Комінтернівський районний суд
Провадження № 2/641/645/2014
У Х В А Л А

31 березня 2014 року
м. Харків

Комінтернівський районний суд м.
Харкова в складі: головуючого судді
- Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Вовк К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
розірвати договір про
інформаційне-довідкове юридичне
обслуговування та відшкодувати шкоду.

В заяві про забезпечення позову
позивач просить накласти арешт на
квартиру АДРЕСА_1, та інше майно, що
належить відповідачу на праві
власності.

В обґрунтування заяви про забезпечення
позову позивач вказала на те, що
відповідач може розпорядитися
зазначеною квартирою, та іншим майном,
що знаходиться в неї на праві власності
та відчужити його на користь інших осіб
для ухилення від виконання рішення
суду, що в свою чергу ускладнить або
зробить неможливим виконання рішення
суду.

Розглянувши зазначену заяву та доводи
в її обґрунтування, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення заяви позивача про
забезпечення позову з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно до ч.2 ст. 151 ЦПК України, у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини у зв'язку з чим
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтування його
необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Позивачем у заяві в якості майна
на яке належить накласти арешт
вказано квартиру АДРЕСА_1, та не
зазначено інше майно відповідача, на
яке необхідно накласти арешт, а також
не надано даних на підтвердження
належності цього майна відповідачу та
його вартості.

Крім того, заявник посилається лише на
загальні підстави для забезпечення
позову - не забезпечення позову може
утруднити або зробити неможливим
виконання майбутнього рішення, при
цьому переконливих доводів щодо
причин, у зв'язку з якими необхідно
забезпечити позов, обґрунтувань його
необхідності, тощо, не навів. Даних щодо
дійсної і реальної загрози невиконання
майбутнього рішення матеріали справи
не містять, тому підстави для
забезпечення позову відсутні.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
вирішуючи питання про забезпечення
позову суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Забезпечення позову спрямоване, перш
за все, проти несумлінних дій
відповідача, який за час розгляду
справи може приховати майно, продати,
знищити чи знецінити його тощо.
Підставою забезпечення позову є
обґрунтоване припущення заявника, що
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пунктом 6 зазначеної постанови
передбачено, що, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При цьому матеріали справи не містять
доказів чи обґрунтування доводів
позивача про те, що виконання рішення у
майбутньому може бути утруднене чи
відповідач буде ухилятися від
виконання такого рішення.

Клопотання про забезпечення позову не
містить посилання на беззаперечні
мотиви, за якими позивач вважає, що
захист його прав, свобод та інтересів
буде неможливим без вжиття відповідних
заходів і для їх відновлення необхідно
буде докласти значних зусиль та витрат,
а також не вказано в чому полягає
значимість таких зусиль і наскільки
значні витрати будуть позивачем при
цьому понесені.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
забезпечення позову, а тому відповідна
заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору та
відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
апеляційної скарги, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи , яка її оскаржує, протягом 5- ти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -М. Ю. Онупко