Провадження № 2/524/451/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року Автозаводський районний суд
м. Кременчука Полтавської області в
складі:

Головуючого судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Крижановській Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

29.11.13 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 про захист прав
споживача та відшкодування
матеріальної шкоди.

Окрім того, 20.03.14 року направив на
адресу суду заяву про забезпечення
позову; просив суд накласти арешт на
нерухоме майно відповідача, а саме: на
частину будівлі цілісного майнового
комплексу, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_2 загальною вартістю 138 594 грн. та
яке належить на праві власності ОСОБА_3,
в межах заявленої ціни позову.

Заяву про накладення арешту
обґрунтував тим, що відповідач не
виконує своїх зобов'язань та має інші
зобов'язання грошового характеру перед
іншими особами, що може ускладнити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов
до наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 4 Постанови за № 9 „Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22 грудня 2006
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За таких умов, враховуючи, що невжиття
заходів забезпечення позову може
зробити неможливим виконання рішення
суду, суд приходить до висновку про
необхідність задоволення вимоги про
забезпечення позову.

На підставі викладеного, відповідно до
ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а
саме: на частину будівлі цілісного
майнового комплексу, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_2 загальною вартістю
138 594 грн., належну ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1), шляхом
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

Копію ухвали направити для виконання
начальнику відділу ДВС
Автозаводського району Кременчуцького
МУЮ у Полтавській області, для відому -
Публічному акціонерному товариству
«ПриватБанк», ОСОБА_4

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя