Номер провадження: 22-ц/785/3533/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю та вселення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
вселення, посилаючись на рішення
апеляційного суду Одеської області від
24.01.2013 року, яким за ним визнано право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом, але він не може користуватися
своєю власністю, оскільки відповідачка
перешкоджає йому та його родині у
користуванні квартирою.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 10.02.2014 року задоволено позов
ОСОБА_3 Зобов'язано ОСОБА_2 не
перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1. Вселити ОСОБА_3 у
квартиру АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням
апеляційного суду Одеської області від
24.01.2013 року за ОСОБА_3 було визнано право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом.

У реєстрації права власності за
рішенням суду позивачу Реєстраційною
службою Одеського міського управління
юстиції було відмовлено, оскільки у
судовому рішенні не була вказана площа
квартири, право власності на яку має
бути зареєстровано.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачу
було протиправно відмовлено у
реєстрації права власності на частину
квартири, яку він набув правомірно, а
тому він має право на вчинення усіх дій
як власник, в тому числі і право
користування майном та проживання у
АДРЕСА_1.

Проте погодитися із таким висновком
суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4ст.334 ЦК України права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п.6 Постанови ВССУ «Про
судову практику у справах про захист
права власності та інших речових прав»
суди повинні мати на увазі, що законом
може бути встановлений інший момент
(підстава) набуття права власності.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (частина п'ята
статті 1268 ЦК), проте право власності на
нерухоме майно у разі прийняття
спадщини виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації речового
права на нерухоме майно (стаття 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»). Разом із тим
суди повинні розмежовувати право на
спадщину як майнове право (об'єкт
спадкування) та виникнення права
власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

Оскільки право вселення виникає у
позивача як власника майна, то і право
на таке повноваження виникає з часу
державної реєстрації права. Усунення
перешкод в здійсненні права власності
без конкретного способу захисту
позбавлено правового сенсу.

Крім того, за позивачем визнано право
власності лише на частину квартири,
порядок користування якою не
визначений, так само як і не визначенні
конкретні приміщення, що припадають на
його частку в спільному майні, відтак
без з'ясування цих обставин рішення
суду не буде відповідати принципу того,
що кожне рішення має бути виконаним.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини уваги не звернув, помилково
визначив час набуття права власності,
що призвело до неправильного вирішення
справи, тому воно на підставі п.4ч.1ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню із
ухваленням нового про відмову в
задоволенні позову з огляду на
викладені обставини.

Позивач не позбавлений можливості
вирішити питання реєстрації права
власності як шляхом звернення до суду
про роз'яснення рішення, такі і
оскарження рішення реєстраційної
служби, що після його вирішення надасть
право на повторне звернення до суду.

Керуючись
ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 10 лютого 2014 року скасувати,
ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про не перешкоджання у володінні та
користуванні майном, вселення до
квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: