Справа № 161/4698/14-ц
Провадження № 2-з/161/7/14
У Х В А Л А

27 березня 2014 року
м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Присяжнюк Л.М.
вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення
доказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою
про забезпечення доказів. Вказує, що на
підставі договору купівлі-продажу від
31.08.2011 року їй належить на праві
власності 31/50 частина будинку АДРЕСА_1.
Вказана частина будинку належала
ОСОБА_2, є окремою квартирою, яка
розміщена на присадибній ділянці. Ще
раніше власником 31/50 частин даного
будинку був ОСОБА_3, якому на праві
власності належала земельна ділянка
площею 0,0282 га для обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель та споруд за цією ж адресою.
ОСОБА_3 продав свою частину будинку
ОСОБА_4, після смерті якої майно було
успадковане ОСОБА_2 Земельна ділянка
використовувалась ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
нею для обслуговування 31/50 частини
будинку без оформлення права власності
на неї. Однак оформити своє право на
дану земельну ділянку вона позбавлена
можливості, оскільки при переході
права власності на дану земельну
ділянку нерухомого майна спочатку до
ОСОБА_5, а в подальшому до ОСОБА_2
право власності залишається
зареєстровано за ОСОБА_3 В даний час їй
необхідно юридично оформити своє право
на земельну ділянку, однак при
зверненні до суду слід встановити
належного відповідача до якого може
бути пред'явлений позов про визнання
права власності на земельну ділянку.
Згідно даних, ОСОБА_3 помер орієнтовно в
1998-2001 рр., таким чином необхідно
отримати копію свідоцтва про смерть та
чи заводилась спадкова справа по
смерті останнього. Складнощі в поданні
вказаних доказів полягають в тому, що
інформація, яка міститься в актовому
записі цивільного стану є
конфіденційною, і не підлягає
розголошенню, а запити, які надходять
від адвокатів, виконуються на
загальних підставах з дотриманням
вимог чинного законодавства. Просить
забезпечити докази шляхом їх
витребування з відділу ДРАЦС Луцького
МУЮ Волинської області витяг з
Державного реєстру актів цивільного
стану про смерть ОСОБА_3, з Першої
Луцької державної нотаріальної
контори та Другої Луцької державної
нотаріальної контори інформацію
стосовно звернення в нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини, яка відкрилася по смерті
ОСОБА_3 та копію спадкової справи по
смерті вказаної особи, якщо така
заводилась.

Вивчивши матеріали заяви про
забезпечення доказів, суд прийшов до
наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК
України у заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Отже, для забезпечення доказів в
порядку ст. 134 ЦПК України, заявнику
необхідно навести у заяві обставини,
які свідчать про те, що подання
потрібних доказів може стати
неможливим або ускладненим, та власне
навести докази, які необхідно
забезпечити.

Водночас, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Однак, наведені заявником докази,
зокрема витяг з Державного реєстру
актів цивільного стану про смерть
ОСОБА_3 та копія нотаріальної справи,
яка могла бути заведена після смерті
останнього не стосуються предмету
доказування у справі, яку зазначає
заявник.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що
заявник має намір звернутися в суд з
позовом, проте не знає ким (якою особою)
порушено його право чи інтерес, в
зв?язку з цим просить витребувати
інформацію про смерть особи та
спадкову справу, для визначення
належного відповідача у справі.

Наведені обставини дають підстави
вважати, що вимоги заявника не є
доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України.

Разом із тим заявник вказує, що вказані
відомості можуть бути надані на запити,
які надходять від адвокатів в
загальному порядку. Суд приходить до
висновку, що заявник через свого
представника має можливість отримати
вищевказані відомості. Будь-яких
фактичних даних, про те, що
представнику заявника було відмовлено
в отриманні вищевказаної інформації,
що дійсно свідчить про неможливість чи
ускладнення у отриманні вказаних
відомостей, а тому потребує
забезпечення шляхом витребування їх
судом, а не в загальному порядку, суду
не подано.

Водночас, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, а тому суд
не вбачає підстав для задоволення
заяви про забезпечення доказів у
спосіб, про який просить заявник, а тому
в задоволенні заяви про забезпечення
доказів слід відмовити.

Керуючись ст. 134, 209-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк Л.М.