Номер провадження 2/754/779/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07.04.2014 р. Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Фацул М., Маковецькій О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя
особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачем подано до суду позовну заяву
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. В позовній заяві зазначає,
що квартира АДРЕСА_1 належить йому на
підставі договору дарування від 18.10.2013
року. Вказаний договір був посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 і
зареєстрований в реєстрі за № 4899.
Квартира однокімнатна, житловою площею
15,3кв.м, загальною площею 31 кв.м.
розташована на 5 поверсі 9-ти
поверхового будинку, який належить ЖБК
«Чевоноткацький». В теперішній час в
квартирі зареєстровані 2 особи: батько
позивача ОСОБА_3 та відповідач (брат)
ОСОБА_1 Відповідач у 1987 році звернувся
до батька з проханням зареєструвати
його у вказаній вище квартирі
мотивуючи це необхідністю мати
прописку в м. Києві. Батько прописав
його в квартирі, але відповідач ніколи
там не проживав, квартирою не
користувався, комунальні послуги за
квартиру не сплачував. В квртирі мешкає
лиша одна особа - батько позивача,
починаючи з листопада1987 року
відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не
з'являвся, квартирою не цікавився, в
квартирі відсутні будь-які його речі.
Позивач зазначає, що відповідач не є
членом його сім'ї. Посилаючись на ст.ст.
316, 319, 321, 382, 386, 391 ЦК України просить
позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач, його
представник позов підтримали в повному
обсязі, просили його задовольнити. В
своїх поясненнях позивач наголосив, що
не відносить відповідача до членів
своєї сім'ї та просить усунути
перешкоди в користуванні власністю та
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловою площею у
його квартирі.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
пояснивши, що на даний час проживає в
спірній квартирі, іншого житла немає.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, заслухавши
пояснення сторін, свідків, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 18.10.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за
№ 4899 ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

Згідно довідки форми № 3 від 16.10.2013 року
в квартирі АДРЕСА_1, яка складається з
однієї кімнати, житловою площею 15,3 кв.м.
зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2
(відповідач).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що бували у
квартирі АДРЕСА_1 однак відповідача так
ніколи не бачили, в квартирі одне
спальне місце, речей відповідача на їх
погляд там не було.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власностіє
непорушним.

Згідно ч. 1 ст.316 ЦК України право
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст.. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі докази в їх сукупності,
враховуючи укладення колишнім
власником квартири договору про її
відчуження, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на вимоги ст. 405 ЦК
України не знайшли свого підтвердження
з огляду на те, що вони суперечать іншим
обставинам справи, а саме твердженню
позивача та відповідача, що вони не є
членами однієї сім'ї.

Протягом судового розгляду
стороною позивача не було надано
доказів, які б давали підстави для
задоволення вимог про усунення
перешкод у користуванні спірною
квартирою, оскільки відповідач вже
протягом тривалого часу не проживає в
зазначеній квартирі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317,
364 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа:
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні інших вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: