АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/1593/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/608/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Бевзі М.О.,

за участі - позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
їх представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 16
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Довгинцівської районної в місті ради
про визнання права власності на
житловий будинок за набувальною
давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до
виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті ради про визнання
права власності на житловий будинок за
набувальною давністю. В останній
редакції позовної заяви позивачі
просили визнати за ними за набувальною
давністю право власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 та складається з житлового
будинку, літера «А-1», загальною площею
58,9 м2, житловоюплощею 41,8 м2; сараю,
літера «Б», площею 24,4 м2: літньої кухні,
літера «В», площею 21,1 м2, вбиральні,
літера «Е», площею 1,2 м2; сараю, літера
«Ж», площею 5,6 м2; огорожі, літера «№ 1»;
воріт/хвіртки, літера «№ 2», замощення,
літера « 1». В обґрунтування вказаного
позову посилались на те, що в
зазначеному житловому будинку
проживала їх далека родичка ОСОБА_5, яка
на початку 2000 року запропонувала їм
проживати разом з нею. Вони погодилися
і в лютому 2001 року зі згоди власника
будинку ОСОБА_5 вселилися до неї. ОСОБА_5
останні роки життя хворіла, вони
допомагали їй, доглядали за нею.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона померла і вони за
власні кошти поховали її. Після смерті
ОСОБА_5 вони постійно мешкають у
будинку, виконують всі ремонтні роботи,
сплачують комунальні платежі, уклали
договори з КП "Криворіжводоканал", ВАТ
"Криворіжгаз", ВАТ "Дніпрообленерго".
Вони були у добрих стосунках з
померлою, вона бажала подарувати їм
будинок, однак не встигла через смерть.
Спадкоємців у неї не було, ніхто з
заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не звертався.
Позивачі мешкають у будинку понад 12
років, відкрито володіють
вищезазначеним будинком.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2014 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
поставили питання про скасування
вказаного рішення та ухвалення нового,
яким просили позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначив, що оскаржуване
рішення є незаконним та
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм процесуального права.
Так, судом не враховано доказів наданих
позивачами, зокрема акт про проживання
підписаний головою вуличного комітету.
Також судом не взято до уваги пояснення
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Крім того, на
думку позивачів, судом не зазначено
посилань на норми матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача просив
залишити рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від
16.01.2014 року без змін, як таке, що
ухвалене у відповідності вимог
матеріального та процесуального права.
Вважає, що позивачами не доведено факт
добросовісного заволодіння чужим
майном та продовження володіння ним
протягом десяти років. Зокрема,
подружжям ОСОБА_2 отримано паспорти
громадян України в 2005 році в
Болградському районі Одеської області,
а місце проживання в м. Кривому Розі
ними зареєстровано в 2010 році. Також
позивачами не надано жодного доказу на
підтвердження факту спорідненості з
померлою, тощо.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_5 була
власником домоволодіння з побудовами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.43-58).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується копією актового
запису про смерть № 296 від 11.03.2003 року
(а.с.94).

Відповідно до інформації наданої
Четвертою Криворізькою державною
нотаріальною конторою від 17.05.2013 року
після померлої ОСОБА_5 із заявою про
прийняття спадщини або відмову від
спадщини ніхто не звертався, свідоцтво
про право на спадщину не видавалося.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що позивачами
не надано будь-яких беззаперечних
доказів того, що вони добросовісно та
відкрито, безперервно володіли
нерухомим майном саме з березня 2003
року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
визначені у главі 24 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК), зокрема із
правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Таким чином, в розумінні вказаної
статті ЦК України, задоволення судом
вимог про визнання за володільцем
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю можливе лише за
наявності необхідних умов:
добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
тривалості та безтитульності
володіння.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
паспорти громадян України позивачам
видані 26 грудня 2005 року Болградським РВ
УМВС України в Одеській області (а.с 6-7).
До 30 липня 2010 року вони були
зареєстровані в с. Галиця
Болградського району Одеської області.
Зареєстровані у АДРЕСА_2, - 10 серпня 2010
року. Картки фізичної особи - платника
податків позивачі отримали також в
Одеській області, а саме: ОСОБА_2 - 18
квітня 2000 року, ОСОБА_3 - 30 листопада 2004
року. Договори про надання комунальних
послуг позивачами укладені з КП
"Криворіжводоканал" 30 жовтня 2009 року,
Договір про надання послуг з
газопостачання - 06 лютого 2007 року
(а.с.11-16). Пенсійні
посвідчення позивачі отримували в
Одеській області, зокрема ОСОБА_2 - 06
серпня 2002 року (а.с.17). Відповідно до
запису акту про смерть № 296, виданої на
запит суду Довгинцівським відділом
РАГС Криворізького міського
управління юстиції (а.с.67-68) свідоцтво
про смерть та довідку на отримання
допомоги на поховання отримано ОСОБА_8.
За повідомленням Управління
пенсійного фонду України в
Довгинцівському районі м. Кривого Рогу
від 23 серпня 2012 року отримувачем
допомоги на поховання була ОСОБА_8

Позивачами як доказ поховання за свої
кошти ОСОБА_5 надано товарний чек № 38
від 10 березня 2003 року на суму 1280
грн., однак суд критично відноситься до
даного чеку, оскільки бланк даного чеку
надрукований КП " Крив. друк" у 2012 році.
В судовому засіданні позивачі та їх
представник зазначили, що даний
товарний чек виданий позивачам у 2003
році, однак пояснити той факт, що сам
бланк даного чеку надрукований у 2012
році не можуть. Позивачами надано
квитанції про сплату комунальних
послуг (а.с.9-10) за період 2006- 2010 років.

Таким чином, суд дійшов правильного
висновку, щодо відсутності доказів
проживання та добросовісного,
відкритого володіння домоволодінням
позивачами саме з 2003 року.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
вони фактично зводяться до переоцінки
рішення суду та незгодою з його
висновками.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції по
справі ухвалено законне та вмотивоване
рішення, а доводи апеляційної скарги є
безпідставними та спростовуються
висновками суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314,316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді