Справа № 155/1928/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Адамчук Г.М. Провадження №
22-ц/773/556/14 Категорія: 32 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Бовчалюк З.А., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
збитків, нанесених злочином,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування майнової і моральної
шкоди, за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1 на рішення Горохівського
районного суду від 21 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Горохівського районного суду
від 21 лютого 2014 року первісний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
збитків, нанесених злочином задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 644
(шістсот сорок чотири) гривні 50 копійок
заподіяної матеріальної шкоди, 3000 (три
тисячі) завданої моральної шкоди та 500
(п'ятсот) гривень судових витрат, всього
4144,5 (чотири тисячі сто сорок чотири)
гривні 50 копійок завданої шкоди.

В задоволенні решти частини позовних
вимог - відмовлено.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про відшкодування майнової
шкоди відмовлено, а про відшкодування
моральної шкоди завданої внаслідок
злочину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2000
(дві тисячі) гривень моральних збитків.

В задоволенні решти частини позовних
вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду змінити в частині
стягнення на його користь, заподіяної
моральної шкоди та скасувати судове
рішення в частині стягнення з нього в
користь ОСОБА_2 2000 гривень моральної
шкоди і в цій частині у задоволені
позову відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач ОСОБА_2 просить відхилити
апеляційну скаргу, залишивши дане
рішення без змін, покликаючись на
безпідставність скарги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 09.05.2010 року наніс декілька
ударів кулаками та ногами по різних
ділянках тіла ОСОБА_1, спричинивши йому
легкі тілесні ушкодження. Ухвалою
Горохівського районного суду
Волинської області від 25.07.2013 року
ОСОБА_2 було звільнено від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 125 КК України у зв'язку з закінченням
строків давності (а.с.7, 8).

З висновку експерта № 243 вбачається, що
ОСОБА_1 завдано тілесні ушкодження, що
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень (а.с. 33, 34).

Разом з тим, судом встановлено, що
ОСОБА_3, зверталась з заявою до
Горохівського РВ УМВС України у
Волинській області про те, що 09.05.2010
року її сину ОСОБА_2, безпричинно наніс
тілесні ушкодження ОСОБА_1. Згідно
довідки Горохівського РВ УМВС України
у Волинській області від 22.11.2013 року №
7563 дана подія зареєстрована в ЖРЗПЗ №
666 від 10.05.2010 року (а.с. 54).

З довідки Горохівської центральної
районної лікарні від 19.04.2013 року №
566-1.9-12 вбачається, що ОСОБА_2 знаходився
на стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні
Горохівської ЦРЛ з 12.05.2010 року по 22.05.2010
року, з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного
мозку (а. с. 43).

Відповідно до акта судово-медичного
дослідження № 109 по ступені тяжкості
виявлені ушкодження ОСОБА_2
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, як таких, що
потягнули за собою короткочасний
розлад здоров'я (а.с. 44).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
(Стаття 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушення
нормальних життєвих зв'язків,
порушення стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості .

З досліджених судом доказів, пояснень
осіб, які беруть участь в справі та
свідків встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 винні в нанесенні один одному
тілесних ушкоджень 09.05.2010 року під час
бійки на грунті особистих неприязних
відносин, які по ступеню тяжкості
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що не заперечувалось жодною
із сторін як в суді першої так і в суді
апеляційної інстанції.

Виходячи з викладеного, давши
вірну оцінку обставинам справи, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що саме в
причинному зв'язку з спричиненням
тілесних ушкоджень стали винні дії як
ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 по відношенню один
до одного, які виразились у нанесенні
ударів один одному під час бійки. При
цьому суд підставно стягнув з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1 документально
підтверджений розмір матеріальної
шкоди та відмовив ОСОБА_2 у
відшкодуванні матеріальної шкоди у
зв'язку з недоведенням її розміру.
Рішення в цій частині не оскаржується.

Що ж стосується розміру відшкодування
моральної шкоди, то з урахуванням
ступеня вини кожного, обставин за яких
вчинено неправомірні дії, тривалості
фізичних і моральних страждань та
негативних наслідків, які настали для
кожного у зв'язку із вчиненням по
відношенню до нього протиправних дій,
колегія суддів вважає, що визначений
судом першої інстанції розмір
моральної шкоди є достатнім і
обґрунтованим та повністю відповідає
вимогам розумності та справедливості.

Рішення суду як найважливіший акт
правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права (п. 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове
рішення у цивільній справі").

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод, чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

З врахуванням викладеного, суд першої
інстанції, ухвалючи оскаржуване
рішення виконав завдання цивільного
судочинства та у повній мірі захистив
права як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2,
гарантовані їм Конституцією України, з
врахуванням норм права, які регулюють
дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції не взяв до уваги
всіх обставин справи та не дав належної
правової оцінки всім письмовим доказам
не знайшли свого підтвердження під час
перегляду в апеляційному порядку
оскаржуваного рішення суду, оскільки
були предметом розгляду в суді першої
інстанції, судом їм надана відповідна
правова оцінка і висновків суду,
викладених в оскаржуваному рішенні,
вони не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять підстав для зміни чи
скасування оскаржуваного рішення суду,
яке постановлено з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Горохівського районного суду
від 21 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді