Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №280/2086/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів Борисюка
Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 27 січня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
служба у справах дітей Коростишівської
РДА про усунення перешкод у здійсненні
права власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з даним позовом, в
якому просила усунути перешкоди у
здійсненні права власності на житловий
будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1,
шляхом виселення. 15.11.2013 року позивач
уточнила свої позовні вимоги та
просила суд усунути перешкоди у
здійсненні права власності на належний
їй житловий будинок, шляхом покладання
на відповідачів обов'язку після вступу
рішення в законну силу негайно
звільнити його разом з неповнолітньою
дитиною, особистими речами, предметами
обстановки та вжитку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
вона є власником вищевказаного
житлового будинку разом з
господарськими приміщеннями на
підставі договору купівлі-продажу від
29.12.2005 року. Її право власності
зареєстровано в Житомирському
міжміському комунальному бюро
технічної інвентаризації за
реєстраційним №194 від 14.06.2013 року.
Позивач зазначав, що у 2006 році вона
домовилася зі своєю племінницею
ОСОБА_2, про те, що остання буде
наглядати за будинком та тимчасово
проживати в ньому, доки вона не переїде
до будинку на постійне проживання. В
серпні 2011 року ОСОБА_2 попередньо була
повідомлена про наміри позивачки
переїжджати разом із своїм чоловіком
до будинку на постійне проживання, а
тому просила відповідачів звільнити
житлове приміщення, проте, останні не
мають наміру виселятися з будинку. Під
час огляду помешкання та надвірних
приміщень, позивачка виявила, що
відповідачі не тільки не доглядали
помешкання, а ще й руйнували його.

Рішенням Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 27 січня 2014 року позов задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_4
звільнити житловий будинок АДРЕСА_1
разом із особистими речами, предметами
обстановки та вжитку. В решті позовних
вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Судом не встановлено усіх обставин, що
мають значення для справи, не
досліджено та не надано належної
оцінки доказам по справі, висновки суду
не відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначає, що при ухваленні
рішення судом не було враховано те, що
позивачка у 2005 році довірила ОСОБА_2
купити даний житловий будинок для
проживання останньої зі своєю дочкою в
ньому та приписала їх у будинку. Крім
того, 03.05.2006 року ОСОБА_3 спірний будинок
заповіла їй, а тому вона має право на
проживання в ньому.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів
справи, у 2006 році відповідач ОСОБА_2. з
сім'єю, за усним договором вселилася в
будинок АДРЕСА_1, що належить її тітці
ОСОБА_3 і безоплатно ним користується
до цього часу. Позивач визнала, що
відповідачі вселились в її будинок за
її згодою.

Вирішуючи спір суд першої
інстанції виходив з положень Закону
України „Про власність", який втратив
чинність, та на положення ст.391 ЦК
України, вказавши на перешкоди
відповідачів у користуванні належним
позивачу будинком.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном.

Дана правова норма визначає
право власника на негаторний позов.
Негаторний позов - це позадоговірна
вимога власника, що володіє річчю до
3-особи про усунення перешкод у
здійсненні правомочностей
користування і розпорядження майном.

У даному позові тягар
доказування правомірностей
користування покладено на відповідача.

Суд встановив, що користування
спірним будинком відповідачі
здійснюють зі згоди власника та за
наявності домовленості з нею. Вселення
в дім було правомірним, відповідно і
правомірним є користування, відтак,
необхідний елемент негаторного позову
- факт порушення відсутній у зв'язку з
наявністю договірних відносин між
позивачем та відповідачами.

Отже, у даному випадку, власник
здійснює захист порушеного права
власності зобов'язально - правовими
засобами.

За наведених обставин суд першої
інстанції дійшов до неправильного
висновку про покладення обов'язку на
відповідачів на звільнення
вищезазначеного будинку, а тому
рішення суду підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову за
безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 27 січня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа - служба у справах дітей
Коростишівської РДА про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та звільнення будинку за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: