Справа № 1505/7862/2012
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 жовтня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді - Матяш Т.Л.,

за участю секретаря - Іванової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Білгород -
Дністровський цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, визнання
права власності, встановлення порядку
користування квартирою та зобов'язання
не чинити перешкоди у користуванні та
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Білгород -
Дністровської міської ради про
визнання права власності на 1/2 частку
квартири та зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області з позовом до ОСОБА_3,
який в подальшому уточнив та просив
суд: визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю; визнати за ним
право власності на ? частку квартири;
встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 в .
Білгород-Дністровському, виділивши у
користування ОСОБА_1: 4 - жила кімната
площею 6,6 кв.м., 5 - жила кімната площею 12,6
кв.м. та ? частку приміщень: 1 - коридор
площею 7,6 кв.м., 2 - коридор площею 3,8 кв.м.,
3 - санвузол площею 4,4 кв.м., 7 - кухня
площею 7,4 кв.м.; зобов'язати ОСОБА_2 не
чинити ОСОБА_1 перешкод у володінні,
користуванні та розпорядженні ?
часткою квартири АДРЕСА_2 у спосіб
передачі ОСОБА_1 ключа від вхідної
двері до квартири та надання
безперешкодного доступу у будь-який
час до квартири.

При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що
07.02.2012 року шлюб між ним та ОСОБА_2 було
розірвано. Від шлюбу у них є донька -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За період шлюбу
була придбана квартира АДРЕСА_1
Одеської області, яка зареєстрована на
ім'я ОСОБА_1. Таким чином зазначена
квартира є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя. Однак, позивач не в
змозі проживати у квартирі, оскільки
відповідач змінила замки у вхідні
двері, що створює перешкоди для нього у
користуванні квартирою.

ОСОБА_3 також звернулась з позовними
вимоги до колишнього чоловіка ОСОБА_1,
та просить суд: визнати за ОСОБА_3 право
власності на ? частку квартири АДРЕСА_1
Одеської області; зобов'язати ОСОБА_1 не
чинити ОСОБА_3 та їхній дитині ОСОБА_4
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 стягнути з ОСОБА_1 судові
витрати на правову допомогу у розмірі
500 грн.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився,
про час та місце судового засідання
сповіщався належним чином.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5, у судовому
засіданні просила суд задовольнити
уточнену позову заяву у повному обсязі.
Щодо позову ОСОБА_3 представник
позивача пояснила, що частково визнає
його, а саме не заперечує проти
задоволення позову в частині визнання
за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку
спірної квартири, в задоволенні інших
вимог просила суд відмовити у повному
обсязі.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася,
про час та місце судового засідання
сповіщалася.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, у судовому
засіданні просив суд позов ОСОБА_3
задовольнити у повному обсязі. Також,
представник зазначив, що не заперечує
проти визнання права власності за
ОСОБА_1 на 1/2 частку спірної квартири, в
задоволенні інших вимог просив
відмовити, оскільки це суперечить
інтересам дитини.

Представник органу опіки та піклування
виконкому Білгород - Дністровської
міської ради у судовому засіданні
підтримала позов ОСОБА_3 та просила суд
задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку сторін, суд дійшов до
наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 05
червня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_1
яке було зареєстровано
Кривобалківською сільською радою
Саратського району Одеської області,
про що в Книзі реєстрації актів про
одруження зроблено запис за № 01.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася дочка - ОСОБА_4, що
вбачається з свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2, яке було зареєстровано та
видано відділом реєстрації актів
цивільного стану по м. Білгород -
Дністровський Білгород -
Дністровського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
14.11.2005 року, актовий запис № 511.

Рішенням Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 07.02.2012 року (справа № 1505/210/2012), шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

На підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21.05.2010 року за № 2-3066/10 позивачу
належить квартира АДРЕСА_2. Реєстрація
права власності була здійснена 08.07.2010
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружина та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою
позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання
квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя.

Крім того, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги сторін про
визнання за ними право власності в
рівних частках на квартиру АДРЕСА_1,
оскільки дані вимоги обґрунтовані,
правомірні та визнаються сторонами.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно ч.1 ст. 370 ЦК України,
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісні власності.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17.09.2013 року по справі була
призначена судово будівельно-технічна
експертиза з метою встановлення
варіантів поділу спірної квартири.

Висновком експерта № 10/03 від 05.05.2014 року
був запропонований варіант з
максимальним приближенням до
ідеальних часток співвласників по 1/2
частки, а саме:

1-му співвласнику виділити в особисте
користування:

- 4- житлова, площею 6,6 кв. м.;

- 5- житлова, площею 12,6 кв. м.;

- 1/2 частка приміщень загального
користування: 1- коридору, 2- коридору, 3-
санвузлу, 7- кухні, загальною площею 11,6
кв. м.;

2-му співвласнику виділити в особисте
користування:

- 6- житлова, площе 13,5 кв. м.;

- 1/2 частка приміщень загального
користування: 1- коридору, 2- коридору, 3-
санвузлу, 7- кухні, загальною площею 11,6
кв. м.;

Житловою площею, 13,5 кв. м., що менше
ідеальної частки за житловою площею на
2,85 кв. м. або 13 797 гривень.

ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах просив
суд встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому у
користуванні 4 - жила кімната площею 6,6
кв.м., 5 - жила кімната площею 12,6 кв.м. та ?
частку приміщень: 1 - коридор площею 7,6
кв.м., 2 - коридор площею 3,8 кв.м., 3 -
санвузол площею 4,4 кв.м., 7 - кухня площею
7,4 кв.м., тобто, як першому співвласнику
за висновком експерта.

Натомість, ОСОБА_3 обґрунтування та
вимоги пов'язані зі встановленням
порядку користування квартирою не
заявлені та не вирішуються судом,
оскільки, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З вищенаведеної норми закону
вбачається, що суд зобов'язаний
розглядати справу виключно в межах
заявлених стороною вимог та на
підставі поданих нею доказів, тобто суд
не вправі виходити за межі доводів
сторони та замість неї самостійно
шукати нові підстави для задоволення
вимог сторони, оскільки суд не виконує
функції адвокатури, а лише надає оцінку
вимогам та доводам сторони виключно у
межах цих вимог і доводів.

Виходячи з викладеного, суд вважає за
необхідне в повному обсязі
задовольнити позовну вимогу ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування
квартирою.

Суд не приймає до уваги доводи
представника ОСОБА_2 про те, що їхня
спільна дитина проживає з матір'ю, тому
вона має право на виділення їй більшої
частини житлової площі, оскільки
предметом розгляду даної справи є
поділ майна подружжя та права дитини не
можуть впливати на результат розгляду
справ такої категорії. Законодавством
передбачений інший порядок та
встановлена окрема процедура захисту
прав та інтересів спільної дитини
подружжя при розлученні.

01 серпня 2012 року ОСОБА_1 звертався до
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області з заявою про
неправомірні дії відносного нього зі
сторони ОСОБА_2. Постановою дільничного
інспектора від 03.08.2012 року встановлено,
що в квартирі, що є спільною власністю
сторін, проживають по сторонні особи.

Оскільки ОСОБА_1 є власником 1/2 частки
квартири, він має право не
безперешкодний доступ до приміщення,
тому суд вважає, що вимога про
зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод
у користуванні часткою квартири
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Одночасно, суд зазначає, що матеріалами
справи не підтверджується та в
судовому засіданні не було
встановлено, що ОСОБА_1 якимось чином
створює перешкоди своїй дружині та
малолітній ОСОБА_4 в користуванні
спільною квартирою, тому вимога її про
усунення перешкод не може бути судом
задоволена.

Частина 4 ст. 60 ЦПК України визначає, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Обґрунтованими та доведеними суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_3 про
стягнення на її користь витрат на
правову допомогу у розмірі 500 гривень,
що підтверджується квитанцією № 4926/9
від 17.09.2012 року.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
Законом України від 20 грудня 2011 року №
4191-VI «Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах».

Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 386, 391 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 15, 16, 60, 88, 174, 209, 212, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 Одеської
області, загальною площею 55,9 кв. м.,
житловою площею 32,6 кв. м., яка в цілому
складається з: 4- житлова - площею 6,6 кв.
м., 5 - житлова - площею 12,5 кв. м., 6 -
житлова, площею 13,5 кв. м., 7 - кухня,
площею 7,4 кв. м., 1- коридор, площею 7,6 кв.
м., 2 - коридор, площею 3,8 кв. м., 3 -
санвузол, площею 4,4 кв. м. - спільною
сумісною власністю балагури ОСОБА_7 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 (ІК-НОМЕР_3) право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
Одеської області, загальною площею 55,9
кв. м., житловою площею 32,6 кв. м., яка в
цілому складається з: 4- житлова - площею
6,6 кв. м., 5 - житлова - площею 12,5 кв. м., 6 -
житлова, площею 13,5 кв. м., 7 - кухня,
площею 7,4 кв. м., 1- коридор, площею 7,6 кв.
м., 2 - коридор, площею 3,8 кв. м., 3 -
санвузол, площею 4,4 кв. м..

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 виділивши у
користування ОСОБА_1: 4- житлова - площею
6,6 кв. м., 5 - житлова - площею 12,5 кв. м., та 1/
частку приміщень загального
користування: 7 - кухня, площею 7,4 кв. м., 1-
коридор, площею 7,6 кв. м., 2 - коридор,
площею 3,8 кв. м., 3 - санвузол, площею 4,4 кв.
м.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ІК-НОМЕР_4) не чинити
перешкод ОСОБА_1 перешкод у
користуванні та розпорядженні 1/2
часткою квартири АДРЕСА_1 Одеської
області у спосіб передачі балагурі
ОСОБА_7 ключа від вхідної двері та
надання безперешкодного доступу до
квартири АДРЕСА_1 Одеської області.

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 Одеської
області, загальною площею 55,9 кв. м.,
житловою площею 32,6 кв. м., яка в цілому
складається з: 4- житлова - площею 6,6 кв.
м., 5 - житлова - площею 12,5 кв. м., 6 -
житлова, площею 13,5 кв. м., 7 - кухня,
площею 7,4 кв. м., 1- коридор, площею 7,6 кв.
м., 2 - коридор, площею 3,8 кв. м., 3 -
санвузол, площею 4,4 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІК-НОМЕР_3) на користь
ОСОБА_3 (ІК-НОМЕР_4) судовий збір у
розмірі 220,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІК-НОМЕР_3) на користь
ОСОБА_3 (ІК-НОМЕР_4) судові витраті по на
правову допомогу у розмірі 500 (п'ятсот)
гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя