печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Волкової С.Я.,

при секретарі - Баранівській
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 13.12.2013 р. звернувся до
суду із вимогами до відповідачів, які в
судовому засіданні скорегував, просить
постановити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_2 з усіма залежними від неї
особами усунути перешкоди у здійсненні
права користування та розпорядження
житловим приміщенням кв.АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 із зазначеної
квартири без надання іншого жилого
приміщення, зняття ОСОБА_2 з усіма
залежними від неї особами з
реєстраційного обліку за зазначеною
адресою, стягнути з ОСОБА_4 135000,00
збитків у виді неотриманих доходів
(упущеної вигоди), посилаючись на те, що
є власником зазначеної квартири й у
квартирі, крім нього, зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_3, які не є членами його
сім'ї, проте являються членами сім'ї
відповідача ОСОБА_4, який протягом
28.09.2008 р. - 13.01.2011 р. був власником цієї
квартири. Оскільки відповідач звільнив
квартиру тільки у квітні 2013 р., то він
безпідставно користувався спірним
майном.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали
позовні вимоги ОСОБА_1, просили їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

В судове засідання відповідачка
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_3, не з'явилася, про час
і місце судового розгляду оповіщена у
встановленому порядку, подала заяву
про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7
заперечувала проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на
їх безпідставність, надуманість,
пояснивши, що ОСОБА_4 відповідно до
договору купівлі-продажу від 23.09.2008 р.
набув право власності на кв.АДРЕСА_1,
договір посвідчено приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстровано в реєстрі нотаріальних
дій за №3024, та, відповідно, сплатив
ОСОБА_9 за придбану квартиру 766 379,00 грн.,
тобто він в розумінні ст.388 ЦК України є
добросовісним набувачем квартири,
разом з тим під час розгляду цивільних
справ в Печерському районному суді м.
Києва №2-158/2011 та №2-5526/2011 судом було
встановлено, що відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_2, їх донька ОСОБА_3 вселились у
зазначену квартиру в той момент, коли
був дійсний правочин про право
власності ОСОБА_4 на квартиру і,
відповідно, зареєструвалися в ній.
Представник відповідача ОСОБА_7
звернула увагу, що жодним судовим
рішенням не було задоволено позовну
вимогу про виселення відповідачів із
спірної квартири, а отже у них були
законні підстави користуватися жилим
приміщенням.

Встановлено, що предметом спору є
кв.АДРЕСА_1, яка складається з трьох
кімнат житловою площею 40,50 кв.м.,
загальною площею 54,90 кв.м., розташована
на третьому поверсі п'ятиповерхового
будинку, на підставі рішення
Печерського районного суду м. Києва від
13.01.2011 р., залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 16.06.2011 р.,
яке 14.11.2012 р. за реєстровим №4775
зареєстроване Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, записано у реєстрову
книгу д.1465-16, належать позивачу ОСОБА_1

В спірній квартирі зареєстровані
позивач, відповідачка ОСОБА_2, її донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана обставина
підтверджується наданою суду довідкою
комунального підприємства
"Печерськжитло" №1010 від 17.07.2013 р.;
ОСОБА_2, її донька ОСОБА_3 поселилися та
3.08.2010 р. були зареєстровані за
зазначеної адресою у якості членів
сім'ї власника майна ОСОБА_4

Встановлено, що в провадженні
Печерського районного суду м. Києва
протягом червня 2010 р. - червня 2011 р.
перебувала цивільна справа №2-158/2011 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_4,
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, публічне акціонерне
товариство «Сведбанк», ОСОБА_2, про
визнання договорів недійсними,
витребування майна, зобов'язання
вчинити дії, визнання права власності.
Позивач ОСОБА_1 пред'явив в суді з позов,
який під час судового розгляду було
уточнено, остаточно просив визнати
недійсними договори купівлі-продажу
кв.АДРЕСА_1, укладені 27.09.2007 р. від його
імені із ОСОБА_9, і 23.09.2008 р. між ОСОБА_9 та
ОСОБА_4, витребувати зазначену квартиру
у ОСОБА_4, визнати за ним право
власності на квартиру. В судовому
засіданні під час розгляді зазначеної
справи відповідач ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_2 позов не визнали, посилаючись на
те, що відповідач придбав спірну
квартиру на підставі оплатного
договору у відповідачки ОСОБА_9, право
власності якої на квартиру було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, тому є добросовісним
набувачем; представник публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» в
судовому засіданні позов не підтримав,
посилаючись на те, що між банком та
відповідачем ОСОБА_4 укладений
кредитний договір і в забезпечення
даного зобов'язання ОСОБА_4 передав в
іпотеку банку спірну квартиру.
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 13.01.2011 р., що набрало законної
сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу кв.АДРЕСА_1, укладені
27.09.2007 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_9,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, витребувано кв.АДРЕСА_1
у ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_1 право
власності на кв.АДРЕСА_1.

Встановлено, що в провадженні
Печерського районного суду м. Києва
протягом грудня 2011 р. - липня 2012 р.
перебувала цивільна справа №2-5526/2011 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: ГУ МВС України
Печерського району м. Києва, служба у
справах дітей Печерського районної в м.
Києві держадміністрації, про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
виселення, вселення та зобов'язання
вчинити дії. Позивач ОСОБА_1 пред'явив в
суді позов, який під час судового
розгляду було уточнено, остаточно
просив усунути перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні його
власністю - кв.АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання відповідачів звільнити
житлове приміщення (виселення) з
квартири, вселити його у квартиру,
зобов'язати відповідачів видати ключі
від квартири. В судовому засіданні під
час розгляді зазначеної справи
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 позов не
визнали, посилаючись на те, що
відповідач ОСОБА_4 є добросовісним
набувачем (володільцем) квартири та
проживає в ній з дружиною та
малолітньою дитиною, у квартирі
зроблений ремонт та облаштування,
іншого місця проживання у них не має.
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 13.01.2011 р., що набрало законної
сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково,
ОСОБА_1 вселений у кв.АДРЕСА_1,
зобов'язано ОСОБА_4 видати ОСОБА_1 ключі
від квартири. При розгляді зазначеної
справи №2-5526/2011 суду було надано
довідку комунального підприємства
"Печерськжитло" №423 від 21.03.2012 р., згідно
якої у кв.АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2,
ОСОБА_3, власником особового рахунку є
ОСОБА_4 Суд, задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_1, виходив з того,
що відповідачі вселилися у квартиру в
той момент, коли був дійсний правочин
про право власності ОСОБА_4 на квартиру,
і, відповідно, ОСОБА_2, їх донька ОСОБА_3
зареєструвалися в ній, при цьому ОСОБА_1
є власником квартири і має право
володіти та користуватися своїм
майном. Суд, задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_1, та, відповідно,
відмовляючи позивачу у задоволенні
вимог про виселення відповідачів із
спірної квартири, виходив з того,
інститут виселення особи з житлового
приміщення передбачений ст.ст.109-117 ЖК
Української РСР, що інститут визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
передбачений ст.72 ЖК Української РСР,
разом з тим, у вказаних нормах
законодавства не передбачений порядок
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
виселення, який може бути застосований
до відповідачів, за умови, що вони там
проживають та вселились на законним
підставах.

Матеріали цивільної справи №2-158/2011,
пояснення в судовому засіданні
представника позивача ОСОБА_5,
представника відповідача ОСОБА_7
свідчать про те, що на виконання
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 13.01.2011 р. у зазначеній
цивільній справі №2-158/2011 11.07.2011 р. було
видано виконавчий лист №2-158/2011 р. про
витребування кв.АДРЕСА_1 у ОСОБА_4, 25.07.2012
р. державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Шиян О.В. було
відкрито виконавче провадження ВП
№33511975 з примусового виконання
виконавчого листа; що 25.09.2012 р. між
ОСОБА_4 та представниками ОСОБА_1 було
укладено угоду про наміри, згідно якої
сторони домовилися не перешкоджати
проживати та користуватися кв.АДРЕСА_1,
не змінювати замки від вхідних дверей
квартири, а 30.04.2013 р. державним
виконавцем Шиян О.В. відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_2, їх неповнолітню доньку
ОСОБА_3 було виселено із квартири.
Зазначені обставини підтверджені в
судовому засіданні представником
позивача ОСОБА_5, при таких обставинах
вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 з
усіма залежними від неї особами
усунути перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим приміщенням кв.АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 із зазначеної
квартири без надання іншого жилого
приміщення не підлягають задоволенню,
відповідачка разом із донькою
звільнили квартиру.

Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

При таких обставинах рішення суду по
справам даної категорії є окремою
безпосередньою підставою зняття з
реєстрації особи, яка визнана за
рішенням суду такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням.

Разом з тим надана суду довідка
комунального підприємства
"Печерськжитло" №1010 від 17.07.2013 р.
свідчить про те, що ані ОСОБА_2, ані її
донька ОСОБА_3 не зняті з
реєстраційного обліку за зазначеною
адресою.

Відповідно до ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Суд, враховуючи викладене, враховуючи
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 13.01.2011 р., яким витребувано
спірну кватиру у ОСОБА_4, що
витребуванням майна у відповідача
ОСОБА_4 не порушуються права його
дружини ОСОБА_2 та малолітньої дитини
ОСОБА_3, що малолітня дитина подружжя
ОСОБА_3 не є власником спірної квартири,
що її батьки звільнили квартиру,
малолітня у відповідності до ст.29 ЦК
України прослідувала за батьками,
знаходить вимоги ОСОБА_1 про усунути
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим приміщенням кв.АДРЕСА_1 шляхом
зняття ОСОБА_2 з усіма залежними від неї
особами з реєстраційного обліку за
зазначеною адресою обґрунтованими,
такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_4 упущеної вигоди, то позивач,
висуваючи такі вимоги, обґрунтовує їх
ст.ст.1166,1214 ЦК України й тим, що
внаслідок протиправних дій ОСОБА_4,
який чинив йому перешкоди у
користуванні спірною квартирою, він
був позбавлений можливості
використовувати квартиру для
проживання, позбавлений можливості
здавати спірну квартиру в оренду та
отримувати дохід від своєї власності. В
обґрунтування своїх вимог позивач
надав суду договір оренди житла, а саме:
кв.АДРЕСА_1, укладений 1.09.2013 р. між
ОСОБА_5 (орендодавець), з одного боку, та
ОСОБА_13 (орендар), з іншого боку,
листування представника ОСОБА_14 із
управлінням інформаційного
забезпечення та доступу до публічної
інформації Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської держадміністрації, лист
№09/023-2545 від 19.09.2013 р.), із департаментом
комунальної власності м. Києва
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської
держадміністрації, лист №062/7/16-9241 від
20.09.2013 р.), із Печерською районною в м.
Києві держадміністрацією (лист
№105/02-0325-з/20 від 18.09.2013 р.).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

При цьому зазначена норма містить
правило про загальний делікт,
відповідно до якого будь-яка шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам або майну фізичної
або юридичної особи, повинна були
відшкодована особою, яка її завдала, в
повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
без достатньої правової підстави,
зобов'язана відшкодувати всі доходи,
які вона одержала або могла держати від
цього майна з часу, коли ця особа
дізналася або могла дізнатися про
володіння цим майном без достатньої
правової підстави. З цього часу вона
відповідає також за допущене нею
погіршення майна.

Правовий аналіз норм дає підстави
стверджувати, що їх застосування
можливе за наявності складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, дії чи бездіяльності особи,
шкідливого результату такої поведінки
(збитків) та причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника і
збитками.

Суд, враховуючи викладене, ту
обставину, що ані надані суду угода, ані
листування представника ОСОБА_14 не є
належними та допустимими доказами
того, що діями відповідача ОСОБА_4
позивачу ОСОБА_1 заподіяно збитки у
сумі 135 000,00 грн., знаходить такі вимоги
необґрунтованими, в судовому засіданні
не доведеними. При цьому суд враховує,
що 17.11.2008 р. Печерським РУ ГУ МВС України
порушено кримінальну справу №06-9817 за
фактом шахрайського заволодіння
невстановленими особами квартирою
ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що
постановою слідчого Печерським РУ ГУ
МВС України ОСОБА_15 від 4.11.2011 р. у
кримінальній справі ОСОБА_4 визнано
потерпілим, що відповідач разом із
сім'єю вселився у спірну квартиру у той
момент, коли був дійсний правочин про
право власності ОСОБА_4 на квартиру, що
жодним судовим рішенням не було
задоволено позовну вимогу про
виселення відповідача та членів його
сім'ї із спірної квартири, отже у нього
та у членів його сім'ї були законні
підстави користуватися жилим
приміщенням, тому до ОСОБА_4 не може
бути застосована відповідальність у
виді стягнення збитків у розмірі 135 000,00
грн.

Суд, враховуючи позовні вимоги ОСОБА_1,
те, що позивач звільнений від оплати
судових витрат при подачі позову, на
підставі ст.88 ЦПК України з
відповідачки ОСОБА_2 в дохід держави
слід присудити 121,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.41,45 Конституції
України, ст.ст.3,16,22,316,317,319,321,383,388, 392,1166,1214
ЦК України, керуючись
ст.ст.3,4,10,11,60,88,169,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
власністю та стягнення грошових коштів
- задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні
права користування та розпорядження
житловим приміщенням кв.АДРЕСА_1 шляхом
зняття ОСОБА_2 з усіма залежними від неї
особами з реєстраційного обліку за
зазначеною адресою.

В задоволенні інших вимог позову -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 121,80
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ