Єдиний унікальний номер 205/3877/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегапрод», третя
особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу,?

встановив:

29 квітня 2013 року позивач
звернувся до Ленінського районного
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегапрод», третя особа: ОСОБА_2 про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування позову позивач
,згідно останніх уточнень, вказав, що
згідно наказу від 01 квітня 2010 року
№01/04/10/5, його було прийнято на посаду
заступника директора ТОВ «Мегапрод».
Також, позивач вказав, що з січня по
березень 2013 року йому безпідставно не
виплачувалась заробітна плата. У
лютому 2013 року за захистом порушеного
права він звернувся до прокуратури
Ленінського району у м.
Дніпропетровську. Прокуратура
Ленінського району за належністю
направила його звернення до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Дніпропетровській
області.

Територіальна державна
інспекція з питань праці у
Дніпропетровській області у своєму
листі повідомила його, що наказом від
28.12.2012 року під №28/12/2 його було
звільнено з посади за п. 3-4 ст.40 КЗпП
України. Позивач вказав, що з наказом
про звільнення він не був ознайомлений
та не знав про його існування.
Розрахунки з боку ТОВ «Мегапрод» не
проводились. У період з листопада по
грудень 2012 року він знаходився у
черговій відпустці.

Позивач вказав, що 17 квітня 2013
року він по «Новій пошті» отримав
трудову книжку з відміткою про те що
його звільнено за п. 3-4 ст.40 КЗпП
України. Вважає його звільнення не
законним, тому змушений звернутися до
суду та просив поновити його на роботі
на посаді заступника директора ТОВ
«Мегапрод» з 28.12.2012 року, стягнути з ТОВ
«Мегапрод» на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 28
грудня 2012 року до дня поновлення на
роботі та покласти судові витрати на
відповідача.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні
вимоги та просив їх задовольнити в
повному обсязі, при цьому посилався на
обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримав уточнені
позовні вимоги та просив їх
задовольнити в повному обсязі, при
цьому посилався на обставини викладені
в позовній заяві.

Представники відповідача Олешко
Ю.Г. в судовому засіданні заперечувала
проти задоволення даного позову та
просила відмовити позивачу в повному
обсязі. Пояснила, що ОСОБА_1 було
звільнено законно, так як ним було
порушено правила внутрішнього
трудового розпорядку. Вказала, що в
період з 21.11.2012 р. по 12.12.2012р. ОСОБА_1 на
роботі не з'являвся, пояснень щодо
відсутності будь кому не надавав, на
телефонні дзвінки не відповідав. Про
відсутність на роботі ОСОБА_1 було
складено відповідний акт №1 від 12.12.2012
р./а.с.28/ за підписами декількох
працівників підприємства, що
зафіксували та підтвердили факт
порушення внутрішнього розпорядку та
прогулу позивача. Пізніше , 28.12.2012р.
директором підприємства , було видано
Наказ №28/12/12/1 про створення комісії з
метою розгляду факту відсутності
працівника на робочому місці протягом
тижня без поважних причин/а.с.27/.
Зазначеною комісією , було встановлено,
що працівник ОСОБА_1 не виходить на
роботу без поважних причин, так як не
надав відомості до підприємства щодо
наявності лікарняного, заяв про
надання відпустки за власний рахунок,
тощо. Враховуючи вищезазначене,
директором підприємства , керуючись
ст.. 40 КЗпП України, за №28/12/12/2 від 28.12.2012
року, було видано Наказ про звільнення
заступника директора ОСОБА_1 та
зроблено запис в трудовій книжці. Також
представник відповідача Олешко Ю.Г.
вказала, що у зв'язку з тим що ОСОБА_1 на
телефонні дзвінки не відповідав та до
підприємства не з'являвся, 16.04.2013 року
позивачу було надіслано трудову книжку
з записом про звільнення, так як іншого
способу вручення у підприємства не
було.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не підтримав,
просив відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, представника позивача,
представника відповідача, третю особу,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні, згідно наказу № 01/04/10/5 від 01
квітня 2010 року ОСОБА_1 було прийнято на
роботу на посаду заступника директора
до ТОВ «Мегапрод» /а.с.12/

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП
України працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного у місті,
міського чи міськрайонного суду в
тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Наказом від 28.12.2012 року №28/12/12/2
ОСОБА_1 було звільнено з посади
заступника директора ТОВ «Мегапрод» на
підставі п. 3-4 ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання ним без
поважних причин обов`язків, покладених
на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення, прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин/а.с.34/

Відповідно до п. 4.1 «Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників» власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї
записом про звільнення.

Згідно п.4.2. даної інструкції, якщо
працівник відсутній на роботі в день
звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність
отримання трудової книжки. Пересилання
трудової книжки поштою з доставкою на
зазначену адресу допускається тільки
за письмовою згодою працівника.

Проте, в порушення зазначеної
норми закону ОСОБА_1 було направлено
трудову книжку та копію наказу про
звільнення поштою, що підтверджується
поштовим повідомленням з якого
вбачається, що позивач дізнався про
звільнення лише 19 квітня 2013 року. /а.с.35/

Представник відповідача Олешко
Ю.Г. вказала, що на адресу позивача
ОСОБА_1 направлялися листи від 28.12.2012р.
вих..№105, 16.01.2013р. вих.№13, 18.02.2013р.вих
№18,28.03.2013р. вих.№20 про те що йому
необхідно з'явитися до бухгалтерії ТОВ
«Мегапрод» за адресою: Новомосковський
район, с.Піщанка, вул. Робоча,166 для
ознайомлення з наказом про звільнення,
проведення остаточних розрахунків та
отримання трудової книжки /а.с.44-47/ але
докази належного вручення відсутні, у
зв*язку з чим суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 належним чином не
повідомлявся про виклик до відповідача
для ознайомлення з наказом про
звільнення та отримання трудової
книжки.

Відповідно до п.3 ст.40 КзПП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розвірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов*язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Систематично порушуючими трудову
дисципліну є працівники, що мали
дисциплінарне стягнення за порушення
трудової дисципліни і порушили її
знову протягом року з дня застосування
стягнення за перше порушення.

Однак відповідачем не було надано
копії наказів про притягнення ОСОБА_1
до дисциплінарної відповідальності,
тому звільнення його за ст.40 п.3 КзПП
України не відповідає вимогам чинного
законодавства. Також необхідно
зазначити, що трудовий договір між
сторонами не укладався та правила
внутрішнього трудового розпорядку не
підписувались позивачем.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_2 пояснив, що трудовий договір
між ТОВ «Мегапрод» та позивачем ОСОБА_1
не укладався, посадові обов'язки
обговорювалися між сторонами в усному
порядку. Також ОСОБА_2 вказав, що за
юридичною адресою ТОВ «Мегапрод»
місцезнаходження якого, проспект
Калініна, 68, м.Дніпропетровськ, та за
адресою місця знаходження виробництва
(Новомосковський район, с. Піщанка, вул.
Робоча,116) робоче місце позивача ОСОБА_1
не було визначено.

12.12.2012 року комісією в складі
ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складено акт
№1 від 12.12.12 року про відсутність ОСОБА_1
на робочому місці без поважних причин в
період з 21.11.2012 року /а.с.28/.

20.12.2012 року оператором виробництва
ОСОБА_7 була написана пояснювальна
записка на ім*я директора ТОВ
«Мегапрод» про відсутність на робочому
місці комерційного директора ОСОБА_1 у
період з 12.12.2012 року по 20.12.2012 року /а.с.26/.

На підставі Наказу №28/12/12/1 від 28.12.2012
року директора ТОВ «Мегапрод» ОСОБА_2
було створено комісію у складі:
директора ОСОБА_2, головного бухгалтера
ОСОБА_6 оператора виробничої лінії
ОСОБА_7 про підтвердження повторної
відсутності заступника директора
ОСОБА_1 на робочому місці та
невиконання ним своїх обов*язків /а.с.27/.

28.12.2012 року було складено акт №2 про
відмову комерційного директора ОСОБА_1
від надання будь-яких пояснень щодо
відсутності на робочому місці без
поважних причин та підпису наказу від
28.12.12 року про його звільнення з посади
але коли та яким чином відповідач
пропонував позивачу надати пояснення
по факту його відсутності на робочому
місці представник відповідача так і не
довів.

Звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП
України допускається тільки в тому
випадку, якщо працівник здійснив
прогул або був відсутній на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня без поважних причин. Відповідач
причину відсутності позивача на
робочому місці не з*ясував, пояснення
про причини відсутності на робочому
місці не відібрав.

Звільнення за вчинення прогулу є
дисциплінарним стягненням і повинен
здійснюватися з додержанням правил,
встановлених для застосування
дисциплінарних стягнень.

Виходячи з вищевикладеного суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для звільнення ОСОБА_1
з роботи з підстав, передбачених п.4 ст.40
КЗпП України.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до встановлених судом
обставин справи, наданих доказів, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про поновлення на роботі
позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України,
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки від 28 серпня 2013
року, виданої ТОВ «Мегапрод»,
середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
складав 50,77 грн., а середньомісячна
заробітна плата складає - 1 556,81
грн./а.с.36-37/ .

Таким чином на користь позивача
слід стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу за періоду з 28
грудня 2012 року по 11 лютого 2014 року у
розмірі 20 695 грн. 46 коп.

В силу ст.ст.10,11 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень та суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін.

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд вважає, що позовні вимоги законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню та з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 20 695,46 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір на користь держави у
розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного, і керуючись
ст. ст. п.п.3,4 ст.40, 116, 233, 235 КЗпП України,
ст. ст. 21-24 Закону України «Про оплату
праці», ст. ст. 2, 5, 6, 10, 11, 27, 57-60, 62, 209-215 ЦПК
України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Мегапрод» про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу-задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_1 на
роботі в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Мегапрод» на посаді
заступника директора з 28 грудня 2012
року.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегапрод», юридична адреса:
м.Дніпропетровськ, пр.Калініна, буд.68,
ІПН:74 на користь ОСОБА_1, ІПН:
НОМЕР_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 28 грудня 2012 року
по 11 лютого 2014 року у розмірі 20 695 грн.
46 коп.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегапрод» на користь держави судовий
збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Остапенко Н.Г.