Справа № 373/2606/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд

Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.

при секретарі Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і
просить, з урахуванням уточнених
позовних вимог, відновити межі, які
були встановлені згідно генерального
плану виносу в натурі від 1984 року,
земельної ділянки АДРЕСА_1.

Посилається на те, що згідно свідоцтва
про право власності на житловий
будинок від 09 березня 1982 року він є
власником ? частини будинку по АДРЕСА_1.
У 2012 році він звернувся до
Переяслав-Хмельницької міської ради із
заявою про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
та проекту із землеустрою земельної
ділянки для її приватизації та отримав
відповідне рішення від 26 червня 2012
року. До комісії з розгляду питань,
пов"язаних з погодженням документації
із землеустрою, він повинен був подати
акт про погодження меж земельної
ділянки з суміжними
землекористувачами, який відповідач по
справі без будь-яких пояснень
відмовився підписувати. Крім того,
відповідач всупереч встановленим
межам, які були визначені генеральним
планом (схемою) виносу в натурі від 04
листопада 1956 року, самовільно змінив
межі між своєю ділянкою та ділянкою,
яка перебуває в користуванні позивача.
Виїзна комісія Переяслав-Хмельницької
міської ради запропонувала сторонам
по справі узгодити межу по фактично
проведеним замірам, але відповідач від
такого варіанту узгодження межі
відмовився. Позивачу було
рекомендовано звернутися до суду для
вирішення даного питання.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги і
просить їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 позов не визнали, заперечують
проти його задоволення. Посилаються на
те, що всі заміри земельної ділянки
були зроблені по фактичному
користуванні, порівняти межі земельної
ділянки з опорним планом 1984 року
практично неможливо, оскільки при
цьому виникають великі погрішності.
Крім того, позивач як на підставу
позову посилається на необхідність
оформлення документів для
приватизації земельної ділянки, а дана
земельна ділянка розміщена на
території історико-культурного
призначення і не може бути передана в
приватну власність.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до протоколу засідання
виконкому Переяслав-Хмельницької
міської Ради депутатів трудящих
Київської області УРСР № 24

від 21 грудня 1956 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було надано у
користування земельну ділянку
загальною площею 1197 кв.м. по АДРЕСА_1.

Згідно генерального плану (схеми)
виносу в натурі від 04 листопада 1956 року
було визначено межі користування
даної земельної ділянки. При цьому
зазначено, що дана ділянка має номер
АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 22 березня 1968 року позивач ОСОБА_1
придбав у ОСОБА_7 2/3 частини будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Після цього позивач ОСОБА_1 звернувся
із заявою до Переяслав-Хмельницької
міської ради і йому у користування була
передана земельна ділянка для
обслуговування даного житлового
будинку, на підставі чого до
генерального плану (схеми) виносу в
натурі земельної ділянки від 04
листопада 1956 року було внесено його
прізвище.

Відповідно до рішення виконкому
Переяслав-Хмельницької міської Ради
народних депутатів № 57-5 від 22 лютого 1982
року було вирішено оформити право
особистої власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва
про право особистої власності кожному :
ОСОБА_8 - на ? частину будинку, ОСОБА_1 - на
? частину будинку.

На підставі даного рішення 09 березня 1982
року позивачу було видано свідоцтво
про право особистої власності на ?
частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Переяслав-Хмельницької
міської ради від 26 червня 2012 року
ОСОБА_1 був наданий дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо оформлення права
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд орієнтовною площею 635
кв.м., що розташована АДРЕСА_1.

11 липня 2012 року комісією в складі :
представника міського відділу
земельних ресурсів Левченка О.В.,
представника ТОВ „Терра-07" Богуша О.В.,
головного архітектора міста Хорошуна
О.В., представника землевласника ОСОБА_1
та суміжних землекористувачів - було
складено акт. Відповідно до даного акту
було встановлено в натурі (на
місцевості) та погоджено межу
земельної ділянки, що розташована за
адресою : АДРЕСА_1. Ніяких претензій
щодо меж з боку суміжних
землекористувачів при встановленні на
місцевості зовнішньої межі земельної
ділянки не заявлено, межі погоджено і
не викликають спірних питань. Суміжні
землекористувачі ОСОБА_8, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, погодившись із актом,
власноручно поставили в акті свої
підписи. Відповідач ОСОБА_2 у акті не
підписався. З даного Акту вбачається,
що земельна ділянка, якою користується
ОСОБА_1, має площу 0,0780 га.

Відповідно до відповіді
Переяслав-Хмельницької міської ради №
09-04-684 від 10 серпня 2012 року, яка була
надана позивачу ОСОБА_1, було роз"яснено
порядок погодження меж між суміжними
землекористувачами. Крім того,
повідомлено, що 07 серпня 2012 року виїзна
комісія Переяслав-Хмельницької
міської ради запропонувала сторонам по
справі узгодити межу по фактично
проведеним замірам, але родина ОСОБА_2
від такого варіанту узгодження межі
відмовилася. Рекомендовано позивачу в
разі виникнення земельного спору та
відмови ОСОБА_2 від підпису в акті
погодження зовнішньої межі звернутися
для вирішення даного питання до суду.

Відповідно до листа Управління
Держземагенства у
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області № 2341/08-03 від 15
листопада 2013 року згідно записів книг
реєстрації державних актів на право
власності на землю та право постійного
користування, договорів оренди землі
Державний акт на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 на ім"я
ОСОБА_1 не зареєстровано, відомості про
земельну ділянку не занесені до
Державного земельного кадастру.

Згідно листа Відділу містобудування,
архітектури та використання земель
Переяслав-Хмельницької міської ради №
181 від 26 листопада 2013 року, наданого
ОСОБА_2, територія садиб по АДРЕСА_1, а
саме в його „дитинці". Дана територія є
територією історико-культурного
призначення, на якій розташовані
пам"ятки археології. Тому відповідно до
законодавства такі земельні площі не
можуть передаватися в приватну
власність громадянам, а можуть
перебувати у них в оренді на строки,
визначені органом місцевого
самоврядування.

Згідно висновку експерта № 3-14 від 27
лютого 2014 року фактичні межі земельної
ділянки площею 0,0793 га по АДРЕСА_1 не
відповідають межам, які визначені в
опорному плані міста
Переяслав-Хмельницький від 1984 року. Із
користування позивача ОСОБА_1
відповідачем ОСОБА_2 вилучено земельну
ділянку площею 0,0024 га. Відповідність
площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 на
1984 рік встановити неможливо в зв"язку з
відсутністю вихідних даних про розмір
земельної ділянки по АДРЕСА_1 на 1984 рік.
Однак в описовій частині даного
висновку зазначено, що при винесені в
натуру межу земельної ділянки площею
0,0793 га по АДРЕСА_1 на місцевості
конфігурація зазначеної ділянки
повністю співпадає з межами ділянки, що
зазначені в опорному плані м.
Переяслав-Хмельницького на 1984 рік.

Допитаний в судовому засіданні експерт
ОСОБА_16 показав, що проводив експертизу
на підставі даних, наданих ТОВ
«Терра-07», представником якого були
встановлені на місцевості поворотні
точки земельної ділянки позивача в
натурі. При цьому зазначив, що
порівнювати земельну ділянку по
АДРЕСА_1 в натурі на даний час з опорним
планом міста Переяслав-Хмельницький за
1984 рік є не коректним через різні
масштаби. Також вказав, що йому
невідомо, чи представники ТОВ «Терра-07»
здійснювали таке порівняння і які
вихідні дані ( з чим відбувалося
порівнювання ) слугували підставою
висновку щодо вилучення відповідачем
із користування позивача земельної
ділянки площею 24 кв.м..

Свідок ОСОБА_17, заступник головного
архітектора міста, показав суду, що
опорний план міста за 1984 рік, який є
чинний на даний час, робився в масштабі
1:2000, не дешифрований. Кадастровий план,
виготовлений ТОВ «Терра-07» у 2014 році в
масштабі 1:500, показує фактичне
використання земельної ділянки. Ці
плани, зроблені в таких різних
масштабах, порівнювати неможна, ба,
навіть збільшивши план за 1984 рік до
масштабу 1:500, встановити точну межу
ділянки не можливо через погрішність
до 2 м. Також свідок вказав, що будинок
по АДРЕСА_1 мають двох власників.
Зроблене вимірювання та встановлення
меж тільки частини земельної ділянки,
якою користується ОСОБА_1 без прив'язки
до частини земельної ділянки, якою
користується інший співвласник
будинку, при порівнянні з генеральним
планом за 1984 рік, де вказана ціла
земельна ділянка без розподілу, є
некоректним. Крім того, свідок
зазначив, що земельні ділянки по
АДРЕСА_1 знаходяться на території
історичного «дитинця», є територією
історико-культурного призначення і
передаватися громадянам у приватну
власність не можуть, а лише надаватися
в оренду. Та й надатися в оренду можуть
лише після виготовлення генерального
плану територій історичного
призначення, який повинен бути
виготовлений до кінця 2014 року.

Проаналізувавши висновок експерта,
його пояснення, надані в суді,
показання свідка ОСОБА_17, суд вважає, що
висновок експерта № 3-14 від 27 лютого 2014
року не може слугувати беззаперечним
доказом порушенням відповідачем меж
АДРЕСА_1 в порівнянні з опорним планом
міста за 1984 рік.

Згідно зі статтею 158 ЗК суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
згідно з частиною третьою статті 152 ЗК
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В силу ст. 10 та ст. 60 цього Кодексу, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши всі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
представником позивача не надано
належних та допустимих доказів
порушення відповідачем ОСОБА_2 прав
позивача ОСОБА_1 як сусіднього
землекористувача, зокрема, і порушення
ним меж земельних ділянок у порівнянні
з опорним планом міста за 1984 рік.

За таких обставин підстави для
задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212,213, 218 ЦПК України ,
суд ,-

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
земельної ділянки - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Складання повного рішення
вчинено 09.04.2014.

Суддя Я. І. Керекеза