ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1253/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г., з участю:
представника позивача Працюка В.Л.,
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом державного підприємства
«Державне Київське конструкторське
бюро «Луч» до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Державне
Київське конструкторське бюро "Луч"
(надалі - ДП «ДКБ «Луч») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики в сумі 27668,20
грн. та трьох процентів річних в сумі
320,57 грн.

Позов обґрунтований наступним. 11
вересня 2000 року між ДП «ДКБ «Луч» та
ОСОБА_3 укладений договір позики,
відповідно до умов якого відповідачу
було надано у позику грошові кошти в
сумі 61470,80 грн. Протягом 2000-2013 рр. під час
роботи ОСОБА_3 у позивача з його
заробітної плати щомісячно
проводилось стягнення на погашення
позики незначними рівновеликими
частками по 238,48 грн. 1 квітня 2013 р.
ОСОБА_3 звільнився з роботи. На день
подачі заяви про звільнення за
відповідачем рахувався борг в сумі
27668,20 грн., який він зобов'язувався
погасити до 3 липня 2013 р., проте своїх
зобов'язань не виконав. Окрім боргу за
договором позики відповідач повинен
сплатити позивачу також три проценти
річних за 180 днів прострочення
виконання зобов'язання.

В судовому засіданні представник
позивача Працюк В.Л. позовні вимоги
підтримав пославшись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав
частково. Не оспорюючи існування у
нього боргу за договором позики та його
розмір, послався на те, що саме з вини
позивача він не зміг погасити борг, так
як його не допускали на територію
підприємства. Окрім того зобов'язання
про повернення боргу до 3 липня 2013 р. він
писав під тиском керівника позивача,
при цьому йому не надали розрахункових
документів, які підтверджували розмір
боргу. З огляду на вказані обставини
просив відмовити у стягненні з нього
трьох процентів річних та судових
витрат.

Заслухавши сторони та дослідивши
письмові докази, суд вважає
встановленими наступні обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

З 17 березня 1997 р. ОСОБА_3 був прийнятий
на роботу в ДП «ДКБ «Луч» на посаду
інженера-конструктора (а.с. 6).

11 вересня 2000 р. ДП «ДКБ «Луч» (згідно
договору - Позикодавець) та ОСОБА_3
(згідно договору - Позичальник) уклали
договір позики, предметом якого є
надання Позикодавцем у власність
Позичальнику грошових коштів в сумі
61470,80 грн. для купівлі житла на строк 20
років. (а.с. 8).

За умовами п. 2.3. договору позики ОСОБА_3
зобов'язався повертати суму позики
частинами шляхом відрахування із
заробітної плати щорічно по 5% від суми
позики до повного розрахунку.

При цьому сторони договору узгодили, що
у разі звільнення Позичальника з
підприємства без поважних причин (ст. 38
та п.п. 3, 4, 7, 8 ст. 40 КЗпП України), він
зобов'язується повернути позику
достроково на протязі трьох місяців з
дня звільнення (п. 2.5. договору).

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, перерахувавши 12 вересня 2000 р.
на розрахунковий рахунок відповідача в
АКБ «Аркада» грошові кошти в сумі 61470,80
грн. як інвестицію в житлове
будівництво, що підтверджується
випискою з книги реєстрації платіжних
доручень та інвестиційним контрактом
№ 20494 від 7 вересня 2000 р. (а.с. 12, 9-11).

Протягом періоду часу з вересня 2000 р. по
лютий 2013 р. із заробітної плати
відповідача щомісячно проводилось
відрахування грошових коштів на
погашення позики. Всього за вказаний
період із заробітної плати ОСОБА_3 на
погашення позики було стягнуто 33802,60
грн., що підтверджується наданою
позивачем таблицею та розрахунковими
листками заробітної плати відповідача.

Наказом від 1 квітня 2013 р. № 23-К ОСОБА_3
звільнено з роботи у позивача на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за
угодою сторін (а.с. 7).

На момент звільнення борг ОСОБА_3 за
договором позики становив 27668,20 грн.

В день видачі наказу про звільнення
ОСОБА_3 визнав наявність боргу по
договору позики та зобов'язався його
повернути на протязі трьох місяців, але
не пізніше 3 липня 2013 р., що
підтверджується його власноручною
розпискою (а.с. 13).

Відповідач послався на те, що вказану
розписку він написав під впливом
насильства, однак доказів на
підтвердження вказаної обставини не
надав, а відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Правовідносини, які випливають із
договору позики, врегульовані нормами
параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Отже відповідно до умов договору
позики та на підставі розписки, які не
суперечать положенням ст.ст. 1046, 1049, 1048
ЦК України, позичальник ОСОБА_3
зобов'язаний був повернути
позикодавцеві ДП «ДКБ «Луч» борг за
договором позики у строк до 3 липня 2013 р.

В судовому засіданні встановлено, що у
встановлений строк відповідач не
виконав своїх грошових зобов'язань.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу, - зокрема сплатити суму боргу,
а також три проценти річних від
простроченої суми.

Враховуючи, що позику ОСОБА_3 повинен
був повернути до 3 липня 2013 року, станом
на 31 грудня 2013 р. він прострочив
повернення боргу на 180 днів, а отже три
проценти річних від простроченої суми
становить 320,57 грн.

Враховуючи встановлені обставини, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість і доведеність позову
ДП «ДКБ «Луч» та задовольняє його.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України суд присуджує з відповідача на
користь позивача судові витрати,
понесені у зв'язку зі сплатою судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов державного підприємства
«Державне Київське конструкторське
бюро «Луч» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
державного підприємства «Державне
Київське конструкторське бюро «Луч»
борг за договором позики в сумі 27668,20
грн., три проценти річних в сумі 320,57 грн.
та судові витрати в сумі 279,88 грн., а
всього 28268 (двадцять всім тисяч двісті
шістдесят вісім) гривень 65 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: