У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 19 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 27 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
Комунальне підприємство «Керуюча
компанія Ленінського району міста
Донецька», про вселення у житлове
приміщення та зобов'язання вчинити
певні дії,

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 19 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3
комплект ключів від квартири АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 27 лютого 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 19 листопада 2013 року залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
первісних позовних вимог та
задоволення зустрічних позовних вимог
у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 та відмову в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спори з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 19 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 27 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
Комунальне підприємство «Керуюча
компанія Ленінського району міста
Донецька», про вселення у житлове
приміщення та зобов'язання вчинити
певні дії та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур