладенні договорів одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду від 26.11.2011 р.
встановлено факт проживання однією
сім»єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
період з серпня 2007 року до 15 липня 2008
року.

15.01.2008 р. ОСОБА_1 згідно
боргової розписки отримала у борг
строком на 5 років грошові кошти у
розмірі 35 000 доларів США, які
гарантувала витратити на придбання
жилого будинку (а.с.21).

На підтвердження отримання
вказаних грошових коштів позивачем
надані заявки на видачу готівки ОСОБА_3
(мати позивача) грошових коштів з
депозитних рахунків у розмірі 20 002,85
доларів США (еквівалент 101 014,39 грн.) та 96
013,68 грн. (а.с.31-32).

Проте, позивачем не надано
жодних належних доказів того, що саме
вказані кошти були витрачені в
інтересах сім»ї та на її потреби, крім
того, ОСОБА_2 не надавав згоди на
отримання ОСОБА_1 у борг 35 000 доларів
США.

Крім того, посилання позивача
на те, що отриманні за договором позики
грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США
були витрачені на придбання житлового
будинку АДРЕСА_2 в м.Донецьку
безпідставні, оскільки за договором
купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала
вказаний будинок за 59 214 грн. (а.с.27).

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 28.02.2013 року за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право
спільної часткової власності за кожним
на 12 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в
м.Донецьку.

Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду від 05.06.2013 р. з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто за
договором позики 279 755,00 грн. та
відмовлено у задоволенні позову в
частині стягнення боргу з ОСОБА_2,
оскільки встановлено, що позивачем не
надано доказів на підтвердження того,
що вказані грошові кошти використані в
інтересах сім»ї. Рішення суду виконано
ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.22-24, 25).

За таких обставин, рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам закону і підстав для його
скасування чи зміни не має.

Доводи позивача про те, що
вона має право на стягнення з
відповідача 12 частки боргу у розмірі 139
877,50 грн. безпідставні, оскільки не
підтверджені жодними доказами.

Інші доводи апеляційної
скарги позивача були предметом
розгляду суду першої інстанції і
висновки суду з цього приводу
відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст..308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Куйбишевського
районного суду м.Донецька від 08 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :