Справа №295/1656/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
в складі:

головуючого - судді
Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з
Пискун М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про визнання такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4

до ОСОБА_2, третя особа: КП ВЖРЕП - 14
Житомирської міської ради

про вселення та усунення перешкод в
користуванні житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в червні 2012 року звернувся до
суду з вищезгаданим позовом, в якому
просить визнати відповідачів такими,
що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що останні не проживають в ній з 2005
року, тобто більше шести місяців без
поважних причин. З того часу
відповідачі взагалі не цікавляться
спірним житлом, будь-яких обов'язків по
утриманню житла не несуть.

Заочним рішенням Богунського
районного суду м. Житомира від 11.10.2012
року позовні вимоги задоволені, однак
ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 05.02.2013 року вказане вище
рішення скасоване та справа призначена
до судового розгляду.

Під час розгляду справи відповідачами
пред'явлений зустрічний позов про
вселення в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язання не чинити перешкоди в
користування житлом. При цьому
позивачі по зустрічному позову
зазначили, що після розірвання шлюбу з
2000 року, відповідач ОСОБА_2 постійно
чинив перешкоди в користуванні спірною
квартирою та вони змушені були
неодноразово звертатися до суду, де їх
вимоги про вселення були задоволені.
На підставі останнього рішення суду
лише в кінці 2008 року відбулося
примусове вселення в спірну квартиру
та позивач разом з донькою проживали в
квартирі до того часу, тобто до січня 2013
року коли відповідач по зустрічному
позову замінив вхідні замки в квартирі
та навмисно заселив квартирантів.

В судовому засіданні позивач та
його представник позов підтримали з
тих самих підстав, доповнили, що
відповідачі в 2005 році забрали всі
свої особисті речі, в спірній квартирі
не проживають, в квартирі не
з'являються, комунальні послуги не
сплачують, в зустрічному позові
просили відмовити за безпідставністю.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3
та її представник позов не визнали,
просили вселити їх до спірного
помешкання, оскільки спірним житлом не
має можливості користуватись через те,
що позивач замінив вхідні замки в
квартирі та навмисно заселив
квартирантів. Через неприязні
стосунки, які склались між сторонами,
просили зобов'язати не чинити перешкод
користування цією ж квартирою.

Відповідач по первісного позову ОСОБА_4
в судове засідання не з'явилася,
просила розглянути справу в її
відсутності та в задоволенні
первісного позову відмовити, а
зустрічний позов задовольнити.

Представник третьої особи - КП ВЖРЕП -
14 Житомирської міської ради покладався
на розсуд суду при вирішенні питання по
суті.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши
докази в їх сукупності, оцінюючи їх за
своїм внутрішнім переконанням, з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог, суд прийшов до наступного
висновку.

Спірні правовідносини регулюються ст.
ст. 64, 71, 72 ЖК України.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 є наймачем, проживає та є
зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1.
Вказана квартира не приватизована, є
фондом Житомирської міської ради./а.с.3/.
Житлова площа квартири становить 27,1
кв.м./а.с. 11,12/. Відповідачі по первісному
позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4. є бувшою
дружиною сина позивача, та його
донькою, зареєстровані як проживаючі в
якості члена сім'ї наймача./а.с.42/.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК
України, особа, яка понад 6 місяців
відсутня в жилому приміщенні без
поважних причин може бути визнана
судом такою, що втратила право на
користування останнім. Відповідно до
п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами)
"Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (внаслідок неправомірної
поведінки членів сім'ї, інше) суд може
продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ні позивач по
первісному позову, ні його представник
не надали належних, достовірних,
допустимих, достатніх доказів на
підтвердження вимог, викладених в
позовній заяві. Достовірність доказів -
це їх якість, точність і правильність
відображення обставин, що входять в
предмет доказування, А достатність - це
сукупність доказів, яка дозволяє
вирішити справу по суті. Позивач не
довів, що відповідачі понад шість
місяців були відсутні в спірному
помешканні без поважних причин
належними та допустимим доказами.

Викладена в позові обставина
спростовується поясненнями
відповідачів по первісному позову, які
узгоджуються з поясненнями допитаних
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 У суду
немає підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Показання
допитаних свідків узгоджуються між
собою та з іншими доказами. Дані про їх
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Дослідженими в судовому засідання
матеріалами справи безспірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за
спірною адресою на протязі 2012 року
отримувала поштову кореспонденцію
/а.с.62/ та грошові перекази стосовно
аліментів на утримання доньки./а.с.77/. Із
наданих довідок КП ВЖРЕП - № 14
Житомирської міської ради за 2010-2012
роки вбачається, відповідачі по
первісному позову проживають за
спірною адресою./а.с.74-76/. Таким чином,
судом встановлено факт проживання в
спірній квартирі відповідачів по
первісному позову на протязі з дня
вселення з кінця 2008 року та до кінця 2012
року.

Показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 суд до уваги не приймає,
оскільки їх пояснення є суперечливими
між собою, не конкретизованими,
ґрунтуються на припущеннях. Із
пояснень свідка ОСОБА_10 встановлено, що
останній не був в спірній квартирі з 2010
року, а зі слів свідка ОСОБА_8
встановлено, що в спірну квартиру не
заходив з 1989 року.

Суд також не приймає до уваги акти КП
ВЖРЕП - № 14 Житомирської міської ради
за 2008, 2009, 2012 роки, /а.с.4-6/, оскільки в них
зазначено, що відповідачі не
проживають квартирі АДРЕСА_1 з 2005 року,
хоча сам позивач не заперечує факту
примусового вселення останніх на
підставі рішення суду в спірну
квартиру в кінці 2008 року.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає,
що позовні вимоги про визнання
відповідачів таким, що втратили право
користування жилим приміщенням в
зв'язку з відсутністю в спірному
помешканні без поважних причин понад
встановлені законом строки, відповідно
до ст.ст. 71,72 ЖК України є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Згідно ст. 64 ЖК України член сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Суд вважає, що позивачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по зустрічному позову
довели в судовому засіданні, що
відповідач чинить їм перешкоди в
користуванні спірним помешканням,
замінив в черговий раз вхідні замки в
дверях, про що підтвердили також
допитані свідки, а відтак права їх
порушені та підлягають захисту шляхом
вселення в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язання ОСОБА_2 не чинити
перешкоди в користуванні зазначеною
вище квартирою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.
ст. 71, 72 ЖК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року (зі змінами) «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням квартирою АДРЕСА_1
відмовити за безпідставністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: КП ВЖРЕП
- 14 Житомирської міської ради про
вселення та усунення перешкод в
користуванні житлом
задовольнити.

Вселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
в користуванні зазначеною вище
квартирою ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:

Н.Ф.Слюсарчук