Справа № 153/2654/13-ц Провадження №
22-ц/772/966/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Гаврилюк Т. В.Категорія: 56
Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі
головуючого судді Сала Т.Б., суддів
Зайцева А.Ю., Денишенко Т.О., при
секретарі Торбасюк О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 13 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета позову - відділ ДВС
Ямпільського РУЮ у Вінницькій області -
про визнання права власності та
виключення майна з акту опису та
арешту, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просив виключити
кольоровий телевізор чорного кольору LG
СF-20F60K, музичний центр PIONEER, меблеву
стінку коричневого кольору з акту
опису та арешту майна від 27 листопада
2013 року.

Рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області від 13.02.2014 р. у
задоволені позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказане рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції при ухвалені
рішення не врахував всіх обставин
справи, які мають значення для розгляду
даної справи, а також неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Зокрема, судом не прийнято до уваги те,
що дана квартира належить позивачу; те,
що ОСОБА_3 лише зареєстрований в
квартирі позивача і з 2003 року не
проживає у ній; державний виконавець
при описі майна не з'ясував чи належить
дане майно ОСОБА_3; суд не взяв до уваги,
що відповідачі визнали багато обставин
по справі, які в свою чергу не
підлягають доказуванню; суд не надав
належної оцінки доказам наданими
позивачем.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали цивільної
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
державним виконавцем відділу ДВС
Ямпільського РУЮ на підставі ухвали
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 20 листопада 2013
року про забезпечення позову, 27.11.2013
року проведено опис майна, що належить
боржнику, а саме кольоровий телевізор LG
діагональ 51 CF-20F60K, музичний центр PIONEER,
коричневу меблеву стінку, про що був
складений відповідний акт.

Акт опису та арешту майна був
проведений в квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, позивач, є власником зазначеної
квартири на підставі договору купівлі -
продажу від 19.06.1992 року.

ОСОБА_3, син позивача і боржник у
виконавчому провадженні,
зареєстрований за зазначеною адресою.

Ухвалою Ямпільського районного суду
від 20.11.2013 року накладено арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, що належить ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів, що описане майно
належить йому, а докази які були ним
надані, є недопустимими. Крім цього, суд
встановив, що державний виконавець
діяв в межах своїх повноважень
відповідно до закону.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, оскільки суд першої
інстанції не застосував закон, який
підлягав застосуванню.

Так, колегія суддів погоджується з тими
обставинами, які були встановленні
судом першої інстанції, однак суд
першої інстанції прийшов до хибних
висновків.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачем у даній справі є його син,
ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Приват Банк».

В роз'ясненнях Верховного Суду України
(Постанова Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику справах
про виключення майна з опису» від 27.08.1976
р. №6 (із наступними змінами), зазначено:
«відповідачами у справі суд притягує
боржника, особу в інтересах якої
накладено арешт на майно, і в
необхідних випадках - особу, якій
передано майно, якщо воно було
реалізоване».

Отже, основними відповідачем в даному
випадку є син позивача - ОСОБА_3, який
зазначений у позові.

Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України
відповідач може визнати позов.

ОСОБА_3 в суді першої інстанції, і в суді
апеляційної інстанції визнав позовні
вимоги ОСОБА_2 та підтвердив обставини
викладені у позові.

Представник ПАТ «КБ Приват Банк» в
судових засіданнях участі не брав і не
висловив своїх позицій з приводу
позовних вимог.

В пункті 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику у справах за позовами про
захист права власності», судовий
захист права здійснюється шляхом
розгляду справ, зокрема, за позовами
виключення майна з опису.

В даній категорії справ відповідач має
довести свої заперечення проти
покладених у підставу позову фактів,
тому що для боржника, що має в справі
відповідну юридичну зацікавленість,
має значення вирішення судом питання
про належність йому спірного майна,
оскільки звільнення його з-під арешту
потягне за собою вилучення іншого
майна для повного задоволення вимог
стягувача.

Отже, основним при подачі позову про
виключення з акту опису та арешту
майна, є захист права власності на речі
описані державним виконавцем, це спір з
приводу майна, його належності тій чи
іншій особі. Враховуючи це, позиція
відповідача з приводу вимог позивача в
цих спорах є значущою.

Суд першої інстанції при ухвалені
рішення не взяв до уваги те, що
відповідач визнав вимоги позивача.

Суд першої інстанції не взяв до уваги,
те що квартира в якій було описане
майно належить позивачеві на праві
приватної власності; те, що ОСОБА_3, як
боржник у виконавчому провадженні,
лише зареєстрований за даною адресою.

Право власності на дану квартиру є
пріоритетним по відношенню до права
відповідача проживати у даній
квартирі, яке підтверджується
відповідною реєстрацією місця
проживання.

Крім того, відповідно до ухвали суду
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 20.11.2013 року про
забезпечення позову, накладено арешт
фактично на все майно, яке належить
ОСОБА_3 Державний виконавець описуючи
майно в квартирі, яка не належить
боржнику, ОСОБА_3, не перевірив чи
належить описане майно останньому.

Крім цього, державний виконавець
проігнорував зауваження зроблені
ОСОБА_2 під час опису майна, а саме ті, що
це майно не є власністю ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що позивачу
неможливо на даний час довести
належність спірного майна саме йому,
оскільки, зі слів останнього, меблева
стінка була придбана в кредит ще в 1992
році, одразу після придбання квартири,
а телевізор і музичний центр були
придбані як товар бувший у
користуванні.

Будь-яких документів, які свідчили б
про факт придбання позивачем меблевої
стінки не має, у зв'язку із давністю
придбання, а документи на телевізор і
музичний центр взагалі відсутні.

Однак, колегія суддів бере до уваги як
доказ квитанцію про прийняття в ремонт
музичного центру, в якому
підтверджується обставина надання в
ремонт техніки саме позивачем, що
стверджує про користування музичним
центром позивачем.

Колегія суддів, дослідивши зміст
ухвали суду про забезпечення позову
від 20.11.2013 року, прийшов до висновку, що
між банком та ОСОБА_3 на момент
постановлення ухвали існував спір про
звернення стягнення.

Із змісту даної ухвали вбачається, що
предметом спору є автомобіль. Банк
звернувся із заявою про забезпечення
позову, оскілки вважав, що неприйняття
заходів забезпечення позову може
зробити неможливим виконання рішення
суду, яким, або буде звернуто стягнення
на спірний автомобіль, або буде
відмовлено у позові.

Отже, метою забезпечення позову було
накладення арешту на даний автомобіль.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини у
справі та відповідно їм
правовідносини, але невірно дав оцінку
всім встановленим обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про
виконавче провадження», особа яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Отже, враховуючи все вищезазначене,
колегія суддів вважає, що вимоги
позивача обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, керуючись ст.ст.
303, 307, 309,314,316 ЦПК України,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 13 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
кольоровий телевізор LG діагональ 51
CF-20F60K, музичний центр PIONEER, меблеву
стінку коричневого кольору.

Виключити з акту опису та арешту майна
складеного 27 листопада 2013 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ямпільського районного управління
юстиції Старжевським ВВ., кольоровий
телевізор LG діагональ 51 CF-20F60K, музичний
центр PIONEER, меблеву стінку коричневого
кольору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:
(підпис) Т.Б. Сало

Судді:
(підпис) Т.О. Денишенко

(підпис) А.Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
Т.Б. Сало