Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1414/14
Головуючий у 1 інстанції: Ретинська Ю.І .
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 11 лютого 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
про стягнення заборгованості.

В позові зазначено, що відповідно до
договору № б/н від 23.07.2007 року ОСОБА_3
отримала в позивача кредит у розмірі
400,00 грн. (з подальшим збільшенням до
6500,00 грн.) у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

У порушення норм закону та умов
договору Відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, у зв'язку з чим станом на
15.12.2013 року має заборгованість в
розмірі 14756.46 грн., яку позивач ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» просить стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на їх корить, а
також судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 11 лютого 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі
14756,46 грн. 46 коп.. а також судовий збір
(державне мито) в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 23.07.2007 року
закрите акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
правонаступником якого є ПАТ КБ «
Приватбанк», та ОСОБА_3 уклали договір,
за яким позичальник одержав кредит у
розмірі 400,00 грн. (з подальшим
збільшенням до 6500,00 грн.) у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24.00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом ( а.с. 8-12).

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 належним
чином не виконує зобов"язання за
кредитним договором, банк звернувся до
суду з позовом про стягнення
заборгованості, що виникла внаслідок
такого невиконання.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
банку про стягнення заборгованості є
обґрунтованими.

З таким висновком суду можна
погодитися.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків

Частиною 2 ст. 6 ЦК України
передбачено, що сторонни мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегулювані цими актами.

Відповідно до статті 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір
є обов"язковим для виконання
сторонами.

Із пункту 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг вбачається,
що клієнт зобов"язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
погодилася з умовами та правилами
надання банківських послуг, факт
отримання кредиту та використання
кредитної картки відповідачем не
оспорюється.

Відповідно до п. 9.3 Умов надання
банківських послуг передбачено, що
картрахунки відкриваються на
невизначений термін за виключеннями,
передбаченими п.п. 9.6, 9.7 Умов

Із пункту 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг вбачається,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується щорічно на
той же строк.

Відповідач не зверталася з
письмовою заявою до банку про закриття
картрахунку, у зв"язку з чим на
підставі умов, строк дії карти
відповідача було продовжено на такий
же строк.

Отже пролонгація договору
полягає у продовженні його строку зі
збереженням тих умов, на яких його було
укладено ( якщо інше не передбачено
договором), зокрема щодо самої умови
про порядок пролонгації договору, які
також залишаються чинними. ( така
позиція відображена в ухвалі Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року).

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції прийшов правильного
висновку про обґрунтованість вимог
банку і стягнення заборгованості, адже
позивачем доведено факт невиконання
відповідачем зобов"язань за кредитним
договором та надано відповідний
розрахунок суми заборгованості, що
відповідачем частково або повністю не
спростований.

Доводи апеляційної скарги про те,
що заборгованість за кредитом виникла
саме з 02.08.2007 року, тобто коли були
порушені права банку, а тому саме з
цього періоду почався перебіг строку
позовної давності, при цьому апелянт
послався на п. 6.9 Умов, не заслуговують
на увагу, оскільки невиконання вимог
пункту 6.9 Умов є лише підставою для
застосування банком положень п. 6.14 Умов
щодо позасудового порядку погашення
заборгованості. Посилання апелянта на
постанову Верховного Суду України від
06.11.2013 року, то вона стосується
кредитного договору з встановленим
сторонами графіком погашення
заборгованості, і у таких випадках
позовна давність обчислюється окремо
по кожному простроченому платежу.
Проте Умовами вищезазначеного
договору не визначався графік
погашення кредиту щомісячними
платежами, а за п. 3.1.1 3.1.3 Правил та п. 9.12
Умов кредитування договір та дія
картки автоматично пролонгується, а
отже, строк позовної давності за
вимогами ПАТ КБ « Приват банк» до
ОСОБА_3 не пропущений.

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що судом повно і
всебічно з"ясовані обставини справи,
висновки відповідають цим обставинам і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а інші
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 11 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: