Справа № 465/3531/13
Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра
Провадження № 22-ц/783/1560/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Крайник Н.П.,

суддів: Курій
Н.М., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 27 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дитини до досягнення нею трьохрічного
віку,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 27 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмвлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, суд неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України законність та обґрунтованість
оскарженого рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
доходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін з таких мотивів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу
України, дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною віку трьох років.

Відповідно до ч.6 ст. 84 СК України, право
на утримання вагітна дружина, а також
дружина, з якою проживає дитина, має і в
разі розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2, 4 ст. 76 СК України, після
розірвання шлюбу особа має право на
утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу. Якщо у
зв'язку з вихованням дитини, веденням
домашнього господарства, піклуванням
про членів сім'ї, хворобою або іншими
обставинами, що мають істотне значення,
один із подружжя не мав можливості
одержати освіту, працювати, зайняти
відповідну посаду, він має право на
утримання у зв'язку з розірванням шлюбу
і тоді, якщо є працездатним, за умови, що
потребує матеріальної допомоги і що
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що
шлюб між сторонами розірвано рішенням
Франківського районного суду м. Львова
від 14 квітня 2013 року, рішення сторонами
не оскаржувалося та набрало законної
сили (а.с. 23).

Згідно рішення Франківського
районного суду м. Львова від 14 травня 2013
року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
стягуються аліменти на доньку ОСОБА_4 в
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
одна не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку починаючи
з 04 травня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття (а.с. 24, 25).

Згідно наказу по університету Н-з
335-5 від 02.09.2013 р. відповідача - ОСОБА_3,
к.т.н. доц. каф. хімії і технології
неорганічних речовин зараховано до
докторантури університету з 03 вересня
2013 р. до 02 вересня 2016 р.

Відповідно до довідки від 24.10.2013 р.
місячний сукупний доход докторанта
ОСОБА_3 становить у вересні 2013 р. - 4079
грн., з них стягнуто аліменти на
утримання дитини в сумі 1155 грн., у
жовтні - 4371 грн., з яких аліменти - 2435
грн.62 коп.

Даних про наявність
заборгованості по сплаті аліментів на
утримання дитини в матеріалах справи
немає.

Як вбачається з довідки від 28.05.2013
р., виданої Національним університетом
«Львівська політехніка» для
пред»явлення в суд Франківського
районного суду м. Львова, позивачка
ОСОБА_2 працює в Національному
університеті «Львівська політехніка»
з 12.09.2007 р. на посаді спеціаліста 2 кат.
деканату дистанційного навчання ІДН на
0,5 ставки з посадового окладу 1397 грн.
Згідно наказу № 2728-3-10 від 17.10.2013 р.
ОСОБА_2 припинила роботу під час
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення віку 3-х років. Проживає в
гуртожитку № 12 Національного
університету «Львівська політехніка»
за адресою м. Львів, вул .Лазаренка, 38/807
з донькою ОСОБА_4,2011 року народження.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що право на утримання дружини
після розірвання шлюбу передбачене ст.
76 СК України, однак лише у випадку, коли
колишній чоловік, колишня дружина
можуть надавати таку допомогу.

Аналізуючи зібрані у справі докази,
колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про
відсутність підстав для задоволення
позову виходячи з наступного: на час
подачі позову позивачка працювала,
мала дохід в розмірі 0,5 ставки з
посадового окладу 1397 грн. (1397 грн. : 2 = 698
грн. 50 коп.), звільнилася з роботи лише
17.10.2013 р., в той час коли відповідача
було зараховано на навчання до
докторантури (а.с.22,52).

Колегія суддів також враховує і надані
відповідачем докази, зокрема договір
оренди квартири від 16.08.2013 р. (а.с.36), з
якого вбачається що відповідач сплачує
за квартиру орендну плату в розмірі 1500
грн. щомісячно та враховує, що
заборгованості по аліментах на
утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
року відповідач немає.

Крім того, як пояснив в засіданні
колегії суддів відповідач, дитина не
проживає в гуртожитку разом з матір»ю,
у зв»язку з чим він має труднощі у
спілкуванні з дитиною та змушений
звертатися до органу опіки та
піклування для визначення способів
участі у вихованні доньки (а.с.38,39).

З огляду на зазначене вище, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку усім зібраним у
доказам справі в їх сукупності та
прийшов до вірного висновку, що
відповідач не має матеріальної
можливості надавати допомогу на
утримання колишньої дружини до
досягнення дитиною сторін віку трьох
років, та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Крайник Н.П

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.