Кодимський районний суд Одеської
____________________________________________________________
Справа № 503/293/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Гури А.І.,

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю: позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач
посилався на те, що 09 березня 2006 року
він у відділі Слобідській селищній
раді Кодимського району Одеської
області зареєстрував шлюб з
відповідачем, актовий запис №02. Від
шлюбу мають одну неповнолітню дитину -
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні
відносини з відповідачем припинені
через розбіжності поглядів на життя з
грудня 2013 року. Відповідач допустила
подружню зраду. Спору про поділ
спільного майна немає. Примирення не
можливе. Дитина залишаться проживати з
ним. Просить шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не
з»явилася, хоча про час та місце
розгляду справи була повідомлений
завчасно та належним чином. Про причини
неявки не повідомила. Заяви про розгляд
справи за її відсутності не надала.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі) фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши вимоги позивача та
матеріали справи, суд прийшов до
висновку про задоволення позову з
наступних підстав.

Судом установлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09
березня 2006 року у Слобідській селищній
раді Кодимського району Одеської
області (свідоцтво про шлюб серії
НОМЕР_1).

Від шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_2, видане 11 травня 2006 року
Слобідською селищною радою
Кодимського району Одеської області).

Згідно ст. 24 СК України шлюб має
ґрунтуватись на вільній згоді жінки та
чоловіка. При цьому, відповідно до
частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен
з подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування подружжя до
припинення шлюбних стосунків чи їх
збереження є неприпустимим і є
порушенням права на свободу та
особисту недоторканість.

Згідно ст.112 СК України, шлюб
розривається, якщо судом буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам одного з них, що
має істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що
між сторонами склалися негативні
відносини, оскільки подружжя має різні
погляди на життя, різні вподобання,
внаслідок чого між ними не
підтримуються сімейно-шлюбні стосунки.
Відповідач допустила подружню зраду.
Вони не живуть однією сім»єю з грудня
2013 року . Кожен має свій бюджет. Не
ведуть спільного господарства.
Фактично сім»я розпалася і її
збереження стало неможливим та
суперечить інтересам сторін.

Таким чином, суд прийшов до
переконання, що з огляду на вказані
обставини подальше застосування
будь-яких заходів спрямованих на
примирення подружжя, як це передбачено
ст.111 СК України, є недоцільним та
неефективним і суперечить інтересам
сторін та моральним засадам
суспільства.

Згідно ч.1 ст.110 СК України, суд може
розірвати шлюб за позовом одного із
подружжя.

Отже, встановивши об»єктивні
підстави для розірвання шлюбу,
передбачені ст. 112 СК України, а саме те,
що примирення між подружжям не можливе
через втрату ними почуття взаємної
любові, фактичне припинення спільних
зобов»язань щодо піклування про
побудову сімейних відносин на почуттях
взаємної любові, поваги, дружби,
взаємодопомоги, утвердження в сім»ї
взаємоповаги, втрати почуття
відповідальності подружжя один перед
одним, як того вимагає стаття 55 СК
України, суд прийшов до висновку, що
подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечить їх
спільним інтересам, що має важливе
значення, бажання зберегти сім»ю у
сторін відсутнє, що є підставою для
розірвання шлюбу між ними.

Стосовно визначення місця проживання
неповнолітньої дитини, то суд прийшов
до такого. Позивач просить залишити
дитину з ним, оскільки про це є
домовленість з відповідачем. Такий
спосіб вирішення спору не суперечить
закону, не порушує законних інтересів
сторін та неповнолітньої дитини.

Згідно роз»ясень, які містяться в п.18
постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», при
вирішенні питання про те, з ким із
батьків, які проживають окремо, будуть
проживати неповнолітні діти, суд,
виходячи з положень про рівність прав
та обов»язків батьків щодо дітей,
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх
дітей, при цьому суд враховує хто з
батьків виявляє більшу увагу до дитини
і турботу про неї, її вік і прихильність
до кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення
належних умов для виховання дітей.

З огляду на викладене суд вважає
необхідним визначити місце проживання
неповнолітньої дитини - з батьком.

На підставі ст. ст.110, 112 ч.2 СК
України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215,225,226
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у
Слобідській селищній раді Кодимського
району Одеської області 09 березня 2006
року, актовий запис №02 - РОЗІРВАТИ.

Дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити
проживати з батьком - ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу залишити
ОСОБА_2 шлюбне прізвище - «ОСОБА_2».

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем до
Кодимського районного суду протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
А.І. Гура