Провадження №2/521/1035/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2014 року

місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду
міста Одеси - Плавич І.В., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання будинку особистою приватною
власністю, поділ спільного майна
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду в порядку ст. 11-1
ЦПК України надійшли матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання будинку особистою приватною
власністю, поділ спільного майна
подружжя.

Як встановлює ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи зі змісту даної норми,
звернення особи до суду повинне
відповідати певним вимогам, що
регламентуються процесуальним
законом, зокрема, ст.ст. 119, 120 ЦПК
України.

Однак дослідивши відповідні матеріали
суд виявив, що дана заява подана без
додержання певних вимог закону, а саме:
відсутній виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги; не
зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину, не вказано на
наявність підстав для звільнення від
доказування; не сплачено судовий збір.

Згідно ст. 4 ч.2 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до суду: позовної заяви
майнового характеру 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати; позовної заяви
немайнового характеру 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати.

При цьому, в силу ст. 6 ч.2 п.2, ч.3 Закону
України «Про судовий збір», у разі якщо
судовий збір сплачується за подання
позовної заяви до суду в розмірі,
визначеному з урахуванням ціни позову,
а встановлена при цьому позивачем ціна
позову не відповідає дійсній вартості
спірного майна або якщо на день подання
позову неможливо встановити точну його
ціну, розмір судового збору попередньо
визначає суд з подальшою сплатою
недоплаченої суми або з поверненням
суми переплати судового збору
відповідно до ціни позову,
встановленої судом у процесі розгляду
справи. За подання позовної заяви, що
має одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем заявлено вимоги про визнання
права власності та визначення часток у
власності, які є майновими. Ціна позову
визначена заявником на рівні 120000,00
гривень. Таким чином за подачу даного
позову підлягає оплаті сума судового
збору в розмірі 120000,00 х 1 / 100 = 1200,00
гривень. Підстав для відстрочення або
розстрочення сплати судового збору
судом не вбачається.

Як встановлює ст. 121 ч.1 ЦПК України,
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

На підставі викладеного, суддя
приходить до висновку, що дана заява
підлягає залишенню без руху із
наданням позивачеві строку для
усунення наведених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 209, 210 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання будинку особистою приватною
власністю, поділ спільного майна
подружжя - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення
недоліків впродовж п'яти днів з дня
отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити позивачеві, що у разі, якщо
заявник не усуне недоліки, встановлені
ухвалою суду, позовна заява буде
вважатись неподаною та буде повернута
заявникові.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному
порядку не підлягає.

Головуючий: