АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/4178/13-ц
Провадження №22-ц/774/342/К/14
суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 27 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі відповідно
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 03 грудня 2013 року по
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося до суду з
позовом до відповідача про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
посилаючись на те, що 12.11.2007 року між
АКБ «ТАС_Комерцбанк», пра
вонаступником якого є ПАТ «Сведбанк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № 0307/1107/88-590 відповідно до умов
якого, відповідач отримав 30 000,00
дол.США, строком користування до 11
листопада 2012 року включно під 11,9%
річних.

В забезпечення кредитного договору
було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали в іпотеку
належну їм квартиру АДРЕСА_1.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк»,
яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк»,
АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою
компанією «Век тор Плюс», укладено
Договір факторингу. Того ж дня,
Факторингова компанієя «Век тор Плюс»
уступила право вимоги за кредитними
договорами, у тому числі й за кредитним
договором № 0307/1007/88-556, ТОВ «Кредитні
ініціативи».

Оскільки боржником ОСОБА_2
зобов`язання належним чином не
виконується, утворилась
заборгованість за кредитним договором
станом на 01.03.2013 року, яка складається
із: заборгованості за кредитом - 24 941,00
дол.США, що за курсом НБУ становить 199
353,41 грн., заборгованості по відсотка -
12615,13 дол.СШа, що за курсом НБУ становить
100 832,73 грн., заборгованості по пені - 20
163,24 дол.США, що за курсом НБУ становить
161 164,77 грн.

Позивач просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки за рахунок
реалізації якого задовольнити вимоги
ТОВ «Кредитні ініціативи» у загальній
сумі 461 350,91 грн. та виселити
відповідачів із квартири без надання
іншого житла із зняттям з
реєстраційного обліку.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 03
грудня 2013 року, описки у якому
виправлено ухвалою цього ж суду від 24
січня 2014 року, позовні вимоги ТОВ
«Кредитні ініціативи» задоволено
частково.

У рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором №0307/1107/88-590 від
12.11.2007 року, яка станом на 01.03.2013 року,
становить 461 350 (чотириста шістдесят
одна тисяча триста п'ятдесят) грн. 91
коп., з яких: заборгованість за кредитом
- 24 941,00 дол.США; заборгованість за
відсотками - 12 615,13 дол.США;пеня за
несвоєчасне виконання умов договору - 20
163,24 дол.США, а всього 57 719,37 дол.США, що
по курсу НБУ станом на 01.03.2013 року є
еквівалентом - 461 350,91 грн.

Ззвернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме, трикімнатну квартиру,
загальною площею 65,84 кв.м., житловою - 39,3
кв.м., розташовану на восьмому поверсі
дев'ятиповерхового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить на праві приватної спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№1847, виданого 27.10.1993 року органом
приватизації Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Криворізької міської ради,
згідно з розпорядженням №Ц1313 від 26.07.1993
року, зареєстрованого в Криворізькому
міському бюро технічної
інвентаризації в книзі 39П-205, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, шляхом
проведення прилюдних торгів згідно
Закону України «Про виконавче
провадження», за початковою ціною
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом, на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій, на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» (07400, Київська
область, місто Бровари, вул.
Незалежності, 14, ),

Стягнуто з відповідачів на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» судовий збір у
розмірі 3 441 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ
«Кредитні ініціативи» ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в частині
виселення без надання іншого житла
відповідачів зі зняттям з
реєстраційного обліку з житлового
приміщення, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права.

Зокрема, судом ухвалено рішення без
урахування вимог ст.. 109 Житлового
кодексу України та ст.ст. 39-40 ЗУ «Про
іпотеку», відповідно до яких одночасно
з рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законодавством,
ухвалюється рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.528 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимогам ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 12.11.2007 року між
АКБ «ТАС-Комерцбанк», пра
вонаступником якого є ПАТ «Сведбанк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № 0307/1107/88-590 відповідно до умов
якого, відповідач отримала 30 000,00
дол.США, строком користування до 11
листопада 2012 року включно, під 11,9%
річних.

В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаними Кредитним
договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
пра вонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки
№0307/1107/88-590-Z-1 від 13.11.2007 року. Згідно
умов якого відповідачі пере дали в
іпотеку нерухоме майно: трикімнатну
квартиру, загальною площею 65,84 кв.м.,
житловою - 39,3 кв.м., розташовану на
восьмому поверсі дев'ятиповерхового
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та належить на праві приватної
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло №1847, виданого 27.10.1993 року
органом приватизації Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Криворізької міської ради,
згідно з розпорядженням №Ц1313 від 26.07.1993
року, зареєстрованого в Криворізькому
міському бюро технічної
інвентаризації в книзі 39П-205, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Пунктом 10.3 договору іпотеки
передбачено, що Іпотекодержатель має
право звернути стягнення на Предмет
іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання Позивальником
умов кредитного договору.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк»,
яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк»,
АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою
компанією «Век тор Плюс», укладено
Договір факторингу.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціа тиви»
укладено Договір факторингу.
Відповідно до п.2.1,2.2. укладеного Дого
вору Клієнт (ТОВ «ФК» Вектор Плюс»)
відступає Фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з Боржниками, право на вимогу
якої належить Клієнту на підставі
документації. З моменту відступ лення
Клієнтом Фактору прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гаран тії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема, права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'я зкових
платежів.

Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК
«Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» укладено договір про
передачу прав за іпотечними договорами
разом із відступленням Прав вимоги
заборгованостей по кредитним
договорах від Боржників, що
здійснюється на підставі Договору
факторингу від 28 листопада 2012 року.

Станом на 01.03.2013 року ОСОБА_6 допустила
заборгованість за кредитним договором
та у добровільному порядку її не
погашає.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ
«Кредитні ініціативи» послалося на
наведені вище обставини та просив суд у
рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов`язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов`язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

За змістом ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; опис нерухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з порушення
прав позивача неналежним виконанням
зобов`язання ОСОБА_2 та наявності в
зв`язку з цим підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку».

Судом враховано вимоги ст. 38, 39 Закону
України «Про іпотеку», перевірено і
досліджено питання вартості предмета
іпотеки, встановлено його початкову
ціну, вирішено питання щодо зазначення
у судовому рішенні інших обставин,
визначених у цій статті, та ухвалено
законне рішення, яке зміні чи
скасуванню не підлягає.

Так, укладаючи 12.11.2007 року договір
іпотеки, сторони домовилися про
набуття, зміну або припинення своїх
прав та обов'язків, закріпивши їх в
договорі, який ними підписано (а.с. 41-47).

Підписавши вказаний договір,
відповідачі погодилися із його
змістом, в тому числі й зі змістом п.п.
10.3., 10.4., 11 щодо права Банку звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, відповідно до принципу
свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України),
сторони договору на власний розсуд
визначають його зміст і формулюють
його конкретні умови, якщо тільки зміст
якої-небудь умови імперативно не
визначений законом чи іншими правовими
актами, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
захист порушених прав позивача шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішення суду в частині задоволення
позовних вимог ТОВ «Кредитні
ініціативи» щодо звернення стягнення
на предмет іпотеки та визначеного
судом розміру заборгованості, в
рахунок погашення якої проводиться
стягнення, сторонами не оскаржено, а
тому колегія суддів не здійснює
перевірку розрахунку розміру
заборгованості, здійсненого судом
першої інстанції, оскільки згідно з
вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України
і зважаючи на роз'яснення, викладені в
п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24.10.2008 р., - під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги
представника позивача ТОВ «Кредитні
ініціативи» щодо неправомірності
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
виселення зі зняттям з реєстрації
відповідачів колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно зі ст.109 ЖК України, примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду за певних умов: якщо
мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Крім того, згідно ст.40 Закону України
«Про іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови №3 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи нежитлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Звертаючись до суду із вимогою про
виселення мешканців із квартири, яка є
предметом іпотеки, позивач ТОВ
«Кредитні ініціативи» послався на лист
від 17.04.2013 року вих. №S9/КІ (а.с.50-51), яким
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 повідомлені про необхідність
звільнення будинку з усіма членами
сім'ї.

Проте в матеріалах справи відсутні
докази отримання відповідачами
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
письмової вимоги про добровільне
звільнення будинку, а в ході судового
розгляду у відсутність відповідачів не
обговорювалось питання щодо
дотримання процедури виселення
відповідачів.

Недотримання позивачем вищезазначеної
процедури є підставою для відмови в
позові про виселення мешканців
житлового приміщення, що є предметом
іпотеки, і на яке звертається
стягнення.

Виходячи із аналізу наведених правових
норм закону, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо добровільно
мешканці не звільнять житловий будинок
або житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
нового власника, або в інший погоджений
сторонами строк. Оскільки на час
ухвалення рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки відсутні
виконання імперативно-диспозитивних
приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК
України, щодо примусового виселення за
рішенням суду мешканців із житлового
будинку або житлового приміщення, на
які здійснюється звернення як на
предмет іпотеки, то колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що такі позовні
вимоги на цій стадії не можуть бути
задоволені, оскільки на момент
ухвалення оскаржуваного рішення
відсутні порушення, невизнання або
оспорювання прав та свобод
іпотекодержателя або нового власника
щодо звільнення таких житлових
приміщень їх мешканцями в розумінні
вимог ст. 3 ЦПК України щодо права особи
для звернення до суду за захистом.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: