АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1490/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/741/14
Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретарів: Колодюк О.П.,
Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Гадяцького районного
суду Полтавської області від 9 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що у
червні 2011 року надала у борг ОСОБА_1 20
000,00 доларів США, в той же день останнім
складена боргова розписка, в якій він
зобов'язувався повернути цю суму
протягом двох років до 18 червня 2013 року,
щомісячно сплачуючи частками не менше
500,00 доларів США.

Оскільки своїх зобов'язань відповідач
не виконав, грошових коштів не сплатив,
а з березня 2013 року перестав
відповідати на телефонні дзвінки та
уникає розмови з позивачкою, просила
стягнути з ОСОБА_1 159 470,00 грн. та судові
витрати.

Заочним рішенням Гадяцького районного
суду Полтавської області від 9
грудня 2013 року позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
борг згідно розписки від 18 червня 2011
року у сумі 159 470 грн., судові витрати у
сумі 1 594,70 грн. та витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача у сумі 120,00 грн.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено
ОСОБА_1, в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, вказує на те,
що фактичної передачі грошей від
однієї сторони до іншої не було, а
написана ним розписка є попередньою
домовленістю про розподіл майна,
просить зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Як убачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом, що
відповідно до розписки від 18 червня 2011
року ОСОБА_1 заборгував ОСОБА_2 20 000
доларів США, які зобов'язувався
повернути протягом 2 років до
18 червня 2013 року, щомісячно сплачуючи
останній не менше 500,00 доларів США, на
підтвердження чого ОСОБА_2 мала
надавати розписку щодо отримання
сплачених коштів (а.с. 4).

Обставина укладення договору позики
підтверджується розпискою, що
відповідає змісту ч. 1 ст. 1047 ЦК України,
щодо письмової форми договору позики.

Таким чином, наявність розписки у
кредитора, особисте написання якої
ОСОБА_1 не заперечується, свідчить про
існування боргу у відповідача, як
особи, що написала таку розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

На підтвердження сплати відповідачем
боргу, матеріали справи не містять
розписки чи будь-якого іншого
платіжного документу.

З урахуванням цього, місцевий суд
обґрунтовано виходив із наявності у
ОСОБА_1 боргових зобов'язань, що
підтверджується наданою позивачем
розпискою, та вірно стягнув з
відповідача вказану суму в гривневому
еквіваленті по курсу НБУ, відповідно до
заявлених позовних вимог.

Твердження апелянта щодо неотримання
ним грошових коштів за розпискою та
нез'ясування судом першої інстанції
правової природи укладеного між
сторонами договору, який, зі слів
ОСОБА_1, є результатом мирової
домовленості при розлучення, не
беруться колегією суддів до уваги, з
огляду на наступне.

За змістом положень ч. 1 ст. 1053 ЦК
України позичальник має право оспорити
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Відповідач вказаним правом не
скористався, укладений договір позики,
у встановленому законом порядку не
оспорював.

З огляду на зміст ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

У порушення зазначених вимог ЦПК
України, апелянт не спростував позовні
вимоги належними та допустимими
доказами, а доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до переоцінки
доказів, які були предметом перевірки у
суді першої інстанції та яким надана
правильна правова оцінка.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Гадяцького районного
суду Полтавської області від 9 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Судді:
Кузнєцова О.Ю.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.