Провадження № 2/641/641/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року

Комінтернівський районний суд міста
Харкова

у складі : головуючого -судді:
Курганникової
О.А.

за участю секретаря судових засідань:
Войтікової
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Харківської міської ради, третя особа:
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про визнання права
власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом
до Харківської міської ради, про
визнання права власності на самочинне
будівництво, в якому просить визнати за
ним право власності на нежитлову
будівлю, літ. «А-1», яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, площа якої складає -
240,8 кв. м. Відповідно до технічних
висновків ФОП «ОСОБА_4» основні
будівельні конструкції побудованого
нежитлового приміщення літ. «А-1» по
АДРЕСА_1, знаходяться в задовільному
технічному стані і відповідають умовам
міцності та стійкості, придатні для
збереження та подальшої експлуатації.
Права інших осіб під час будівництва
нежитлової будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1
не порушені. У зв'язку з тим, що
зазначена будівельна конструкція
побудованого нежитлового приміщення є
об'єктом самочинного будівництва,
право власності на неї може бути
визнано лише у судовому поряду, тому
позивач вимушений звернутись до суду.

Позивач до судового засідання не
з'явився, надавши заяву про слухання
справи за його відсутністю.

Представник відповідача Харківської
міської ради до судового засідання не
з'явився, але надав до суду заяву, в
якої просить розглянути справу за
наявними матеріалами без участі
представника міської ради, рішення
постановити у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Представник третьої особи, Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Харківській області в
судове засідання не з'явився, надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти позовних вимог
заперечував у повному обсязі,
посилаючись на те, що у інспекції
відсутня будь - яка інформація про
наявність у позивача дозвільних
документів на право виконання
будівельних робіт з будівництва
об'єкту та вводу його в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку.

Суд, дослідивши надані письмові
матеріали справи, оцінивши зібрані
докази у їх сукупності, приходить до
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані , не суперечать
законодавству, та підлягають
задоволенню. До такого висновку суд
прийшов з наступних підстав:

У 2013 рокці позивачем самовільно було
збудовано нежитлову будівлю,
нежитлового приміщення літ. «А-1»,
загальною площею 240,8 кв. м..

Після завершення будівництва
Комунальним підприємством «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
18 грудня 2013 року був виготовлений
технічний паспорт на нежитлову будівлю
літ. «А-1» по АДРЕСА_1, зазначивши, що
будівництво здійснено самовільно.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме
майно, що знаходиться на території
України, фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Статтею 376 ЦК України передбачено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво якщо це не порушує права
інших осіб.

Слід зазначити, що згідно ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК
України одним із способів захисту
цивільного права є його визнання.

Також відповідно до ст. 331 ЦК України
власником новоствореного майна є
особа, що збудувала таке майно.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до
позивача, який набув право власності на
спірні нежитлові будівлі, перейшло
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього користувача. За договором
оренди землі, укладеним із попереднім
користувачем, земельна ділянка
виділена за рахунок земель
промисловості для експлуатації та
обслуговування адміністративних,
виробничих та складських будівель,
отже забудова земельної ділянки не
порушує режиму її цільового
використання.

При вирішенні спору суд, враховуючи
вищевикладене, вважає за можливе
захистити права позивача, яким за
власні кошти збудовано нежитлового
приміщення літ. «А-1», загальною площею
240,8 кв.м., які відповідають цільовому
призначенню існуючим архітектурним ,
будівельним, санітарним, пожежним
нормам та придатні для подальшої
експлуатації за призначенням,
визнавши за ним право власності на
нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною
площею 240,8 кв. м., що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Крім того, самочинне будівництво,
здійснене позивачем, не порушує прав
колишнього користувача земельної
ділянки, відповідає чинному
законодавству України, а саме: не
спричиняє шкоди правам, свободам і
інтересам громадян, суспільства, не
погіршує екологічну ситуацію та
природні якості землі. Права інших
осіб під час будівництва нежитлового
будівля літ. «А-1» по АДРЕСА_1 не
порушені.

Таким чином, позовні вимоги
обґрунтовані, не суперечать закону та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218, ЦПК України,
ч.1 ст.4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", ст.ст. 328, 331, 376, 377,
392 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
нежитлову будівлю, літ. «А-1», яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, площа
якої складає - 240,8 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. А. Курганникова