Справа № 323/417/14-ц
№ провадження 2/323/230/14
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

02.04.2014 року
м. Оріхів

Оріхівський районний суд
Запорізької області в складі судді
Плечищевої О.В. при секретарі
Свириденко О.С., за участю представника
позивача - адвоката ОСОБА_1, розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
будинок в порядку спадкування за
законом,-

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2014 року Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його
мати - ОСОБА_4 (даний факт
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим виконавчим
комітетом Преображенської сільської
ради Оріхівського району Запорізької
області 27.04.2005 року).

Факт родинних відносин позивача
з померлою підтверджується наступними
документами:

- свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2 від 01.08.1980 року, виданим
Преображенською сільською радою
Оріхівського району Запорізької
області, у якому зазначено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач - ОСОБА_2
у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4;

- свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_3 від 06.12.1986 року, виданим
Преображенською сільською радою
Оріхівського району Запорізької
області, відповідно до якого ОСОБА_4
уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила своє
прізвище "ОСОБА_4" на прізвище чоловіка
"ОСОБА_4".

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина у вигляді 7/10 часток житлового
будинку АДРЕСА_1.

Так, відповідно до свідоцтва про
право власності, що видане державним
нотаріусом Оріхівської державної
нотаріальної контори Мірошніченком
В.В. 21.02.1985 року, ОСОБА_4 належала 1/2
частка будинку АДРЕСА_1 як частина у
спільній сумісній власності подружжя.

На підставі свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від
21.02.1985 року, виданого тим же нотаріусом
після смерті батька позивача - ОСОБА_5
ОСОБА_4 належала 1/10 частка цього ж
будинку. Згідно того ж свідоцтва про
право власності на спадщину за законом
позивачу - синові померлого належать 3/10
частки будинку АДРЕСА_1 (1/10 як частка, що
належить особисто позивачу як
спадкоємцю першої черги, а 2/10 - як
частка, що передана позивачу у зв"язку з
відмовою на користь позивача дідуся
ОСОБА_8 та бабусі - ОСОБА_9 від своєї
частки у спадщині після смерті ОСОБА_5).

Згідно з договором
купівлі-продажу від 27.03.1985 року,
посвідченого секретарем
Преображенської сільської ради
народних депутатів Оріхівського
району Запорізької області Омельчак
Л.П., ОСОБА_4 належала 1/10 частка будинку
АДРЕСА_1.

Складаючі всі частки, що належали
померлій матері позивача ОСОБА_4
відповідно до всіх правовстановлюючих
документів (свідоцтва про право
власності 21.02.1985 року - 1/2 частка;
свідоцтво про право власності на
спадщину за законом від 21.02.1985 року - 1/10
частка; договір купівлі-продажу від
27.03.1985 року - 1/10 частка), отримуємо
загальну частку - 7/10 будинку АДРЕСА_1.

Інші 3/10 часток належать позивачу
відповідно до свідоцтва про право
власності на спадищну за законом від
21.02.1985 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5
батька ОСОБА_5.

Позивач постійно проживав та був
зареєстрований разом із спадкодавицею
на момент її смерті, тому відповідно до
положень ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач
вважаєтьбся таким, що прийняв спадщину.

Померла ОСОБА_4 заповіту не
залишила. Отже, спадкування має
відбуватися за законом.

Бажаючи отримати свідоцтво про
право на спадщину, позивач як
спадкоємець першої черги, звернувся до
Оріхівської державної нотаріальної
контори із відповідною заявою.

Заведено спадкову справу №07/2014.

Однак 23.01.2014 року нотаріусом
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії з підстав
відсутності реєстрації права
власності на об"єкт нерухомості, що
успадковується. Право власності на
будинок не було зареєстроване оскільки
на момент видачі правовстановлюючих
документів (1985 рік) чинне законодавство
цього не передбачало.

Відповідач є також сином
померлої, тобто спадкоємцем першої
черги, однак останній спадщину у
вигляді частини житлового будинку
АДРЕСА_1 приймати не бажає.

Є ще інший спадкоємець першої
черги - донька померлої - ОСОБА_10. Однак
вона не проживала та не була
зареєстрована з померлою на день її
смерті (що підтверджується довідкою
сільської ради від 17.01.2014 року), не
зверталася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Отже,
відповідно до вимог ч.1 ст.1272 ЦК України
вона є такою, що не прийняла спадщину.
(тобто відмовилася від неї).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов"язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов"язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред"явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який посвідчує його право
власності.

Пленум Верховного Суду України у
п.23 Постанови від 30.05.2008 року за №7 "Про
судову практику у справах про
спадкування", роз"яснив, що "у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження".

Стаття 15 ЦК України надає право
громадянам України на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, для чого, у
відповідності з вимогами ст.16 цього ж
Кодексу, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Таким чином, позивач вважає, що
прийняв спадщину фактично у вигляді 7/10
частини будинку АДРЕСА_1 шляхом
постійного проживання з померлою на
день її смерті та бажає отримати
документ, що підтверджує її право
власності. Інші 3/10 частини належать
позивачу як частка, що була успадкована
після померлого батька. Однак позивач
не може зареєструвати своє право
власності на підставі свідоцтва про
право власності на спадщину за законом
від 21.02.1985 року, у зв"язку з чим він
вважає за можливе визнати за ним право
власності на весь будинокю.

Позивач прохає визнати за ним
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до
складу якого входить: житловий будинок
літ. "А", загальною площею 36 кв.м.,
житловою площею 27,1 кв.м., веранда літ.
"А1" площею 8,4 кв.м., тамбур літ. "А2" площею
7,9 кв.м., басейн літ. "Б", сіни літ. "а",
літня кухня літ. "В", сарай-гараж літ. "Г",
убиральня літ. "Д", погріб з шийкою літ.
"П-г", паркан №1, ворота з хвірткою №2, на
земельній ділянці загальною площею 999
кв.м.

В судовому засіданні представник
позивача, позивач на позовних вимогах
наполягають, прохають їх задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, згідно наданих в попередньому
судовому засіданні пояснень проти
позовних вимог позивача не заперечує,
прохає їх задовольнити.

Суд, заслухавши Представника
Позивача, позивача, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_2
народився у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4.
(а.с.6).

Згідно свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_4 мати позивача
одружилася з ОСОБА_7, внаслідок чого
змінила прізвище з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".
(а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 мати позивача
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в
Книзі реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за №24. (а.с.9).

У відповідності до довідки від 17
січня 2014 року, виданої Виконавчим
комітетом Преображенської сільської
ради Оріхівського району Запорізької
області за адресою: АДРЕСА_1, була
зареєстрована ОСОБА_4 по день смерті по
ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з нею мешкали син
позивач ОСОБА_2, 1980 року народження, та
син - відповідач ОСОБА_3, 1986 року
народження. (а.с.10).

На підставі свідоцтва про право
власності виданого 21.02.1985 року
державним нотаріусом Оріхівської
державної нотаріальної контори
Мірошніченком В.В. та зареєстрованого в
реєстрі за №345, ОСОБА_4,яка є дружиною
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5, належить
право власності на 1/2 частку житлового
будинку за адресою:АДРЕСА_1 в спільному
майні набутому названим подружжям за
час шлюбу. (а.с.11).

З свідоцтва про право на спадщину
за законом виданого 21.02.1985 року
державним нотаріусом Оріхівської
державної нотаріальної контори
Мірошніченком В.В., вбачається, що на
підставі ст.529 Цивільного кодексу
Української РСР спадкоємцями майна
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, будинку
розташованого за адресою:АДРЕСА_1, є в
рівних частках кожний:ОСОБА_4 - дружина
на 1/10 частку, ОСОБА_11 - син на 1/10 частку,
ОСОБА_2- син на 1/10 частку і на 2/10 частки у
зв"язку з відмовою на його користь
спадкоємців ОСОБА_12 і ОСОБА_8 (а.с.12).

Згідно з договором
купівлі-продажу від 27.03.1985 року,
посвідченого секретарем
Преображенської сільської ради
народних депутатів Оріхівського
району Запорізької області Омельчак
Л.П., ОСОБА_4 належала 1/10 частка будинку
АДРЕСА_1. (а.с.13).

Відповідно до технічного
паспорту №812 на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 право власності на даний
будинок не зареєстровано. (а.с.14-17).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії №94/02-31 від 23 січня 2014
року позивачу відмовлено у видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4
гр.ОСОБА_4, в зв"язку з тим, що
спадкодавцем правовстановлюючий
документ на житловий будинок наданий,
але він не пройшов державну
реєстрацію.(а.с.18).

Дослідженням копії спадкової
справи після смерті ОСОБА_4 було
встановлено, що позивач звернувся у
встановлений законодавством строк для
прийняття спадщини, але йому було
відмовлено в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів про
належність майна спадкодавцеві, так як
будинок не був зареєстрований. ( а.с.48-60).

Спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Як визначено законодавчо, а саме
ст. 1220 ЦК України, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи.

Цивільним кодексом України визначено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися в внаслідок його смерті
(ст. 1218).

Відповідач є також сином померлої,
тобто спадкоємцем першої черги, однак
останній спадщину у вигляді частини
житлового будинку АДРЕСА_1 приймати не
бажає.

Є ще інший спадкоємець першої
черги - донька померлої - ОСОБА_10. Однак
вона не проживала та не була
зареєстрована з померлою на день її
смерті (що підтверджується довідкою
сільської ради від 17.01.2014 року), не
зверталася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Отже,
відповідно до вимог ч.1 ст.1272 ЦК України
вона є такою, що не прийняла спадщину.
(тобто відмовилася від неї).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов"язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов"язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред"явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який посвідчує його право
власності.

Пленум Верховного Суду України у
п.23 Постанови від 30.05.2008 року за №7 "Про
судову практику у справах про
спадкування", роз"яснив, що "у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження".

Стаття 15 ЦК України надає право
громадянам України на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, для чого, у
відповідності з вимогами ст.16 цього ж
Кодексу, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Таким чином, суд проаналізувавши
надані документи, встановив, що
внаслідок відмови державним
нотаріусом у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, позивач
не може прийняти спадщину після
померлої ОСОБА_4, і інші способи
прийняти спадщину відсутні.

При таких обставинах, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 27, 31, 60, 74, 76, 167, 199,
208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 191,
1218, 1220, 1221, 1261 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на будинок в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний НОМЕР_5 право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до
складу якого входить: житловий будинок
літ. "А", загальною площею 36 кв.м.,
житловою площею 27,1 кв.м., веранда літ.
"А1" площею 8,4 кв.м., тамбур літ. "А2" площею
7,9 кв.м., басейн літ. "Б", сіни літ. "а",
літня кухня літ. "В", сарай-гараж літ. "Г",
убиральня літ. "Д", погріб з шийкою літ.
"П-г", паркан №1, ворота з хвірткою №2, на
земельній ділянці загальною площею 999
кв.м.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя:
/підпис/ О.В.
Плечищева

Копія: Вірно суддя:
О.В. Плечищева