Справа № 2-678/12
Провадження № 2/427/5/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 року Свердловський міський суд,
Луганської області

у складі : головуючого судді
Олейнікової Г.М.

при секретарі Поляковій
І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Свердловська
справу за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства "Донецька залізниця" про
відшкодування шкоди , завданої
джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
позовом та в обґрунтовування заявлених
позовних вимог зазначила , що 27.10.2009року
о 9 годині 15 хвилині вона була
травмована на станції Довжанській
Дебальцівської дирекції залізничних
перевезень Донецької залізної дороги
тепловозом ЧМЕЗ №1784 під керуванням
машиніста ОСОБА_2 Нещасний випадок з
нею стався під час її знаходження в
районі 9-го шляху в районі поста ЕЦ ст..
Довжанська, коли вона збирала вугілля.
В результаті нещасного випадку вона
була доставлена машиною швидкої
допомоги в реанімаційне відділення
Свердловської ЦМЛ №1. У позивачки були
встановлені такі тілесні ушкодження:
осколковий перелом лівого стегна на
границі верхньої та середньої треті
із зміщенням та обширним розмноженням
тканин, первинне та травматичне
відшарування шкіри, відкритий перелом
правої гомілки в ніжній треті із
зміщенням, розмноженням м,яких тканин,
травматичний шок 3 ст. В лікарні їй
проведена ампутація лівої ноги на
рівні стегна та правої ноги на рівні
гомілки. На протязі тривалого часу вона
проходить лікування в
травматологічному відділенні
Свердловської ЦМЛ №1, відділенні
кістково-гнійної хірургії Луганської
багатопрофільної лікарні №15. З
29.01.2010року у неї встановлена перша
група інвалідності , вона отримує
пенсію в сумі 829грн. За фактом нещасного
випадку , що стався з нею 27.10.2009року було
проведено службове розслідування та
складений акт від 2.11.2009р., в якому
викладені обставини нещасного випадку,
що стався з нею та зроблено висновок
про те, що вини робітників залізничного
транспорту не встановлено, встановлено
її порушення п.п.2.5, 2.9, 2.10 Правил безпеки
громадян на залізничному транспорті.

Позивачка вважає, що так як вона була
травмована тепловозом -транспортним
засобом -джерелом підвищеної
небезпеки, власником якого являється
відповідач -юридична особа ДП
«Донецька залізниця», то ій має бути
відшкодовано шкоду здоров,ю, завдану
каліцтвом.

Відповідно до вимог ст..1187,1195 ЦК
України позивачка вважає , що
відповідач повинен ій відшкодувати
шкоду ,завдану здоров,ю.На час
отримання травми вона не працювала, так
як у позивачки встановлена перша група
інвалідності у зв,язку із загальним
захворюванням, то МСЕК не
встановлювала ступінь втрати її
загальної та професійної
працездатності та необхідність у
додаткових витратах.

14.02.2013 року у провадження
Свердловського міського суду
Луганської області надійшла доповнена
позовна заява позивачки ОСОБА_1, в якій
вона доповнює та уточнює свої позовні
вимоги,а саме просить суд стягнути з
відповідача на її користь втрачений
заробіток , оскільки згідно висновку
судово-медичної експертизи у неї
встановлено 100% втрати професійної
працездатності з 29.01.2010року до 01.04.2014р.,
тому за вказаний період часу їй має
бути виплачено втрачений заробіток у
розмірі 100% мінімальної заробітної
плати , що буде становити: з 01.02.2010р. по
01.04.2010р. - по 869грн. щомісячно, з 01.04.2010р.
по 01.07.2010р. по 884грн. щомісячно, з 01.07.2010р.
по 01.11.2010р. по 907 грн. щомісячно, з
01.11.2010р.-907грн., 01.12.2010р. -922грн., з 01.01.2011р.
по 01.04.2011р. по 941 грн. щомісячно, з
01.04.2011р. по 01.10.2011р. по 960 грн. щомісячно,
01.10.2011р. по 01.11.2011р. -985грн., з 01.12.2011р. -
1004грн., 01.01.2012р. по 01.04.2012р. по 1073 грн.
щомісячно, з 01.04.2012р. по 01.07.2012р. по 1102
грн. щомісячно, з 01.10.2012р. по 01.12.2012р. по
1118грн. щомісячно, з 0112.2012р. по 01.01.2013р. по
1134 грн. щомісячно, з01.01.2013р. по 1147грн.
щомісячно до чергового підвищення
розміру мінімальної заробітної плати.
Всього за період з 01.02.2010року по 01.02.2013р.
за 3 роки має бути стягнуто загальну
суму 36077грн.

Крім того, за час знаходження позивачки
на стаціонарному та амбулаторному
лікуванні на придбання медикаментів за
призначеннями лікарів було витрачено
26398,46 грн., що підтверджено епікризами,
чеками аптечних закладів та замітками,
довідками, копії яких вона надає.

Також згідно з висновком
судово-медичної експертизи вона
потребує постійного стороннього
догляду, так як у неї встановлена перша
група інвалідності , у неї відсутні
обидві ноги, то вона вважає, що має
право на відшкодування спеціального
медичного догляду, який згідно з
діючими нормами законодавства
встановлений у розмірі мінімальної
заробітної плати, встановленої на день
виплати. Тому позивачка вважає що на її
користь також мають бути стягнуті з
відповідача витрати на сторонній
медичний догляд у тій же сумі, що і
відшкодування втраченого заробітку,
тобто в загальній сумі 36077грн. за три
роки, з 01.02.2010р. по 01.02.2013р. одноразово та
з 01.02.2013р. щомісячно у розмірі
мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати.

Позивачка просить стягнути з
відповідача ДП «Донецька залізниця» на
її користь втрачений заробіток в сумі
36077грн. з 01.02.2010р. по 01.02.2013р. та
щомісячно починаючи з 01.02.2013р. у
розмірі мінімальної заробітної плати
на день виплати ; витрати на
спеціальний медичний догляд у сумі
36077грн. з 01.02.2010р.по 01.02.2013р. та у розмірі
мінімальної заробітної плати на день
виплати щомісячно та витрати на
придбання ліків в загальній сумі
26308,46грн.

04.04.2013 року до Свердловського міського
суду Луганської області надійшла
доповнена позовна заява де позивачка ,
просить суд стягнути з відповідача на
її користь крім витрат на стаціонарне
та амбулаторне лікування внаслідок
отриманої травми на суму 26 398,46 грн. ,
ще витрати у сумі 28398,79грн., які вона
витратила на придбання медикаментів
за призначеннями лікарів, що
підтверджено епікризами, чеками
аптечних закладів та замітками,
довідками, копії яких на 271 аркуші
вона надає. Також для поїздок в м.
Луганськ для лікування вона наймала
автомобілі у приватних осіб, так як
транспортом загального користування
за станом здоров,я позивачка не має
змоги користуватись. Нею було
заплачено за поїздки в обласну
лікарню : 6.11.2011року- 350 грн., 30.03.2010 року -
350 грн., 18.04.2011 року - 400грн. та 25.10.2012 року
450 грн., всього 1450 грн. Крім того, для
поїздок з м. Свердловська в
Харківський НДІ протезування та назад
в м. Свердловськ вона також наймала
приватний транспорт, так нею було
заплачено 25.04.2011 року - 3000грн.,
19.06.2011року- 3000грн., 20.01.2012 року - 3000грн.,
11.07.2012 року - 3000грн. та 23.02.2013 року 270
грн., всього - 12 270 грн. Позивачка
вважає, що ці транспортні витрати в
загальній сумі 13 720 грн. також мають
бути стягнуті з відповідача на її
користь. Також згідно з висновками СМЕ
та МСЕК позивачці рекомендовано
санаторно-курортне лікування. Так як
вона інвалід 1-ї групи, то знаходитись в
санаторію вона має разом із
супроводжуючою особою. Згідно з
рахунком - фактурою ДП
«Спеціалізований спинальний санаторій
ім. Бурденко» м.Саки, Крим, путівка в
двомісний номер для неї станом на 1-й
квартал 2013 року буде коштувати 59 265
грн. і вона вважає, що ця сума також має
бути стягнута з відповідача на її
користь. Крім того, позивачкою за
отримання висновку СМЕ було
заплачено 1553,62 грн., що підтверджено
рахунком та квитанцією про сплату. Ця
сума також має бути стягнута з
відповідача на її користь. Також нею
було придбане крісло-колісне КДСВ , яке
їй було вислане із Львівського
казенного експериментального
підприємства пересувань і
протезувань. Вартість такого крісла (
коляски) разом із транспортними
послугами становить 6 199, 41 грн., що
також має бути стягнуто з відповідача
на її користь.

Позивачка просить суд також стягнути
з відповідача ДП « Донецька залізниця»
на її користь витрати на придбання
ліків в сумі 28 398,79 грн., транспортні
послуги в сумі - 13720 грн., витрати на
санаторно-курортне лікуванн-59
265грн.,витрати на придбання крісла
колісного ( коляски)- 6 199, 41 грн., та
судові витрати за проведення СМЕ в
сумі 1553, 62 грн.

Позивачка у судовому засіданні
підтримала заявлені позовні вимоги,
наполягала на їх задоволенні і
пояснила, що надавати пояснення по
справі , так як вона погано розмовляє
буде її представник ОСОБА_3, але на
питання суду відповіла , що вони
узгодили з відповідачем суму , яку вона
витратила на придбання ліків вона
складає 29690,47 грн, саме цю суму вона
просить суд стягнути з відповідача ,
яка нею була витрачена на придбання
ліків , також вона коли їздила до м.
Луганську та м. Харкову на лікування
наймала приватний транспорт , за
транспортні послуги нею було сплачено
13720 грн. , вона до Управління праці та
соціального захисту населення
Свердловської міської ради про надання
ій спеціального транспорту для поїздок
до м. Луганську та м. Харкову не
зверталась , також вона потребує згідно
довідки МСЕК санаторно - курортного
лікування , вона знаходиться на черзі в
УПСЗН , але до теперішнього часу ій так
і не надана путівка , а у неї немає
коштів , щоб поїхати і пройти санаторно
-курортне лікування .

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому
засіданні підтримала заявлені позовні
вимоги, наполягала на їх задоволенні і
пояснила, що 27.10.2009року з позивачкою
стався нещасний випадок при
знаходженні її на робочому місці ст..
Довжанська ДП «Донецька залізниця»,
вона полізла під вагон, щоб набрати
вугілля і була травмована зі своє вини ,
так як порушила п.п.2.5, 2.9, 2.10 Правил
безпеки громадян на залізничному
транспорті. В наслідок нещасного
випадку позивачці ампутували обидві
ноги, у зв'язку з чим вона отримала
інвалідність 1 групи. Позивачка
проходить лікування тривалий час,
лікувалася в Свердловській ЦМЛ №1 та в
Луганській багатопрофільній лікарні
№15,в інституті ортопедії та інституті
Ситенко м. Харкові , всі ліки вона
придбала за власні кошти. Всі медичні
документи, чеки, квитанції позивачка
збирала для підтвердження того, що
дійсно вона тратила кошти на придбання
ліків. Всю медичну документацію писали
особисто лікарі, які лікували
позивачку.Також нею були втрачені
кошті на поїздки приватним
транспортом до м. Луганську та Харкову
на лікування , ці витрати складають 13720
грн., також позивачка потребує
санаторно- курортного лікування
терміном 45 днів в санаторії м.
Євпаторії в 2010 році та в санаторії м.
Саки в 2014 році , вартість путівки
складає у санаторії м. Саки разом з
супроводжувальною особою 59265грн,
оскільки так як позивачка потребує
стороннього догляду , також відповідно
до вимог ст.. 1187 ,1195 ЦК України
відповідач повинен відшкодувати
позивачці втрачений заробіток у
розмірі мінімальної заробітної плати ,
так як на час настання інвалідності
вона не працювала ,а згідно висновку
судово- медичної експертизи у неї
встановлена втрата професійної
працездатності 100 % , також повинні бути
з відповідача на користь позивача бути
стягнуті витрати на сторонній догляд ,
так як вона є інвалідом 1 групи , у неї
немає обох ніг , і згідно довідки МСЕК
вона потребує стороннього догляду ,
витрати на сторонній догляд повинні
бути стягнути також у розмірі
мінімальної заробітної плати з 1.02.2010
року , тобто з моменту встановлення
позивачці групи інвалідності , і на
користь позивачки підлягають судові
витрати у зв,язку з проведенням судово-
медичної експертизи у розмірі 1553,62 грн,
також витрати у розмірі 6199,41 грн. на
придбання крісла-колісного КДСВ
.Шкоду завдану ,здоров,ю позивачці
повинен відшкодувати саме відповідач ,
оскільки він є володільцем джерела
підвищеної небезпеки , і тому винна чи
ні позивачка не грає роль , так як шкода
була завдана позивачці ні внаслідок
непереборної сили або її умислу .

Представник відповідача ДП «Донецька
залізниця»Полупан О.Б. у судовому
засіданні позов не визнала і пояснила,
що травма була спричинена позивачці з
її вини , яка самовільно та
безпідставно пройшла на територію
підприємства (ст. Довжанська Донецької
залізниці), не призначену для
знаходження сторонніх осіб, збирала
вугілля і порушила правила безпеки
громадян при знаходженні на території
залізничної станції, тобто вини
підприємства у завданні шкоди
позивачці немає , вона не заперечує , що
ДП «Донецька залізниця» є володільцем
джерела підвищеної небезпеки , також
дійсно вони разом з позивачкою
вирахували суму , яка нею була
витрачена на придбання ліків і вона
складає 26960,47 грн., але цю суму вони не
згодні платити з тих підстав , що немає
вини підприємства у завданні шкоди
позивачці , крім цього розрахунок
втраченого заробітку був зроблений
невірно. Цивільним кодексом України
(ст. 1195 ч.1 та ч.2 ) встановлено, що фізична
чи юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров,я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід) втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності. У разі каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я фізичної
особи, яка в момент шкоди не працювала,
розмір відшкодування визначається
виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати для розрахунку треба
брати розмір мінімальної заробітної
плати, який був встановлений на момент
каліцтва.

Це підтверджує ч 1 ст. 1197 вказаного
кодексу, яка встановлює, що розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню, визначається у
відсотках від середнього місячною
заробітку (доходу), який потерпілий мав
до каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.Перша група
інвалідності була встановлена ОСОБА_1
29.01.2010 року, а нещасний випадок з нею
відбувся 27 жовтня 2009 року, тому розмір
втраченого заробітку необхідно
визначати з мінімальної заробітної
плати, яка була на час каліцтва.Законом
України Про Державний бюджет України
на 2009 рік" було встановлено мінімальну
заробітну плату з 01 жовтня 2009 року у
сумі 650грн. Виходячи із мінімальної
заробітної плати на 01.10.2009 року
необхідно було нараховувати суми
відшкодування шкоди, яка буде 650 х 36
місяців = 23400 грн., а вже потім проводити
перерахунок розміру відшкодування
відповідно до ст.. 1208 ЦК України. Крім
цього позивачка хоче стягнути
зазначену нею суму беручи в розрахунок
100 % вини Залізниці в заподіянні їй
каліцтва і зовсім не враховує своєї
провини. А треба звернути увагу на ч. 5
статті 1187 ЦК України, в якій
встановлено, що особа, яка здійснює
діяльність , що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, та шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого. В їх випадку
психічне ставлення позивача до своїх
дій і їх наслідків було таке, при якому
позивачка усвідомлювала небезпечний
характер свого вчинку (залізла під
состав вагонів на станції для збирання
вугілля) і передбачала його небезпечні
наслідки і хоча не бажала, але свідомо
припускала їх настання, тобто
позивачка в своїх діях керувалася саме
умислом, що дає право застосувати
частину 5 вказаної статті. Крім цього в
п. 2 постанові Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03.1992 року зазначено, що
якщо груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого, коли іншого не
встановлено законом, розмір належного
з володільця джерела підвищеної
небезпеки відшкодування має бути
зменшений або у відшкодуванні шкоди
має бути відмовлено.Надані копії
довідок, товарних чеків та заміток
аптек на загальну суму 26398,46 грн., які на
думку позивачки підтверджують її
витрати на стаціонарне та амбулаторне
лікування, не мають доказової сили по
справі, тому що не підтверджують, що
саме вона, саме для себе, саме для
лікування травми та саме за
призначенням лікаря купувала ці
медикаменти. Їм не надані виписки з
амбулаторних карт, історії хвороб та
призначень лікаря стосовно отриманої
травми, мають замітки та довідки, але в
замітках та довідках відсутні номери
та дати їх видачі, що дає привід
сумніватися в їх достовірності (як
через кілька місяців, а в декількох
випадках і рік можна підтвердити в
аптеці, що саме позивачка купувала саме
ці препарати). Як можна стверджувати, що
саме позивачка купила ці ліки. Всі
товарні чеки аптеки № 154 КП «ЛО
Фармація» надруковані, лише П.І.Б.
позивачки вписані прописом від руки, що
дає підстави сумніватися в їх
достовірності та належності до справи.
Крім цього вони видані набагато
пізніше дня покупки. Належний доказ
сплати грошової суми в аптеці може бути
лише товарний чек, який підтверджено
(видано в момент покупки з вказівкою
даних покупця) довідкою або заміткою.

Крім цього не всі замітки, довідки та
чеки підтверджують один одного, багато
з них самі по собі, дублюються кілька
разів, а ті, що і підтверджують не
оформлені належним чином (відсутній
номер та дата видачі довідки,
нечитаємий документ). Так були виявлені
декілька ксерокопій одного чека (за
одним номером та датою). Всього 112 штук
на загальну суму 7 941,31 грн. До них можна
віднести: №№ 5985, нечитаємий номер на
суму 49,00 грн., 155726, 157287, 159809, 6122, 5996, 163767,
124421. 124422, нечитаємий номер на суму 11.50
грн. нечитаємий номер на суму 147,00 грн.
квитанція без номеру на суму 53.00 грн.,
0094,0098,0089, 010, 0093, 0095, 0097, 370978,374374, 0132, 0103, 0111,
0131, 164036, 0102, 163827, 0100, 163767, 0132, 0099, 0103, 0111, 0131,
157832, 0102, 162718, 0100. 163827, 6122, 5996, 14403, 28338, 124421,
124422, 0033, 1344667, 8549, без номеру на суму 53,00
грн., 146623, 145689, нечитаємий номер на суму
32,46 грн., 0098. 0079, 0117, 162499, 162060, 163770, 163751, 201048,
1851, 163751, 85857, 16375, 162499, 2288, 371392, 7884, 6079, 6477,
6080, 2289, 2598, 8696, 2213, 371392, 14403, 78338, 155726, 157287,
155908, 14403, 157832, 159809, 78338, 371392, 155908, 162712, 163767,
097148, 097146, 097147, 069795, 080181, 080182, 080210, 29,
без номеру на суму 270 грн., нечитаємий
номер на суму 72,00 грн.

Замітки надані аптеками у двох і більше
екземплярах: № 154 „ Фармація " на суми :
3,70 грн.. 6,20 грн., 23,55 грн., 23,60 грн., З * 29,96 =
89,88 грн., 87,90 грн., 95,00 грн., 98,75 грн., 137,67
грн., 530,47 грн., З * 963,26 = 2 889,78 грн. На
загальну суму 3 986,50 грн., № 1 ЧП „ Медея "
м. Свердловськ - 2,40 грн., 6,80 грн., 73,80 грн.;
8,90 грн. та 19,00 грн. На загальну суму - 110, 90
грн., № 62 м. Свердловськ на суму - 2.45 грн.,
6,90 грн., 9,60 грн., 10,88 грн., 16.50 грн., 2 * 22,25 =
4,50 грн., 23,35 грн., 24,75 грн., 32,25 грн., 3 *39,50 -
118,50 грн., 69,00 грн., 78,00 грн., 82,80 грн., 5,30
грн. На загальну суму - 614 , 78 грн., МЧП
„Лілея,, м. Свердловськ на суму - 9,66 грн.,
19,34 грн., 101,10 грн., 110,85 грн. На загальну
уму - 240, 95 грн., № 10 ОО „ Фалбі - Луганськ
" м. Свердловськ - 2 * 32,46 = 64,92 грн. та 2 * 42,97
= 85.94 грн., 350,45 грн. На загальну суму - 501,
31грн., № 9 ОО „ Фалбі - Луганськ " м.
Свердловськ на суму - 1,22 грн., 3,55 грн., 5,00
грн., 5,18 грн., 2 * 5,25 = 10,50 грн., 5,96 грн., 2 * 6,00
= 12 грн., 7,38 грн., 7,89 грн.. 9,39 грн., 9,86 грн.,
10,35 грн., 10.39 грн.. 10,94 грн., 14,82 грн., 17,05
грн., 17,80 грн., 18,05 грн.,18,64 грн., 2 * 19,26 = 38,52
грн.. 19,59 грн.. 19,88 грн., 21,11 грн., 21,20 грн.,
21.44 грн., 23,10 грн., 28,99 грн.. 30,45 грн., 30,72
грн.. 31,01 грн., 31,99 грн., 2 * 32,62 = 65,24 грн., 32,92
грн., 2 * 33,98 = 67,96 грн., 34,26 грн.. 2 * 36,58 - 73,16
грн., 36,67 грн.. 36,73 грн., 2 * 39,20 = 78,40 грн., 54,20
грн., 62,31 грн., 63,58 грн.. 65,11 грн.. 71,28 грн.,
83,26 грн.. 84,52 грн., 85,94 грн., 86,10 грн., 88,01
грн., 90,39 грн., 94,00 грн., 97,29 грн.. 123,61 грн.,
128,84 грн., 132,13 грн., 143,34 грн., 144,76 грн., 153,43
грн., 159,04 грн., 219,61 грн., 236,09 грн., 250,56 грн.,
250,64 грн., 390,83 грн., 332,48 грн., 482,73 грн., 497,63
грн., 533,09 грн. На загальну суму - 6144, 11
грн. Копії чеків, які не підтвердженні
ідентифікуючими документами
(замітками чи довідками) на загальну
суму 8 318,40 грн.: аптеки м. Харкова - 11 штук
на суму 357грн 69 коп., ООО МО „Медоп „-21
штука на суму 1 713 грн. 70 коп., Здоров,є „
ЛТД" м. Краснодон - 7 штук на суму 431 грн. 84
коп., товарний чек на суму 2 700 грн. 00 коп.,
аптека № 4 с. Ювілейний - 33 штуки на суму
1 894 грн.95 коп., КП ЛО „ Фармація „ аптека
№ 304 м. Свердловськ , вул . Пирогова ,2 -11
штук на суму 502 грн. 92коп., МЧП 2 Лілея" м
Свердловськ , вул.. Калашнікова , 91 а - 2
штуки на суму 196 грн. 90 коп., аптека № 154
с. Ювілейний , вул.. Садова,6 -6 штук на
суму 117грн. 94 коп., ПП „ Медея „ м.
Свердловськ , вул. Пирогова,2-4 штуки на
суму 115 грн. 15 коп., КП „ ЛО „ Фармація „
м Свердловськ, аптека 62 АПП № 1 - 3 штуки
на суму 23 грн.80 коп., аптека № 9 м.
Свердловськ - 3 штуки на суму 263 грн. 51
коп.

Замітки та довідки які ні підтверджені
чеками на загальну суму : 2 416,72 грн. : № 9
ООО „Фалбі - Луганськ" м. Свердловськ
вул. Пирогова , 2 : на суму 1,66 грн., 4,48 грн.,
13,74 грн.. 20,00 грн., 21,10 грн., 21,58 грн.. 22,60
грн., 26,80 грн., 35,33 грн., 35,39 грн., 39,97 грн..
48,88 грн., 50,92 грн., 55,74 грн., 65,11 грн., 65,11
грн., 70,46 грн.. 71,28 грн.. 78,44 грн., 85,01 грн.,
86,11 грн., 88,01 грн., 110,48 грн., 153,43 грн., 159,04
грн. На загальну суму 1 365,56 грн., аптека
МЧП „Лілея" м. Свердловськ, вул.
Калашникова, 91а на суму 87грн 41 коп., ТОВ
лікувально-діагностичний центр
„Здоров,я ЛТД" м. Краснодон на суму 113
грн. 55 коп., ООО МО „Медоп" м.
Свердловськ, вул. Пирогова, 2 на суму 859
грн. 20 коп. В чеках та замітках є такі
придбання, як препарат Бронхофіт (дві
копії одного чеку) та пакети п/е, які не
відносяться до травми позивачки. Чеки
№№ 777, 3298, 4606, 5343 містять найменування
анальгетики, а замітки складені на ті ж
суми, але містять дані про декілька
препаратів. В чеках повинно
вказуватися кожен препарат, його ціна
та загальна сума.

Позивачкою надані копії 135 чеків,
інформацію яких не можна прочитати
(нечитаєма копія, відсутність частини
копії чека).

Відносно доплат за спеціальний
сторонній медичний догляд. Цивільним
кодексом України не передбачено, яким
чином відшкодовуються додаткові
витрати на сторонній догляд. Але такий
порядок доплат на сторонній догляд
передбачено Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (ст. 34 ). Так цією
статтею передбачено, що інваліди
першої групи мають право на доплату за
постійний сторонній догляд - половини
мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати, а також
чверть розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати - на
побутове обслуговування (прибирання,
прання білизни, тощо).

Доплати у розмірі мінімальної
заробітної плати інваліду першої групи
призначаються тільки у разі
встановлення МСЕК спеціального
стороннього медичного нагляду (догляд
санітарки) ОСОБА_1 встановлено лише
постійний сторонній огляд, а не
спеціальний сторонній медичний догляд.

Вказана стаття Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності застосовується у
даному випадку відповідно до ст. 8 п. 1 ЦК
України.

Мінімальна заробітна плата з 01.02.2010р.
-869грн., доплата за місяць 651,75грн. за 2
місяця -1302,5 грн., з 01.04.2010р.- 884 грн.,
доплата за місяць - 663 грн. за 3 місяця -
1989 грн., з 01.07.2010р. -907грн., доплата за
місяць - 680,25 грн.. за 5 місяців - 3401,25 грн.,
з 01.12.2010р. - 922 грн. доплата за місяць -691,5
за 1 місяць 691,5 грн., з 01.01.2011р.- 941 грн.,
доплата за місяць 705,75 грн. за 3 місяця
-2107,25 грн., з 01.04.2011р.-960грн., доплата за
місяць 720 грн. за 6 місяців - 4320 грн., з
01.10.2011р. - 985грн. доплата за місяць - 738,
75грн. за 2 місяця -1477,5 грн., з 01.12.2011р.
-1004грн. доплата за місяць - 753 грн. за 1
місяць 753грн., з 01.01.2012р.- 1073грн. доплата
за місяць 804,75 за 3 місяця - 2414.25 грн., з
01.04.2012р. -1094 грн. доплата за місяць -
820,5грн. за 3 місяця. 2461,5 грн., з 01.07.2012р.
-1102грн. доплата за місяць 826,5 грн. за 3
місяця - 2479,5 грн., з 01.10.2012р. - 1118 грн.
доплата за місяць -838,5 грн. за 2 місяця
-1677грн., з 01.12.2012р. -1134грн., доплата за
місяць - 850,5 грн. за 1 місяць - 850,5 грн., з
01.01.2013р.-1147грн. доплата за місяць -
860,25грн. за 1 місяць 860,25 грн. Всього
26785грн. Доплата у сумі 860,25 грн. може бути
продовжена до наступної зміни розміру
мінімальної заробітної плати.

Стосовно витрат на транспорт на
суму 13720 грн., вказана сума не знайшла
свого підтвердження , тому що до суду не
було надано належних доказів сплати
грошових коштів позивачем. Стосовно
витрат на санаторно-курортне
лікування на суму 59265 грн.
Рахунок-фактура від 31.01.2013року містить
два найменування путівок на суми 31050
грн. та 28215 грн., а документи , які б
пояснили ці суми відсутні , що дає
привід підозрювати відпочинок
декількох осіб. Не зрозуміло
твердження про знаходження в санаторію
з супроводжуючою особою, тому що
санаторій спеціалізований. Крім цього
позивачці МСЕК встановлено лише
сторонній догляд, а не спеціальний
сторонній медичний догляд. Крім цього в
довідці про одержання путівки є
рекомендації стосовно місця лікування
- Слав,янськ, Євпаторія, а позивачка
бажає лікуватись в м. Сакі АР Крим. В
довідці на протезування не можна
розібрати рекомендацій , тому вона не
може бути належним доказом по справі. З
урахуванням викладеного просить суд
відмовити у задоволенні позову за
необгрунтованністю.

Суд вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав :

Згідно ст.. 1187 ЦК України, джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов,язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання. Шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом іншим
об,єктом, використання, зберігання або
тримання якого створює підвищену
небезпеку. Особа , яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведена, що шкода була
завдана внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

У п.5 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року зазначено
, що відповідно до частини першої
статті 1187 ЦК джерелом підвищеної
небезпеки належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену небезпеку завдання шкоди
через неможливість контролю за нею
людини, а також діяльність, пов'язану з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року
передбачено, що особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

У судовому засідання встановлено і
підтверджується матеріалами справи ,
які були досліджені у судовому
засіданні( а.с. 6 т1 , 105-106 т.1) , що
діяльність, відповідача , юридичної
особи , ДП»Донецька
залізниця»пов,язана з залізничним
транспортом , який є джерелом
підвищеної небезпеки,а залізничний
вагон , яким було травмовано позивачку
належить саме відповідачеві по справі,
чого не заперечувала представник
відповідача у судовому засіданні , тому
обов,язок по відшкодування шкоди
покладений на відповідача по справі
відповідно до діючого законодавства .

Також суд приходить до висновку , що
шкода була завдана позивачці не
внаслідок непереборної сили а також її
умислу , оскільки поняття непереборної
сили та умислу зазначені у п. 7
вищевказаної Постанови ВССУ , де
вказано, що під непереборною силою слід
розуміти, зокрема, надзвичайні або
невідворотні за даних умов події (пункт
1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті,
які мають зовнішній характер. Під
умислом потерпілого слід розуміти,
зокрема, таку його протиправну
поведінку, коли потерпілий не лише
передбачає, але і бажає або свідомо
допускає настання шкідливого
результату (наприклад, суїцид), але
позивачка ОСОБА_1 свідомо не допускала
настання шкідливого результату , що
вагон почне рухатись і у неї будуть
ампутовані при русі вагону дві ноги .

Тому з урахуванням викладеного суд
вважає заперечення відповідача проти
позову , що саме з умислу позивачки ій
була завдана шкода неспроможними , так
як суд зазначив вище , що позивачка коли
збирала вугіллі під вагоном свідомо не
допускала настання шкідливого
результату, тобто саме того що він
почне рухатись і це призведе до
ампутації ніг .

У частинах 2 та 3 пункту 7 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року зазначено
, якщо груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого, якщо інше не встановлено
законом, розмір відшкодування з особи,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, має бути
зменшено (але не може бути повністю
відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена
потерпілим необережність грубою
(частина друга статті 1193 ЦК), у кожному
конкретному випадку має вирішуватись з
урахуванням фактичних обставин справи
(характеру дії, обставин завдання
шкоди, індивідуальних особливостей
потерпілого, його стану тощо).

Суд вважає , що дійсно позивачкою по
справі , ОСОБА_1 була допущена
необережність , так як вона у порушення
п.п.2.5, 2.9, 2.10 Правил безпеки громадян на
залізничному транспорті самовільно
пройшла на територію відповідача , але
територія , як пояснила позивачка у
судовому засіданні не охоронялась , і
ніяких знаків не було , також оскільки у
неї у будинку вугільне опалення , вона
саме з цією метою полізла під вагон ,
щоб назбирати вугілля , перед цим
впевнилась , що вагон не рухається , так
як немає тепловозу , також шкода ,
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача у мінімальному
розмірі заробітної плати і зменшенню
не може підлягати вважає суд.

Згідно ст.1195 ч.1 ЦК України, фізична або
юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров,я фізичної особи, зобов,язана
відшкодовувати потерпілому заробіток ,
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування ,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

У ч.2 та 3 ст. 1195 ЦК України вказано , що у
разі каліцтва або іншого ушкодження
здоров,я фізичної особи, яка на момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначення виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.
Шкода завдана фізичній особі каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров,я,
відшкодовується без урахування пенсії,
призначеної у зв,язку з втратою
здоров,я або пенсії, яку вона
одержувала до цього, а також інших
доходів.

Із довідок МСЕК №122511 , №100568, № 412937( а.с. 8
т1, а.с. 374 т2. а.с. 154 т1 ) витікає, що ОСОБА_1
з 29.01.2010 року по 01.02.2012 року, з 1.02.2012 року
по 1.02.2014 року , та з 1.02.2014 року по 1.02.2016
року була встановлена 1 група
інвалідності , де у графі « висновок про
умови та характер праці « зазначено , що
життєводіяльність значно обмежена ,
потребує постійного стороннього
догляду .

В судовому засіданні встановлено і не
оспорюється сторонами , так як була
переведена зустрічна перевірка між
позивачем і представником відповідача
, що сума, яка була витрачена позивачкою
на придбання ліків складає 26960,47 грн.,
оскільки із епікризів , які є на аркушах
справи 9,10, 11,12, 62-63 т1 , убачається,що
позивачка ОСОБА_1 у період з 27.10.2009 року
по 05.11.2009 року , з 5.11.2009 року по 6.11.2009 року
перебувала на лікуванні у
реанімаційному та травматологічному
відділенні Свердловської ЦМЛ, з 6.11.2009
року по 30.03.2010 року в відділенні
кістково -гнійної інфекції Луганської
міської багатопрофільної лікарні №15 ,
з 30. 03.2010 року по 18.11.2010 року та з 19.11.2010
року по 21.04.2011 року в травматологічному
відділенні Свердловської ЦМЛ з
діагнозом « наслідки політравми 27.10.2009
року у вигляді ампутаційної культі
лівого стегна , відкритий перелом
правої гомілки в нижній третині ,
посттравматичний хронічний
остеоміеліт культі лівого стегна та
правої великогомілкової кістки в
нижній третині , свище подібна форма ,
стадія загострення , з 23.01.2012 року по 11.07.
2012 року в Українському науково-
дослідницькому інституті
протезування , протезобудування та
відновлення працездатності ( м. Харків)
( а.с. 5 т3) .При лікуванні в вищевказаних
медичних установах позивачка ОСОБА_1 за
власний рахунок придбала медичні
препарати , що підтверджується
замітками та чеками , які є на а.с. 16-373
т.2, та а.с. 9-281 т.3, за виключенням тих
чеків , заміток, довідок,які
підтверджують один одного, дублюються
кілька разів, і які є нечитаємими .

Суд вважає стягнути з відповідача на
користь позивачки витрати , пов,язані з
придбання ліків у сумі 29960,47 грн.

Із копії трудової книжки на ім,я ОСОБА_1,
яка є в оглянутій у судовому засіданні
справі МСЕК №112 на іі ім,я убачається,
що ОСОБА_1 18.02.2007 року була звільнена з
ВП «УЖКГ та ТП»ДП «Свердловантарцит»
за ст.. 40 п.1 КЗпП України ( за
скороченням штату) .Станом на 27.10.2009
року , коли з позивачкою трапився
нещасний випадок вона не працювала.

З висновку комісійної судово- медичної
експертизи Луганського обласного бюро
судово- медичної експертизи на ім ,я
ОСОБА_1 ( а.с. 82-91) убачається , що станом з
1.02.2012 року по 1.02.2014 року стійка втрата
загальної працездатності складає 95% , а
професійної - 100% , вона потребує
постійного стороннього догляду .

Суд вважає що розмір втраченого
заробітку позивачки ОСОБА_1 з 1.02.2010
року ( хоча згідно довідки МСЕК 1 група
інвалідності ій була встановлена з
29.01.2010 року) , але суд відповідно до
вимог ст.. 11 ЦПК України розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог , буде складати , з урахуванням 100%
втрати професійної працездатності:

1)з 01.02.2010р. по 31.03.2010р. - 869грн. х 2 міс.= 1738
грн. ,

2) з 01.04.2010р. по 30.06.2010р.- 884грн.х 3 міс. = 2652
грн ,

3) з 01.07.2010р. по 31.10.2010р. - 907 х 4 міс. = 3628грн.,

4) з 01.11.2010р. по 30.11.2010 р. -907грн.,

5) 01.12.2010р. по 31.12.2010 року -922грн.,

6) з 01.01.2011р. по 31.03.2011р.- 941 грн.х 3 міс. = 2823
грн. ,

7)з 01.04.2011р. по 30.09.2011р. - 960 грн.х 6 міс. = 5760
грн.

8) 01.10.2011р. по 30.11.2011р. -985грн.х3 міс. = 2955
грн. ,

9) з 01.12.2011р. по 31.12.2011 р - 1004грн.,

10) 01.01.2012р. по 31.03.2012р. - 1073 грн.х 3 міс.= 3219
грн.,

11) з 01.04.2012р. по 30.06.2012р. - 1094 грн.х3 міс. =
3282 грн.,

12) з 01.10.2012р. по 30.11.2012р. - 1118грн. х 2= 2236
грн. ,

13) з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. - 1134 грн.,

14) з 01.01.2013р. по 30.11.2013 р. - 1147грн. х11 міс.=
12617 грн.

15) з 1.12.2013 року по 31.12.2013 р. - 1218 грн.

16) з 1.01.2014 р. по 28.02.2014 року - 1218 грн. х 2
міс. = 2436 грн., а усього 48531 грн.

З 1.03.2014 року стягнути з відповідача на
користь позивача втрачений заробіток у
розмірі 1218 грн. щомісячно до чергового
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати .

Де - 869 грн, 884грн,907 грн, 922 грн. - розмір
мінімальної заробітної плати ,
встановлений ст.. 53 Законом
України»Про державний бюджет України
на 2010 рік» , 941 грн, 960грн, 985 грн, 1004 грн. -
розмір мінімальної заробітної плати,
встановлений ст.. 22 Законом
України»Про державний бюджет України
на 2011 рік», 1073 грн, 1094грн, 1118грн. ,1134 грн. -
розмір мінімальної заробітної плати
,встановлений ст.. 13 Законом
України»Про державний бюджет України
на 2012 рік» , 1147грн,1218 грн. - розмір
мінімальної заробітної плати ,
встановлений ст.. 8 Законом України»Про
державний бюджет України на 2013 рік» та
ст.. 8 Законом України»Про державний
бюджет України на 2014 рік» .

Суд не приймає до уваги заперечення
представника відповідача проти позову
в тій частині , що при розрахунку
втраченого заробітку позивачці треба
брати розмір мінімальної заробітної
плати, який був встановлений на момент
каліцтва позивачки відповідно до вимог
ст.. 1197 ЦК України , оскільки стаття 1197
ЦК України не регулює дані спірні
правовідносини , а регулює визначення
заробітку (доходу), втраченого
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я фізичної особи, яка
працювала за трудовим договором, а як
суд вказував і встановлено у судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 не
працювала на момент встановлення
каліцтва .

З урахуванням викладеного суд вважає
стягнути з відповідача на користь
позивача втрачений заробіток
внаслідок втрати професійної
працездатності з з 1.02.2010 року по
28.02.2014 року у сумі 48531 грн., а з 1.03.2014
року у розмірі 1218 грн. щомісячно до
чергового підвищення розміру
мінімальної заробітної плати.

Суд вважає при розгляді позовних вимог
позивачки в частині стягнення витрат
на постійний сторонній догляд
керуватись ст.. 8 ч.1 ЦК України
аналогією закону , так як вимогами
Цивільного кодексу України не
врегульований розмір витрат на
постійний сторонній догляд і
застосувати положення частини 5 статті
34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»де зазначено , що сума
витрат на необхідний догляд за
потерпілим залежить від характеру
цього догляду, встановленого МСЕК, і не
може бути меншою (на місяць) від:

1) розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати, -
на спеціальний медичний догляд (масаж,
уколи тощо);

2) половини розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої на день
виплати, - на постійний сторонній
догляд.

Оскільки позивачці ОСОБА_1 зідно
довідок МСЕК №122511 , №100568, № 412937( а.с. 8 т1,
а.с. 374 т2. а.с. 154 т1 ) встановлено , що вона
потребує постійного стороннього
догляду , а не спеціального медичного
догляду , то вимоги позивачці в цій
частині підлягають частковому
задоволенню , а саме у сумі 24265,50 грн.,
виходячи із наступного розрахунку :

1)з 01.02.2010р. по 31.03.2010р. - 434,50грн. х 2 міс.= 869
грн. ,

2) з 01.04.2010р. по 30.06.2010р.- 442грн.х 3 міс. = 1326
грн ,

3) з 01.07.2010р. по 31.10.2010р. - 453,50 х 4 міс. =
1814грн.,

4) з 01.11.2010р. по 30.11.2010 р. -453,50 грн.,

5) 01.12.2010р. по 31.12.2010 року -461грн.,

6) з 01.01.2011р. по 31.03.2011р.- 470,50 грн.х 3 міс. =
1411,50 грн. ,

7)з 01.04.2011р. по 30.09.2011р. - 480 грн.х 6 міс. = 2880
грн.

8) 01.10.2011р. по 30.11.2011р. -492,50грн.х3 міс. =1477,50
грн. ,

9) з 01.12.2011р. по 31.12.2011 р - 502грн.,

10) 01.01.2012р. по 31.03.2012р. - 536,50 грн.х 3 міс.=
1609,50 грн.,

11) з 01.04.2012р. по 30.06.2012р. - 547 грн.х3 міс. =
1641 грн.,

12) з 01.10.2012р. по 30.11.2012р. - 559грн. х 2= 1118 грн.
,

13) з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. - 567 грн.,

14) з 01.01.2013р. по 30.11.2013 р. - 573,50грн. х11 міс.=
6308,50 грн.

15) з 1.12.2013 року по 31.12.2013 р. - 609 грн.

16) з 1.01.2014 р. по 28.02.2014 року - 609 грн. х 2 міс.
=1218 грн., а усього 24265,50 грн.

З 1.03.2014 року стягнути з відповідача на
користь позивача додаткові витрати на
сторонній догляд у розмірі 609 грн..
тобто половину розміру мінімальної
заробітної плати, щомісячно до
чергового підвищення розміру
мінімальної заробітної плати .

Суд також вважає стягнути з
відповідача на користь позивача
витрати понесені позивачем на
придбання крісла-колісного КДСВ у
розмірі 6199,41 грн.,оскільки згідно
індивідуального плану реабілітації
інваліду від 30.01.2010 року №85 (а.с. 18-19) та
від 12.01.2011 року №85( а.с. 20-21) у розділі 2
зазначено , що ОСОБА_1 потребує крісло -
колісне , яке нею було придбано за
власні кошти , згідно рахунку № 2 від
27.01.2011 року ( а.с. 17) за 6199, 41 грн.

Суд приходить до висновку , що вимоги
позивачки про стягнення витрат на
транспорт у розмірі 13720 грн. , які були
сплачені позивачкою за поїздки з м.
Свердловську Луганської області до
Харківського НДІ протезування та назад
і в лікарню м. Луганську та назад , не
підлягають задоволенню , оскільки
позивачкою відповідно до ст..60 ЦПК
України не надані суду докази того , що
вона наймала приватний транспорт для
вищевказаних поїздок , що особа, яка
здійснювала її перевезення має право
надавати такі послуги відповідно до
вимог діючого законодавства ,тобто
чеків , квитанцій , також позивачка
мала змогу скористуватись своїм правом
, передбаченим законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» і замовити
спеціальний транспорт в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Свердловської міської ради , але згідно
відповіді даної установи від 21.11.2013
року ( а.с. 144-145 т1) ОСОБА_1 у період з 2010
року по 2013 рік з такими заявками до
УПСЗН не зверталась , ій було надано
тільки 38 поїздок в межах міста та
району .

Не підлягають і задоволенню вимоги
позивачки в частині стягнення витрат
на її санаторно - курортне лікування
разом із супроводжувальною особою у
сумі 59265 грн., оскільки нею не були
понесені дані витрати , тобто вона не
проходила санаторно- курортне
лікування на вищевказану суму , також
із довідок МСЕК та індивідуальних
планів реабілітації інваліду за 2010 р,
2011р, 2012р,2013 р,2014 р. на ім.,я ОСОБА_1
убачається , що вона потребує санаторно
-курортного лікування , а із відповіді
Управлінні праці та соціального
захисту населення Свердловської
міської ради , від 21.11.2013 року ( а.с. 144-145
т1) ОСОБА_1 з приводу виділення
санаторно - курортної путівки протягом
2009 - 2012 рік до управління не зверталась
, згідно поданої медичної довідки
форми 070/0 , виданої комунальним
закладом «Свердловська міська
центральна лікарня№1» від 27.12.2012 року
та поданої заяви ОСОБА_1 вона перебуває
в черзі на забезпечення санаторно-
курортною путівкою в санаторій
кістково -м,язового профілю з 02.01.2013
року , станом на 20.11.2013 року її черга - 48
, санаторно -куротною путівкою ОСОБА_1
буде забезпечена згідно черговості по
мірі надходження путівок , також
керуючись аналогію закону , то до
спірних правовідносин можливо
застосувати п. 3 Постанови КМУ « Про
затвердження Порядку виплати деяким
категоріям інвалідів грошової
компенсації замість
санаторно-курортної путівки та
вартості самостійного
санаторно-курортного лікування»№150
від 7.02.2007 року де вказано , що
підставою для виплати грошової
компенсації за путівку та за
самостійне лікування є такі
документи:заява інваліда про виплату
грошової компенсації;медична довідка
за формою 070-О щодо необхідності
забезпечення санаторно-курортним
лікуванням;документ про сплату повної
вартості санаторно-курортної путівки,
що засвідчує проходження інвалідом
санаторно-курортного лікування (тільки
для виплати грошової компенсації за
самостійне лікування);посвідчення
інваліда, що підтверджує його
належність до категорії громадян,
зазначених у пункті 2 цього Порядку.
Тобто аналізуючи норми діючого
законодавства суд приходить до
висновку , щоб отримати вартість
санаторно -курортного лікування треба
її сплатити і пройти санаторно
-курортне лікування і надати документ
який підтверджує повну сплату і
проходження санаторно- курортного
лікування , а як пояснила позивачка у
судовому засіданні вона жодного разу
не проходила санаторно - курортне
лікування , а рахунок , ій був висланий
поштою на її адресу санаторієм.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд
вважає стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати ,а
саме витрати , сплачені позивачем ,
інвалідом 1 групи , за проведення
судово- медичної експертизи у розмірі
1553,62 грн. , що підтверджується
квитанцією №3/3 від 17.10.2012 року ( а.с. 8
т.3) про сплату даної суми . Також суд
вважає стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір у розмірі
1093,37 грн.

Керуючись ст. 10,11, 60,212-215ЦПК України, на
підставі ст.8 ч.1, 1187,1195 ЦК України , п.6,7.
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року , ст.. 34 ч.5
п.2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», п.3 Постанови КМУ «
Про затвердження Порядку виплати
деяким категоріям інвалідів грошової
компенсації замість
санаторно-курортної путівки та
вартості самостійного
санаторно-курортного лікування»№150
від 7.02.2007 року , суд ,

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 до державного
підприємства «Донецька
залізниця» про відшкодування шкоди ,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства
«Донецька залізниця" на користь ОСОБА_1
, ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду
завдану джерелом підвищеної небезпеки
у розмірі 26960, 47 грн. - витрати на
придбання ліків, втрачений заробіток
за період з 1.02.2010 року по 28.02.2014 року
у сумі 48531 грн., а з 1.03.2014 року у розмірі
1218 грн. щомісячно до чергового
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати , додаткові витрати на
сторонній догляд за період з 1.02.2010
року по 28.02.2014 року у сумі 24265,50 грн., а
з 1.03.2014 року у розмірі 609 грн. щомісячно
до чергового підвищення розміру
мінімальної заробітної плати, на
придбання крісла-колісного КДСВ у
розмірі 6199,41 грн., судові витрати у
розмірі 1553,62 грн., а усього 109337грн.

У решті позовних вимог відмовити за
необгрунтованістю.

Стягнути з державного підприємства
«Донецька залізниця » судовий збір на
користь держави у розмірі 1093,37 грн.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя :