Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/465/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Кореняк В.К.
УХВАЛА

Іменем України

25.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Савченко С.О.,

Суровицької Л.В.,

при секретареві - Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Ленінського суду м.Кіровограда від 17
грудня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 17
грудня 2013 року задоволено позов ТОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 15 781 грн.57 коп. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить скасувати рішення через
неповне з»ясування обставин, які мають
значення для справи, недоведеність
обставин справи, які суд першої
інстанції вважав встановленими,
невідповідність висновку суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5,
який просив задовольнити апеляційну
скаргу, заперечення представника ТОВ
«Кредитні ініціативи» Черкавського
Ю.С., дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 17
грудня 2013 року - залишенню без змін з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції встановив що 11.09.2008 року між
ТОВ «ПростоФінанс», як кредитодавцем, і
ОСОБА_5, як позичальником, було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
останній отримав кредит в сумі 46 000
гривень з кінцевим строком повернення
до 10.09.2013 року, із сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 14,5%
річних від непогашеної суми кредиту,
сплатою разової комісії за надання
кредиту в розмірі 1,5% від початкової
суми кредиту та щомісячної комісії за
управління кредитом у розмірі 0,19 % від
початкової суми кредиту. П.7.2 договору
також було передбачено, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником грошових зобов»язань
згідно умов договору кредитодавець має
право вимагати від позичальника сплати
кредитодавцю неустойки (штрафу) в
розмірі 20% від повної суми щомісячного
платежу, зобов»язання по сплаті якого
порушено позичальником.

18.05.2012 року між ТОВ
«ПростоФінанс» і ТОВ «Кредитні
ініціативи» було укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю,
за умовами якого первісний кредитор
відступив право вимоги за
вищезазначеним договором, зокрема,
позивачу.

Судом встановлено, що станом на
10.03.2013 року заборгованість відповідача
за кредитним договором склала 15 781 грн.57
коп., у тому числі: 14 264 грн.90 коп.
заборгованості за кредитом, 688 грн.53
коп. по процентах, 354 грн.16 коп. по
комісії та 473 грн.98 коп. по сплаті
неустойки (штрафу).

На підставі цих обставин суд
дійшов висновку про порушення
відповідачем умов кредитного договору,
наслідком чого є застосування
передбачених ст.611 ЦК України правових
наслідків порушення зобов»язання у
вигляді зміни умов зобов»язання,
сплати неустойки та покладення на
відповідача обов»язку виконати
зобов»язання ( сплатити
заборгованість).

Перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в порядку та межах,
визначених ст.ст. 303, 304 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що суд ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Не заперечуючи проти наявності
заборгованості, яка виникла у нього
перед ТОВ «ПростоФінанс», відповідач
вказує на те, що позивач не надав
належних та допустимих доказів того, що
він набув право вимоги від нього
повернення кредитних коштів, а також
посилається на порушення процедури
заміни кредитора у зобов»язанні, що
звільняє його від обов»язку виконувати
зобов»язання за кредитним договором
перед позивачем.

З такими доводами не можна
погодитись, оскільки факт передання
ТОВ «ПростоФінанс» своїх прав за
кредитним договором, укладеним з
відповідачем 11.09.2008 року, ТОВ «Кредитні
ініціативи» за договором
купівлі-продажу кредитного портфелю
(відступлення права вимоги)
підтверджується копією договору від
18.05.2012 року та витягом з Додатку №1 до
договору (а.с.12-19), долученим до справи
та оригіналом цього договору,
оглянутим у судовому засіданні, як
судом першої, так і апеляційної
інстанції.

Обставин, за яких кредитор у
зобов»язанні не міг бути замінений,
відповідачем не наведено (ч.3ст.512 ЦК
України).

Відповідно до ст..516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов»язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов»язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов»язку первісному кредиторові є
належним виконанням. Крім того,
настають наслідки, передбачені ч.2ст.518
ЦК України. Отже, у разі неповідомлення
письмового боржника про заміну
кредитора його зобов»язання за
договором перед новим кредитором не
припиняються. До того ж, позивач надав
докази про належне повідомлення
відповідача про заміну кредитора
(а.с.64-67).

Згідно із ст.204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним, тобто діє презумпція
правомірності правочину. Заперечення
відповідача проти цивільної
дієздатності нового кредитора не є
предметом судового розгляду, оскільки
позовні вимоги про визнання договору
факторингу недійсним не заявлялись.
Позивачем до матеріалів справи були
додані належні документи, які доводять
наявність у нього цивільної
дієздатності як юридичної особи, що
здійснює свою діяльність на підставі
Статуту, свідоцтва про реєстрацію
фінансової установи та додатку до
нього у сфері фінансових послуг
(а.с.111-118).

Доводи апеляційної скарги не
містять підстав, за яких, відповідно до
ст.309 ЦПК України, апеляційний суд може
скасувати або змінити рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 17
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: