РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд міста
Житомира у складі:

судді - Адамовича О.Й.,

при секретарі - Світко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення порушень
будівельних, санітарних норм і правил
при будівництві надвірної вбиральні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить зобов'язати
відповідача усунути порушення
будівельних, містобудівних, санітарних
норм і правил, допущених при
будівництві надвірної вбиральні
(туалету) на земельній ділянці,
розташованій біля домоволодіння
АДРЕСА_1, шляхом перенесення надвірної
вбиральні на іншу частину земельної
ділянки, де були б витримані
будівельні, містобудівні, санітарні
норми і правила будівництва надвірної
вбиральні (туалету).

В обґрунтування позову вказав, що по
сусідству в квартирі АДРЕСА_1, мешкає
відповідач, який на своїй земельній
ділянці на початку 2013 року, на відстані
5-ти метрів від вікон частини будинку
позивача, самовільно побудував
надвірну вбиральню, чим були порушені
права і охоронювані законом інтереси
останнього, оскільки туалет
побудований відповідачем з порушенням
будівельних, містобудівних, санітарних
норм і правил. Будь-які погодження щодо
будівництва надвірної вбиральні за
вищевказаною адресою санепідемслужбою
не надавались. Також, позивач вказав, що
не має можливості відкрити вікна в
кімнаті для провітрювання жилого
приміщення, оскільки в квартиру летять
мухи, які скупчуються біля вбиральні,
разом з ними до будинку попадає
зловонний запах. На неодноразові
звернення до відповідача про
перенесення туалету в інше місце
земельної ділянки, де могли б
дотримуватися санітарні і будівельні
норми останнім ігноруються, тому
позивач вимушений звернутися до суду
за захистом свої прав.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив в їх
задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи, встановив наступне.

Згідно договору дарування від 29.03.2013
року ОСОБА_1 є власником 3/100 ідеальної
частки житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.3).
Державна реєстрація права власності
на нерухоме майно була проведена 29
березня 2013 року (а.с. 4).

Як пояснив суду позивач, на початку 2013
року відповідач самовільно побудував
надвірний туалет на відстані п'яти
метрів від вікон квартири позивача, чим
порушив будівельні, містобудівні,
санітарні норми, зокрема, п.2.22
Державних санітарних норм та правил
утримання території населених місць,
які затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №145 від
17.03.2011р., згідно якого вигреби повинні
бути віддалені від меж земельних
ділянок навчальних та профілактичних
закладів, стін житлових та громадських
будівель та споруд на відстані не менше
20 метрів.

Згідно листа Житомирського
міськрайонного управління головного
управління держсанепідем служби у
Житомирській області від 18.10.13р. №2657,
будь-які погодження щодо будівництва
надвірної вбиральні за вищевказаною
адресою санепідемслужбою не
надавалися. Відстань розміщення
вигребу на присадибній ділянці та
відстань від нього до власного
житлового будинку визначає власник
цього будинку з додержанням правил
добросусідства (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що
14.08.2013р. інспектором КП "Інспекція з
благоустрою Житомирської міської ради"
Свірським Б.О. було складено протокол
про адміністративне правопорушення
№307 в якому вказано, що по АДРЕСА_1 гр.
ОСОБА_2 самовільно без відповідних
погоджень облаштовано у дворі
вбиральню поряд з якою виливаються
рідкі побутові відходи чим порушено
п.5.3., п.6.10. Правил благоустрою,
забезпечення чистоти, порядку і
дотримання тиші у м. Житомирі та ст. 152
КУпАП (порушення державних стандартів,
норм і правил у сфері благоустрою
населених пунктів, правил благоустрою
територій населених пунктів) (а.с. 28).

Проте, постановою №456 від 22.08.2013р.
адміністративна комісія при
виконавчому комітеті Житомирської
міської ради закрила адміністративну
справу у зв'язку з відсутністю події і
складу адміністративного
правопорушення, згідно п.1 ст. 247 КУпАП
(а.с. 27).

Вказана постанова не оскаржувалась і є
чинною.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В підтвердження обставин викладених у
позові була допитана ОСОБА_4, яка
вказала, що позивач є її братом тому
вона часто буває у нього в дома.
Вказала, що туалет стоїть на відстані 4-5
метрів від вікон квартири позивача, від
туалету іде неприємний запах, який
відчувається в квартирі.

Разом з тим, допитаний в якості свідка
ОСОБА_5, який є сусідом відповідача
вказав, що останній переніс туалет з
його земельної ділянки на свою,
неприємного запаху з туалету не
відчував, а якщо є такий запах то він
іде від іншого туалету.

Свідок ОСОБА_2, яка є дружиною
відповідача також вказала, що туалет
обробляється хлоркою, миється, мух та
неприємного запаху не має.

Присутній в судовому засіданні
інспектор КП "Інспекція з благоустрою
Житомирської міської ради" Свірським
Б.О. пояснив, що дійсно ним був
складений протокол про
адміністративне правопорушення,
оскільки біля туалету виливалися рідкі
побутові відходи. Проте, точного місця
розташування туалету не вказав.

Для з'ясування місця розташування
туалету сторонам були надані для
огляду план будинку АДРЕСА_2, план
будинку АДРЕСА_1, а також план земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1, однак
сторони не змогли вказати точного
місця розташування вбиральні.

Визнаючи обставини побудови туалету,
відповідач не визнав твердження
позивача про відстань вбиральні від
вікон позивача, на наявність
неприємного запаху з туалету, та
вказав, що туалет побудований ним
законно, оскільки його розміщення
відповідає плану земельної ділянки,
яка міститься в технічному паспорті на
житловий будинок станом на 14.12.2010р. (а.с.
29-33).

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Згідно ч.2 ст. 59
ЦПК України, обставини справи, які за
законом мають бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Згідно п. 4.4. Наказу Міністерства
охорони здоров'я України №34 від 19.01.12р.
"Про затвердження Положення про
територіальні органи
Держсанепідслужби України", Головні
управління відповідно до покладених на
них завдань здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд та
контроль за дотриманням вимог
санітарного законодавства органами
виконавчої влади і органами місцевого
самоврядування, органами влади
Автономної Республіки Крим,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форми їх
власності, фізичними особами та
громадянами, виконанням ними
санітарних та протиепідемічних
(профілактичних) заходів, а згідно п.5.5.
Положення, складають акти перевірок за
результатами здійснення заходів
державного санітарно-епідемічного
нагляду, застосовують передбачені
законом адміністративні та
адміністративно-господарські санкції
(штрафи) за порушення санітарного
законодавства, в тому числі на підставі
складених уповноваженими посадовими
особами органів, установ і закладів
державної санітарно-епідеміологічної
служби протоколів про адміністративні
правопорушення.

Проте, позивачем не було надано
доказів, що відповідача було
притягнуто до відповідальності за
порушення санітарних норм у зв'язку з
розміщенням туалету або було
зафіксовано таке порушення.

Також, позивачем не було надано
доказів, які б підтверджували точне
місце знаходження туалету та
встановлювали б факт самовільного
будівництва, порушення благоустрою та
містобудівних норм відповідачем при
його розміщенні.

Надані позивачем листи також не
містять інформацію про предмет
доказування.

Покази свідків та пояснення сторін є
суперечливі, а тому не беруться судом
до уваги.

Отже, здійснюючи судочинство на
засадах змагальності сторін, та в межах
заявлених позовних вимог, суд,
провівши аналіз представлених
сторонами доказів, з врахуванням
рівності прав сторін щодо їх подання та
доведення перед судом їх
переконливості, дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15,16, 182, 331 ЦК України, ст.ст. 213, 215
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
порушень будівельних, санітарних норм
і правил при будівництві надвірної
вбиральні відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. Й. Адамович