Єдиний унікальний номер: 378/190/14-ц
Провадження № 2/378/63/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р. Ставищенський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді:
Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря:
Шевченко Т. А.,

представника позивача:
ОСОБА_1,

представника відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
Київської області справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася
ОСОБА_3, посилаючись на те, що 03.12.2012 року
вона позичила відповідачу 100000 гривень
на придбання автомобіля, які останній
зобов'язався повернути до 31 грудня 2013
року. На її вимогу відповідач склав
письмову розписку, де зазначив строк
повернення боргу 31 грудня 2013 року,
проте, борг не повертає і ухиляється
від виконання свого зобов'язання.

Позивач, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить стягнути з
відповідача на його користь суму боргу
в розмірі 91000 гривень, суму
інфляційного збільшення 697,16 гривень та
три проценти річних в сумі 2730 гривень.

В судове засідання позивач не прибув,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги в
інтересах позивача підтримав.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому
засіданні уточненні позовні вимоги
визнав, про що зробив усну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши письмові докази, вважає, що
визнання позову відповідачем не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
03.12.2012 року позивач позичила
відповідачу 100000 гривень на придбання
автомобіля, які останній зобов'язався
повернути до 31 грудня 2013 року. На його
вимогу відповідач склав письмову
розписку, де зазначив строк повернення
боргу 31 грудня 2013 року, проте, борг не
повертає і ухиляється від виконання
свого зобов'язання (а. с. 4, 37). Відповідач
16.03.2014 року повернув позивачу 9000
гривень в рахунок часткового погашення
боргу (а. с. 36).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У відповідності зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що з відповідача слід
стягнути на користь позивача не
сплачену суму боргу в розмірі 91000
гривень, суму інфляційного збільшення
697,16 гривень та три проценти річних в
сумі 2730 гривень, що разом складає 94427,16
грн.

Оскільки, відповідач до пред'явлення
позову про стягнення заборгованості в
судовому засіданні не оспорював цього
права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК
України на нього не може бути
покладений обов'язок по відшкодуванню
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 536, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1048,
1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,
фактично проживаючої за адресою:
АДРЕСА_3, заборгованість за договором
позики від 03 грудня 2012 року в сумі 94427
(дев'яносто чотири тисячі чотириста
двадцять сім) гривень 16 копійок.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
Р. В. Гуртовенко