Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді:
Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка
С.В., Буцяка З.І.

секретар судового
засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 лютого 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 лютого 2014
року в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
відмовлено за безпідставністю та
недоведеністю позовних вимог.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач вказує на його
незаконність, оскільки судом
неправильно застосовано норми
матеріального права, а саме положення
ст.35 Закону України «Про іпотеку»,
оскільки положення цієї норми не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя на звернення за
захистом своїх порушених прав. Крім
того, висновок суду про не направлення
відповідачу письмової вимоги про
усунення правопорушення не відповідає
дійсним обставинам справи.

Суд не врахував, що ОСОБА_2 є
співвласником спірного нерухомого
майна, переданого в іпотеку за її
згодою, а неотримання нею як
спадкоємцем свідоцтва про право
власності на спадщину не позбавляє
кредитора права звернутися до
спадкоємців з вимогою про погашення
заборгованості. Висновок суду проте, що
відповідач є не єдиним спадкоємцем,
який прийняв спадщину, будь-якими
доказами не стверджується і
ґрунтується на припущеннях.

Крім того, суд безпідставно застосував
ч.2 ст.1299 ЦК України, яка визначає, що
право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту
державної реєстрації цього майна,
оскільки дана стаття виключена із
цивільного кодексу.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, про задоволення
позовних вимог.

В запереченні на апеляційну
скаргу відповідач вказує, що рішення
суду законне та обґрунтоване. Просить
залишити його без зміни.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд виходив із того, що після
смерті позичальника його дружина,
ОСОБА_1, не отримувала свідоцтво про
право на спадщину, що відкрилась після
смерті ОСОБА_3, і право власності на
спірну квартиру на час розгляду справи
жодним із спадкоємців не
зареєстроване, а також у порушення
вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку"
банк не надсилав спадкоємцю вимогу
щодо погашення заборгованості за
кредитом.

Про те, з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, 27 липня 2007 року між
ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №МL-600/133 ОАО/2007, за
яким йому було надано у кредит 38700
доларів США терміном до 24 липня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 27.07.2007 р. між
позивачем та ОСОБА_3 був укладений
договір іпотеки №РСL-600/233 0АО/2007, яким
він, за згодою його дружини ОСОБА_1,
передав в іпотеку квартирау загальною
площею 66,7 кв. м що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, і після його
смерті відкрилась спадщина, до якої в
силу ст. 1216 ЦК України включаються всі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцю (а.с.16).

Спадкоємцями за законом є :
ОСОБА_1- дружина померлого та доньки -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, місце проживання яких
зареєстровано у спірній квартирі.

Разом з тим, будь-яких належних та
допустимих доказів про те, що доньки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час відкриття
спадщини постійно проживали із
спадкодавцем, а відтак прийняли
спадщину, відповідач суду не надала і
судом їх не здобуто.

Таким чином, спадщину прийняла ОСОБА_1,
як спадкоємець за законом, оскільки
частково оформила свої спадкові права
на інше майно, що належало спадкодавцю,
постійно проживає у спірній квартирі
та подала до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини, однак
свідоцтво про право власності на
спадкове майно не отримала. Дана
обставина стверджується показами
самого відповідача.

На момент смерті боржника
заборгованість по кредитному договору
становила 37 157,97 доларів США.

Як роз'ясний у п. 7 постанови "Про судову
практику у справах про спадкування" № 7
від 30.05.2008 року Пленум Верховного суду
України якщо спадкоємець прийняв
спадщину стосовно нерухомого майна,
але зволікає з виконанням обов'язку,
передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з
метою ухилення від погашення боргів
спадкодавця, кредитор має право
звернутися до нього з вимогою про
погашення заборгованості спадкодавця,
розмір якої може бути визначений за
правилами статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 73 СК України стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
якщо судом встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і те, що було одержане
за договором, використано на її
потреби.

За змістом ст.ст. 1, 6, 18 Закону України
"Про іпотеку" співвласник майна, що
передається в іпотеку, та
іпотекодавець не є тотожними особами,
оскільки, останній обов'язково
являється стороною договору іпотеки
(майновим поручителем), а співвласник
майна може надати лише згоду на
розпорядження його частиною майна, не
будучи стороною договору іпотеки.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1, як дружина померлого при
укладенні ним кредитного договору від
27 липня 2007 року надала нотаріально
засвідчену згоду на отримання ним
кредиту та передачу в іпотеку
нерухомого майна, яке є їх спільною
сумісною власністю подружжя.

Відповідно до п. 3 розділу 4 Методичних
рекомендацій щодо вчинення
нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям
заходів щодо охорони спадкового майна,
видачею свідоцтв про право на спадщину
та свідоцтв про право власності на
частку в спільному майні подружжя,
схвалених рішенням Науково-експертної
ради з питань нотаріату при
Міністерстві юстиції України від 29
січня 2009 року, не має права відмовитись
від своєї частки у спільному майні той
із подружжя, який пережив, на користь
інших спадкоємців, оскільки його
частка не входить до складу спадкового
майна.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про
іпотеку" у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35
Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
у разі переходу права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
третьої особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва, суди
мають враховувати, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України "Про
іпотеку").

Відповідно до ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Оскільки, зобов'язання за кредитним
договором порушене, погашення боргу
одноразовим платежом не виконане, то
вимоги банку про звернення стягнення
на предмет іпотеки для задоволення
своїх вимог є правомірними, і
відповідач зобов'язаний їх
задовольнити у межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

На підставі вимог ст.ст. 38, 41 Закону
України "Про іпотеку" суд вважає, що
вищезазначений предмет іпотеки слід
реалізувати шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження" з дотриманням вимог
Закону України "Про іпотеку".

При визначенні початкової ціни
предмета іпотеки суд виходить із
роз'яснень, наданих у п.42 Постанови
Пленуму ВССУ, відповідно до яких в
резолютивній частині рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд може
зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції
не взяв до уваги наведені обставини та
норми закону, що регулюють встановлені
правовідносини, рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК
України, ст.ст. 1281,1281,1282, 1297 ЦК України,
ст. 23,35 Закону України «Про іпотеку»
колегія суддів,

в
и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ОТБ Банк»
задовольнити частково.

Рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
12 лютого 2014 року скасувати.

Позов Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості в
розмірі 37 157,97 доларів США, що
еквівалентно 297 003,65 грн. за кредитним
договором №МL-600/133 ОАО/2007 від 27.07.2007
року, що укладений між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_3 та складається з 31 294,11 доларів
США заборгованості по тілу кредиту;
5755,59 доларів США заборгованості по
відсотках; 108,27 доларів США пені шляхом
звернення на користь ПАТ «ОТП Банк»,
стягнення на належну ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності частину
предмету іпотеки та на успадковану
частку в межах її вартості, а саме: на
квартиру загальною площею 66,7 кв. м що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Реалізувати предмет іпотеки шляхом
його продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження" з
дотриманням вимог Закону України "Про
іпотеку" із початковою ціною, що
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП
Банк» судовий збір в розмірі 4797 грн. (
чотири тисячі сімсот дев'яносто сім
грн.).

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: