АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Катющенко В.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4073/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю представника
позивача Нікітіної А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Нікітіної Анастасії
Миколаївни, яка на підставі
довіреності діє в інтересах Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 24 січня 2014
року у справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 січня 2014 року у
задоволенні позову МТСБ України до
ОСОБА_3 про відшкодування в порядку
регресу витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
03.07.2009 відбулася ДТП за участю
автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Пежо»
д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4,
внаслідок чого автомобілю останнього
було спричинено механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 24.09.2009 ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено
адміністративний штраф у розмірі 340,00
грн.

26.10.2009 ОСОБА_4 звернувся до МТСБ України
із заявою про відшкодування шкоди, у
зв'язку з чим останнім 24.11.2009 видано
наказ № 2991 про виплату потерпілій
стороні шкоду, заподіяну в результаті
ДТП, у розмірі 25 920,00 грн. та платіжним
дорученням № 4466 від 24.11.2009 перераховано
ОСОБА_4 зазначену суму.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги доведені, проте строк
позовної давності для пред'явлення
позову закінчився 24.11.2012, позивач
звернувся до суду з пропуском строку
04.09.2013, а відповідач заявив про
застосування позовної давності до
ухваленого рішення.

В апеляційній скарзі представник
позивача за довіреністю Нікітіна А.М.
просить скасувати рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24.01.2014 та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги МТСБ
України у повному обсязі.Посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема зазначає, що суд першої
інстанції не врахував, що перебіг
строку позовної давності було
перервано, коли у липні 2012 року позивач
звертався до суду з позовом про
стягнення з відповідача в порядку
регресу витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача за довіреністю
НікітінаА.М. підтримала апеляційну
скаргу з наведених у ній доводів та
просила скасувати рішення районного
суду. Відповідач у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, заяв та
клопотань про відкладення розгляду
справи не подав, що відповідно до ч. 2 ст.
305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або коли
могла довідатися про порушення свого
права. За регресними зобов'язаннями
перебіг позовної давності починається
від дня виконання основного
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, право позивача на звернення
до суду з вимогою про стягнення з
відповідача в порядку регресу витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування, виникло з моменту
виплати потерпілій стороні шкоди
24.11.2009, а тому строк позовної давності
закінчується 24.11.2012.

Враховуючи, що з позовом МТСБ України
звернулося 04.09.2013 (а.с. 32), суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про пропуск позивачем
загального строку позовної давності в
три роки, а тому відмовив у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк позовної давності перервався у
момент, коли позивач у липні 2012 року
звернувся до суду з позовом про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, об'єднавши
кілька позовних вимог, не заслуговують
на увагу, оскільки ст. 264 ЦК України
передбачений вичерпний перелік
підстав переривання перебігу позовної
давності, до якого пред'явлення позову
у разі об'єднання кількох позовних
вимог не відноситься. Повернення
позовної заяви у зв'язку з не усуненням
її недоліків не перериває перебігу
строку позовної давності

За таких обставин висновок суду,
викладений в оскаржуваному рішенні,
ґрунтується на вимогах закону і
підтверджується матеріалами справи.

Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
для скасування рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 24 січня 2014
року не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Нікітіної Анастасії
Миколаївни, яка на підставі
довіреності діє в інтересах Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна