АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1832/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кухар Д.О. Доповідач - Кіктенко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

05 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

суддів : Осіяна О.М.,
Глущенко Н.Г.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Іларіонівської
селищної ради, відділу держкомзему
Синельниківському районі, ОСОБА_2,
третя особа Державне підприємство
«Дніпропетровській науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою» про
визнання недійсним державного акту про
право власності на землю, скасування
рішення Іларіонівської селищної ради
від 28 серпня 1997 року, визнання права
власності на землю, визнання рішень від
18 липня 2001 року та 25 листопада 2004 року
Іларіонівської селищної ради дійсними,
-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до Іларіонівської
селищної ради, відділу держкомзему
Синельниківському районі, ОСОБА_2,
третя особа Державне підприємство
«Дніпропетровській науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою» про
визнання недійсним державного акту про
право власності на землю, скасування
рішення Іларіонівської селищної ради
від 28 серпня 1997 року, визнання права
власності на землю, визнання рішень від
18 липня 2001 року та 25 листопада 2004 року
Іларіонівської селищної ради дійсними
задоволено частково.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що рішенням 15 сесії ХХІІ
скликання від 28 серпня 1997 рок
Іларіонівської селищної ради ОСОБА_2
була передана у безкоштовну приватну
власність земельна ділянка площею 0,174
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства.
Земельна ділянка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Але згідно до п. 1 ст. 121
ЗКУ: громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної та
комунальної власності в таких
розмірах% для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15
гектара, в містах - не більше 0,15 гектара,
в містах - не більше 0,10 гектара.

Рішенням 2 сесії ХХІІ скликання від 12
серпня 1992 року Іларіонівської селищної
ради ОСОБА_3, після проведення ним
рекультивації земельної ділянки було
наданоцю земельну ділянку строком на 50
років для ведення особистого
селянського господарства(закладення
саду на колишнім сміттєзвалищі),
розташовану поблизу с. Іванівка
Синельниківського району, яка згодом
була передана сел. Іларіонове. З того
часу ОСОБА_3 мешкає у будівлі, яка
розташована на виділеній йому
земельній ділянці. ОСОБА_2 ніколи не
поживав у цій будівлі. ОСОБА_2 спільно з
представником Інституту Землеустрою
Української Академії Аграрних наук в
особі Дніпропетровської філії
здійснили у 1997 році обмір земельної
ділянки, яка належить йому з серпня 1992
року.

09 березня 2005 року видана довідка за
підписом голови Іларіонівської
селищної ради забудовнику ОСОБА_3 в
тому, що він дійсно веде будівництво
двоповерхового жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1 з 1992 року по цей час.

Таким чином, проживаючи більше 15 років
на своїй земельній ділянці, він одержав
право на земельну ділянку за давністю
користування.

Як докази позивачем надані суду копії
наступних документів, що підтверджують
правомірність володіння та
користування ОСОБА_3 даною земельною
ділянкою:

- Державний акт серії ДП № 024785 від
12.06.2003 р.;

- Довідка Іларіонівської селищної
ради № 975 від 09.03.2005 р.;

- Акт державної технічної комісії
№ 206-р - 05 від 25.03.2005 р.;

- Технічний паспорт КП
Синельниковське МБТІ від 12.03.2005 р.;

- Робочий проект газопостачання
житлового будинку від 12.07.2006 р.;

- Дозвіл №13 від 22.03.2005 р. на
забудову в населеному пункті.

На підставі листа № 1934-010/4 від 04.11.2005 р.
42 сесія 4 скликання Іларіонівська
селищної ради своїм рішенням № 748
припинила дію раніше прийнятих рішень
про передачу позивачеві земельних
ділянок АДРЕСА_1 у приватну власність
та користування. При цьому сесія
селищної ради зобов'язала позивача
передати, помилково видані державні
акти, що підтверджують його права на
землю, у відділ земельних ресурсів.

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 01 грудня 2004 року №
18-рп/2004 під поняттям «охоронюваний
законом інтерес», що вживається в
частині першій статті 4 ЦПК України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
«права», треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загально правовим засадам.

Стаття 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Використання власності не може завдати
шкоди правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію і
природні якості землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 17 Земельного кодексу України
від 18 грудня 1990 року передача земельних
ділянок у колективну та приватну
власність провадиться Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.
Громадяни, заінтересовані у передачі
їм власність земельних ділянок із
земель запасу, подають заяву про це до
сільської, селищної, міської, а у разі
відмови - до районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування цієї ділянки
для:

- ведення селянського
(фермерського) господарства у розмірі
згідно зі статею 52 ЗК України;

- веденняособистого підсобного
господарства у розмірі згідно зі
статею 56 ЗК України;

- будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель (присадибна ділянка)

- садівництва, дачного і гаражного
будівництва у розмірах згідно із
статтями 57 і 67 ЗК України.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: