Справа № 461/4785/14-ц
Провадження № 4-с/461/63/14
У Х В А Л А

22.07.2014 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Чорненькій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_1 Міхсель, Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулось до суду з скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2, в якій просить скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.12.2013 року та зобовязати відновити виконавче провадження згідно судового наказу від 10.07.2013 року.

В обґрунтування вимог скарги покликається на те, що 10.07.2013 року суддею Галицького районного суду м.Львова видано судовий наказ, яким наказано стягнути з ОСОБА_1 Міхсель в його користь заборгованість за спожитий газ на 479,56 грн. Проте, судовий наказ не виконаний, оскільки постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 23.12.2013 року, копію якого отримали 30.04.2014 року, у відкритті виконавчого провадження відмовлено. Підставою цьому слугувала не відповідність виконавчого документа ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не вказано ідентифікаційного номера боржника. Стверджує, що вимоги до змісту судового наказу імперативно закріплені статтею 103 ЦПК України, котра містить вичерпний перелік реквізитів судового наказу, серед яких, ідентифікаційний номер боржника не зазначається. Свою позицію підтверджує ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановлену у справі за скаргою №4-с/225/8/13, яка містила вимоги про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. Просить скаргу задовольнити.

У судове засідання представник скаржника не зявився, подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності. Просить скаргу задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 Міхсель та представник заінтересованої особи Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у судове засідання не зявились, проте останній скерував суду письмові заперечення на скаргу, в якій вказав, що дійсно, на виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції надходив судовий наказ №461/7805/13-ц від 10.07.2013 року, виданий Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 Міхсель на користь ПАТ «Львівгаз» 364,86 грн. боргу та 114,70 грн. судового збору. У звязку з невідповідністю судового наказу вимогам п.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не зазначено дату народження боржника-фізичної особи та її індивідуальний ідентифікаційний номер, що унеможливлює ідентифікацію боржника, а також встановлення джерел доходів боржника, рахунків у банківських установах, наявного у боржника майна на праві приватної власності, тому постановою державного виконавця від 23.12.2013 року у відкритті виконавчого провадження було відмовлено. Стверджує, що скаржником не наведено жодної норми чинного законодавства України яку б порушив державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, в перелік якого рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, не входить. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що скаргу належить задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2013 року суддею Галицького районного суду м.Львова видано судовий наказ у справі №461/7805/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 Міхсель на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» заборгованості за спожитий газ в сумі 364,86 грн. та 114,70 грн. сплаченого судового збору.

Судовий наказ набрав чинності 20.08.2013 рок та предявлений до виконання. (а.с. 5).

В ході перевірки матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем було встановлено, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не вказано дату народження боржника фізичної особи та її індивідуальний ідентифікаційний номер, що унеможливлює ідентифікацію боржника, а також встановлення джерел доходів боржника, рахунків у банківських установах, наявного у боржника майна на праві приватної власності, тому розяснивши стягувачу право на звернення до суду для приведення виконавчого документа у відповідність із вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» 23.12.2013 року виніс оскаржувану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №41265893.

Суд погоджується з доводами державного виконавця, викладеними у письмових запереченнях в тому, що вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», звуження яких не допускається.

Однак, цією ж нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» імперативно визначено, що й вказує сам державний виконавець у письмових запереченнях на скаргу, у виконавчому документі зазначається, серед іншого, індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, стягувача і боржника для осіб, які згідно Закону відмовились від отримання індивідуального коду та про що постанвлено відмітку у паспорті, а також інші дані, якщо вони відомі суду, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача чи боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дати народження.

Таким чином, зазначення судом таких даних у виконавчому листі можливе лише при їх наявності.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номеру облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п.3 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутись до відповідного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Зазначена позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановленої 06.11.2013 року у справі №4-с/225/8/13.

Суд критично оцінює доводи державного виконавця в тому, що скаржник не навів жодної норми чинного законодавства України, яка була б ним порушена при винесенні оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, до переліку якого рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, не входить, оскільки рішення судів вищих інстанцій являють собою судову практику, що створюється в процесі діяльності судових органів та підлягає застосуванню з метою однакового й правильного застосування чинного законодавства України.

До того ж, стороною у справі за скаргою, у якій судом вищої інстанції постановлено ухвалу був саме орган державної виконавчої служби, дії якого були оскаржені, у звязку з винесенням постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, з аналогічних підстав.

Суд погоджується й приймає до уваги доводи скаржника про відсутність у статтях 98, 103 ЦПК України вимог щодо наявності у процесуальних документах і судових рішеннях інформації про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) осіб, які беруть участь у справі, зважаючи на те, що на це прямо вказує в своїй ухвалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

З огляду на те, що статтею 129 Конституції України встановлено, що рішення суду, яке вступило в законну силу є обовязковим для виконання по всій території України, підстави, які вказав державний виконавець у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження є необґрунтованими та безпідставними, відтак суд приходить до переконання, що скаргу належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 383, 385, 387 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, ст.ст. 11,18 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.12.2013 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.12.2013 року.

Зобовязати Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відновити виконавче провадження згідно судового наказу, виданого 10.07.2013 року Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/7805/13-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Р.Юрків