Справа № 462/9821/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
Іванюк І.Д.

при секретарі с/з -
Журавльовій А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Залізнична
районна адміністрація Львівської
міської ради, Відділ приватизації
державного житлового фонду
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради про усунення
перешкод у користуванні коридором
загального користування та
зобов'язання переоформити документи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить зобов'язати відповідача
не чинити йому перешкоди у
користуванні приміщення загального
користування, а саме коридором площею
4,9 кв.м. під літ. VII, звільнити таке від
кухонних меблів та газової плити,
демонтувати двері, а також зобов'язати
відповідачів переоформити документи
на право власності та технічну
документацію на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 у відповідності до облікових
даних Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради.
Свої вимоги мотивує тим, що коридор
площею 4,9 кв.м. під літ. VII перебуває у
спільному користуванні власників
квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 що
стверджується рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 11.04.2011 р.,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 05.12.2011 р., яким визнано частково
недійсним розпорядження Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради № 1191 від 24.12.2002 р. «Про
передачу у власність громадян» та
свідоцтво № 18262-3 про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане Львівською
міською радою у частині передачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у спільну
сумісну власність приміщення
загального коридору площею 4,9 кв.м. під
літ. VII, переобладнаного в кухню та
переобладнаного приміщення кухні під
літ. « 3-1» під житлову кімнату площею 10,8
кв.м. Відповідно до розпорядження
Залізничної районної адміністрації
ЛМР за № 176 від 25.03.2013 р. «Про внесення
змін до розпорядження від 24.12.2002 р. за
№1191» «про передачу квартир у власність
громадян» вказане розпорядження в
частині передачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 у спільну сумісну
власність приміщення загального
коридору площею 4,9 кв.м. під літ. VII,
переобладнаного в кухню та
переобладнаного приміщення кухні під
літ. « 3-1» під житлову кімнату площею 10,8
кв.м. скасовано, а відповідачів
повідомлено про необхідність внесення
змін у свідоцтво про право власності.
Однак всупереч цьому, відповідачі не
вживають жодних дій для переоформлення
документів, і навпаки встановили у
коридорі загального користування
двері із замком, змонтували газову
плиту та розмістили кухонні меблі,
позбавивши його таким чином можливості
користуватись спірними приміщеннями,
просив позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
додатково пояснив, що до працівників
міліції чи в ЛКП з приводу чинення йому
перешкод у користуванні спірним
приміщенням чи обстеження такого він
не звертався. Також пояснив, що у 2005 р.
вже звертався до суду із позовом про
усунення перешкод у користуванні
спірним коридором і на той час знав про
те, що двері у вказаному коридорі
встановлені незаконно, однак заявляв
вимог лише про надання йому ключа від
вказаних дверей.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні
проти позову заперечив та пояснив, що
переоформити документи не має змоги у
зв'язку із скрутним матеріальним
становищем. Окрім того пояснив, що
відповідачу перешкод у користуванні
коридором загального користування
площею 4,9 кв.м. під літ. VII він не чинить,
зокрема, у коридорі його дідом дійсно
встановлені двері, однак на ключ вони
не закриті, у коридорі газової плити і
меблів немає, доказів того, що
відповідачу чиняться перешкоди у
користуванні цим

приміщенням ним не надано. Окрім того, у
2005 р. позивач вже звертався до суду із
позовом про усунення перешкод у
користуванні спірним коридором, знав
про те, що у вказаному коридорі без
відповідної дозвільної документації
встановлені двері, а тому просив
застосувати до вимог позивача наслідки
пропуску строку позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а
також представники третіх осіб -
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради та Відділу
приватизації державного житлового
фонду Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
в судове засідання не з'явилися із
невідомих причин, про розгляд справи
були належним чином повідомлені, а тому
суд вважає за можливе розглянути
справу за його відсутності на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідача, оглянувши матеріали
цивільної справи, справаи за № 2-206/2008,
дослідивши зібрані у справі докази,
вирішуючи спір на підставі наданих
доказів та в межах заявлених позовних
вимог, суд приходить до висновку, що у
позові слід відмовити з наступних
підстав.

Ч. 2 ст. 14 ЦК України визначено, що особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
З ч. 3, 4 ст. 267 ЦК УкраїниПозовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 11.04.2011 р. (а.с. 4), залишеного
без змін ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 05.12.2011 р. (а.с. 9-10),
вбачається, що розпорядження
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради № 1191 від 24.12.2002
р. «Про передачу у власність громадян»
та свідоцтво № 18262-3 про право власності
на квартиру АДРЕСА_1, видане Львівською
міською радою у частині передачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у спільну
сумісну власність приміщення
загального коридору площею 4,9 кв.м. під
літ. VII, переобладнаного в кухню та
переобладнаного приміщення кухні під
літ. « 3-1» під житлову кімнату площею 10,8
кв.м. визнано частково недійсним у
зв'язку із тим, що такий коридор є
приміщенням спільного користування.

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації ЛМР від 25.03.2013 р. за № 167
«Про внесення змін до розпорядження
від 24.12.2002 р. за № 1191» Про передачу
квартир у власність громадян»
скасовано розпорядження Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради № 1191 від 24.12.2002 р. «Про
передачу у власність громадян»
скасовано розпорядження Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради № 1191 від 24.12.2002 р. «Про
передачу у власність громадян» у
частині передачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 у спільну сумісну
власність приміщення загального
коридору площею 4,9 кв.м. під літ. VII,
переобладнаного в кухню та
переобладнаного приміщення кухні під
літ. « 3-1» під житлову кімнату площею 10,8
кв.м. та повідомлено про це ОКП ЛОР «БТі
та ЕО».

Із пояснень сторін судом встановлено,
що у спірному коридорі без
відповідного на те дозволу встановлено
двері, які використовують відповідачі,
однак, як вбачається із позовної заяви
та рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 16.05.2008р., ОСОБА_2 09.11.2005 р.
вже звертався до суду із позовом про
усунення перешкод у користуванні
спірним коридором шляхом приведення
даного приміщення у попередній стан та
просив надати йому ключ від вказаних
дверей. Таким чином, станом на 2005 р.
позивач знав про наявність незаконно
встановлених дверей, однак до суду про
їх демонтаж звернувся лише 23.12.2013 р., а
отже пропустив строк позовної давності
щодо вказаної вимоги поважних причин
пропуску такого строку не навів, в той
час, як відповідач просить застосувати
до даної вимоги наслідки спливу строку
позовної давності, а отже у задоволенні
позову у цій частині слід відмовити у
зв'язку закінченням строку позовної
давності.

Також позивачем не надано жодних
доказів того, що у приміщенні коридору
загального користування знаходяться
газова плита та кухонні меблі, які
позбавляють його можливості
користуватись спірним приміщенням, а
тому у позові у вказаній частині слід
відмовити за безпідставністю.

З приводу вимоги позивача зобов'язати
відповідачів переоформити документи
на право власності та технічну
документацію на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 у відповідності до облікових

даних Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради,
суд приходить до висновку, що вчинення
таких дій є правом відповідачів, а тому
вони не можуть бути примушені до їх
вчинення. Окрім того, відповідно до ст.
19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав та обтяжень
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили, в той час, як
ст. 26 вказаного Закону визначає
підстави для внесення запису про
скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст. 14, 319, 391, 257, 261 ЦК України -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа:
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради, Відділу
приватизації державного житлового
фонду Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
про усунення перешкод у користуванні
коридором загального користування та
зобов'язання переоформити документи -
відмовити.

Рішення у повному обсязі виготовлене у
5-денний строк.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд, що
його ухвалив, шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги. У разі
якщо рішення було постановлене без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня його отримання.

Суддя:

Іванюк І.Д.