У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О.
В. ,

при секретарі - Дмитренко Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву публічного
акціонерного товариства «Банк
Національний Кредит» про забезпечення
позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного
суду м. Києва перебуває цивільна справа
за позовом ПАТ «Банк Національний
Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія
«Фінанс Капіталь», ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

07.03.14р. ПАТ «Банк Національний Кредит»
подав до суду заяву про забезпечення
позову в якій просив накласти арешт на
все рухоме та нерухоме майно, яке
належить ОСОБА_2

В поданій до суду заяві про
забезпечення позову ПАТ «Банк
Національний Кредит» посилається на
те, що відповідач зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконала, щомісячних погашень кредиту
не здійснювала, внаслідок чого виникла
заборгованість за кредитом, а тому
неприйняття заходів забезпечення
позову може зробити неможливим
виконання рішення суду. Крім того, в
поданій заяві Банком зазначено, що
єдиним реальним забезпеченням за
кредитним договором є іпотечний
договір, укладений між Банком та ОСОБА_3

Заява про забезпечення позову
відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
розглядається судом без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Вивчивши заяву про забезпечення
позову, матеріали справи, суд прийшов
до висновку про те, що заява про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.06 визначено, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Однак, зі змісту заяви про забезпечення
позову не вбачається належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Крім того, у заяві не вказано на яке
саме рухоме та не рухоме майно
необхідно накласти арешт, не додано
доказів, які б свідчили про наявність у
відповідача, рухомого чи нерухомого
майна. Слід звернути увагу на те, що
посилання позивача на іпотечний
договір, укладений між Банком та ОСОБА_3
є не коректним, оскільки остання не є
стороною по справі.

Беручи до уваги зазначене, суд
приходить до висновку про те, що заява
про забезпечення позову є
необґрунтованою, а тому задоволенню не
підлягає, оскільки може порушити права
третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України
суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви публічного
акціонерного товариства «Банк
Національний Кредит» про забезпечення
позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Подільський
районний суд м. Києва шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. В. Васильченко