АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1435/14
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Карімова
Категорія: розірвання шлюбу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 09 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають у
шлюбі з 17 листопада 2007 року, мають
дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає
разом з матір'ю.

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, посилаючись на
припинення між ними шлюбно-сімейних
відносин у зв'язку з відсутністю
порозуміння між ними з багатьох питань
сімейного життя та вирішення проблем,
що виникали між ними, вважав
збереження сім'ї неможливим.

ОСОБА_3, не заперечуючи щодо
факту припинення шлюбних відносин за
мотивами, зазначеними позивачем, проти
розірвання шлюбу заперечувала,
вважаючи можливим збереження сім'ї,
під час розгляду справи просила надати
строк для примирення.

Рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 09 січня 2014
року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
розірвано, і останній після розірвання
шлюбу залишено прізвище ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати це рішення суду як
ухвалене з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, зазначаючи, що
судом не враховані дійсні
взаємовідносини сторін та наявність у
них малолітньої дитини та не прийнято
дієвих заходів до примирення подружжя.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_4 просить відхилити її за
безпідставністю доводів, посилаючись
на те, що оскаржуване рішення
ухвалено відповідно до положень ст. 112
СК України, та з урахуванням його
позиції про те, що він не має наміру
поновлювати шлюбні стосунки з
відповідачкою.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про розірвання
шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, районний
суд виходив з вимог ст.. 112 СК України та
того, що шлюбні відносини між подружжям
припинені і доказів можливості їх
відновлення суду не надано, тому
збереження шлюбу не відповідає
інтересам позивача.

Судова колегія погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони ґрунтуються
на вимогах закону та матеріалах справи.

Останні свідчать про те, що
подружжя припинило шлюбно-сімейні
відносини з квітня 2013 року, з цього часу
проживають окремо, спільного
господарства не ведуть, шлюбні
відносини не підтримують.

Вказані обставини не
спростовувала в судовому засіданні
апеляційної інстанції і апелянт
ОСОБА_3, зазначаючи, що будь-яких дій,
направлених на збереження сім'ї,
ОСОБА_4 не робив, проживає з іншою
жінкою.

Підстави для розірвання шлюбу
за позовом одного з подружжя
передбачені статтею 112 СК України.

Підтримуючи свій позов про
розірвання шлюбу, ОСОБА_4 в суді першої
інстанції посилався на неможливість
збереження шлюбу у зв'язку з втратою
почуття взаємної любові та поваги, не
бажав подальшого збереження сім'ї,
оскільки це суперечить її інтересам.
На зазначені обставини позивач
посилався і в суді апеляційної
інстанції, не заперечував, що прожаває
з іншою жінкою і не бажає примирення з
ОСОБА_3

Відповідно до ст. 111 СК України
суд вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Ухвалою Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 05 грудня
2013 року задоволена заява ОСОБА_3 та
сторонам надано строк для примирення
до 09 січня 2014 року.

В судовому засіданні
апеляційної інстанції сторони не за
заперечували, що примирення між ними не
відбулося.

Тобто застосування зазначеної
норми права не було формальним
обов'язком суду.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не
бажає відновлення шлюбно-сімейних
відносин з ОСОБА_3 , суд першої
інстанції правильно вирішив справу по
суті заявлених вимог.

Апелянтом не надано до суду
першої інстанції будь-яких достовірних
доказів можливості збереження сім'ї.
Тому доводи апеляційної скарги на
порушення районним судом вимог ст.111 СК
України є безпідставними.

Посилання ОСОБА_3 на те, що
малолітня дочка потребує батьківської
турботи, не може бути підставою для
відмови від позову, виходячи з
вищенаведених обставин та вимог ст.. 112
СК України.

Судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції також не
спростовують, що відповідно до вимог
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст.
307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 09 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: