Яготинський районний суд Київської
Справа 382/375/14-ц
Провадження 2/382/188/14
РІШЕННЯ

іменем України

08 квітня 2014 року
Яготинський районний
суд
Київської області, в складі;

При секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготині, справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Встановив:

В позові до суду позивачка
вказала, що І грудня 2007 року ОСОБА_2 -
взяла у неї кошти для власних потреб в
розмірі 7.900 гривень та 550 євро, що згідно
курсу НБУ станом на І8.02.2014 року
становить 6 524,13 гривень, яка
користувалася даними коштами для
задоволення власних потреб, про що
письмово звітувала їй.

Нещодавно, а саме після визнання
недійсним договору дарування
житлового будинку та земельних
ділянок, розташованих в АДРЕСА_1,
укладений 30 квітня 2009 року між нею та
відповідачкою (рішення Яготинського
районного суду від 19 серпня 2013 року),
вона звернулася до відповідачки з
проханням повернути належні їй кошти,
але відповідачка відмовилася
повертати належні їй кошти., а тому вона
змушена звертатися до суду з позовом
про витребування цих коштів у ОСОБА_2

Відповідачка користується даними
коштами без відповідних правових
підстав що дає їй всі підстави вимагати
повернення належних їй коштів.

Посилаючись на вимоги передбачені ст..
ст..177, 202, 208, 1212 ЦК України, просила:

Витребувати з незаконного володіння у
ОСОБА_2 кошти в розмірі 14 414,13 гривень та
повернути їх їй- ОСОБА_1, у власність.

В судові засіданні призначені та
відкладені в зв»язку з неодноразовою
неявкою сторін, сторони не з»явились.
В заявах до суду позивачка підтримала
свої позовні вимоги,та п росила
розглянути справу у її відсутності.
Відповідачка на попередньому
судовому засіданні позов не визнала,
в судові засідання не з»являлась, в
заяві до суду просила розглянути
справу у її відсутності.

В судовому засіданні встановлено
наступне:

Рішенням Яготинського районного суду
від 19.08. 2013 року, визнано недійсним
укладений 30.04. 2009 року договір
дарування житлового будинку та
земельних ділянок по АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. В
позові до суду позивачка вказала, що
вона 1.12. 2007 року передала відповідачці
кошти для власних потреб останньої в
розмірі 7900 грн та 500 євро. ОСОБА_2
користувалася даними коштами для
задоволення своїх власних потреб, про
що письмово звітувала їй- ОСОБА_1

На аркуші 5 наданий разом з позовною
заявою до суду позивачкою, є наступний
запис;

20.11. 2007 р, було 7900 грн і 500 євро. 20.11 2007
року, - взяла 300 грн на радіатор, є- 7600
грн. 1/- 5000 грн в банку на півроку, а 350
євро на рік. 2/- 1700 грн- ОСОБА_3 і 200 євро.
3/- 0,900 грн- у мене в ОСОБА_2 .Дата 1.12. 2007
року .

Інших доказів, які б підтверджували
вимоги позивача, в матеріалах справи
відсутні.

В зв»язку з неявкою в судове
засідання сторін, неможливо
встановити обставини вказані
позивачкою в позовній заяві. На
попередньому судовому засіданні
відповідачка стверджувала, що підпис
на аркуші справи за номером 5 , їй не
належить та їй невідомо нічого про
вказані позивачкою кошти. Клопотання
про призначення почеркознавчої
експертизи / підпису на аркуші справи
5 /, позивачка не заявляла.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.З ст. 208 ЦК України, в
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною І
першою статті 206 цього Кодексу;

Стаття 1212 ЦК України, регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

В силу ст.. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимога бо заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає,що вимоги позивачки не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, а тому в їх задоволенні
необхідно відмовити.

Керуючись

ст.. ст..10,60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст..
202, 208, 212 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області.
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Карпович В.Д.