Справа № 152/486/14-ц
31 березня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
головуючого судді -
секретаря судового засідання - Бабиної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
20.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому
зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 10.01.1996 року. Від даного шлюбу вона та
відповідач мають двох неповнолітніх
дітей: доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з
нею та знаходяться на її повному
утриманні. Спільне життя з
відповідачем не склалося.
Просить стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дітей в
твердій грошовій сумі в розмірі по 300
гривень щомісячно на кожну дитину,
починаючи з часу звернення з позовом до
суду і до досягнення дітьми повноліття,
посилаючись на те, що відповідач
добровільно матеріальної допомоги на
утримання дітей не надає, чим ставить
сім'ю у скрутне матеріальне становище,
а їй одній важко утримувати дітей.
Угоди про добровільну сплату аліментів
між нею та відповідачем не досягнуто.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
заявлені вимоги підтримала. Просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти у твердій грошовій сумі в
розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну
дитину, з часу звернення до суду і до
досягнення дітьми повноліття. Суду
пояснила, що відповідач отримує пенсію
та підробляє шляхом тимчасових
заробітків, тому має нерегулярні та
мінливі доходи, у зв'язку із чим просить
аліменти визначити у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, які просить
стягувати з відповідача щомісячно в
сумі по 300 грн. на утримання кожної
дитини викликаний тим, що діти повинні
отримувати стабільну матеріальну
допомогу від батька щомісячно на
придбання продуктів харчування, одягу,
інших необхідних речей. Вважає, що
відповідач може сплачувати аліменти в
розмірі по 300 грн. щомісячно на
утримання кожної дитини, так як вона
самостійно несе весь обсяг обов'язків
по утриманню дітей протягом останніх
семи місяців, тобто з того часу як
перестала проживати з відповідачем
однією сім'єю. Вона щомісячно витрачає
на утримання дітей в середньому 2000 грн.
Для того, щоб забезпечити дітям гідне
утримання, вона веде підсобне
господарство, зокрема, має дві корови,
здає молоко, за рахунок чого утримує
дітей, тоді як відповідач утриманням
дітей не переймається взагалі.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав, згоден і має змогу
сплачувати аліменти на утримання дітей
в розмірі по 300 грн. на кожну дитину
щомісячно, просить розмір аліментів
визначити в твердій грошовій сумі. Суду
пояснив, що однією сім'єю з позивачкою
не проживає протягом семи місяців. За
цей час щомісячно коштів на утримання
дітей він не сплачував, так як хворів і
лікувався від туберкульозу. З лютого 2014
року йому встановлено ІІ групу
інвалідності і призначено пенсію по
інвалідності в середньому 1000 грн. Ці
кошти він витрачав на своє утримання.
Через хворобу він не може влаштуватися
на роботу, тому єдиним його доходом є
Вирішуючи спір, суд встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
10.01.1996 року, що підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу серії
Від даного шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьком яких в свідоцтвах про
народження зазначений відповідач, а
матір'ю - позивачка, що вбачається із
свідоцтв про народження серії НОМЕР_2,
Діти сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають з
матір'ю та знаходяться на її повному
утриманні, що вбачається із довідок
виконавчого комітету Івашковецької
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області від 7.03.2014 року за
№№ 350, 351 (а.с. 7-8).
Позивачка з дітьми протягом останніх
семи місяців проживає окремо від
Протягом останніх семи місяців
відповідач щомісячно коштів на
утримання дітей не надає.
Також, судом встановлено з пояснень в
судовому засіданні відповідача ОСОБА_2
та з представленого ним пенсійного
посвідчення, що він є інвалідом ІІ
групи загального захворювання і з
лютого 2014 року йому призначено
пенсійні виплати (а.с.14).
Вказані обставини визнані в судовому
засіданні позивачкою та відповідачем,
тому, відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК
України, не потребують самостійного
Інших осіб відповідач на утриманні не
має, стягнення за виконавчими
документами з нього не проводиться.
Відповідач отримує дохід за рахунок
пенсійних виплат як інвалід ІІ групи
загального захворювання в середньому
1000 грн. на місяць, кошти витрачає на
власні потреби, що вбачається із
пояснень останнього в судовому
Відтак, з огляду на досліджені судом
обставини, суд вважає, що відповідач не
позбавлений можливості забезпечувати
на рівні з позивачкою інтереси дітей та
їх утримання, тобто може надавати
допомогу на утримання дітей, оскільки,
як вбачається з пояснень позивачки в
судовому засіданні, весь обсяг
обов'язків, пов'язаних з утриманням
дітей, покладено саме на неї, що ставить
її сім'ю в скрутне матеріальне
становище та у нерівні умови по
відношенню до відповідача, так як вона
утримує підсобне господарство з метою
тимчасових заробітків для
забезпечення дітям гідних умов
проживання, навчання, здоров'я.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України,
Сімейним кодексом України, Конвенцією
про права дитини від 20.11.1989 року, що
ратифікована Постановою ВР України
№789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною
національного законодавства України.
Так, відповідно до ст.51 Конституції
України, батьки зобов'язані утримувати
дітей до їх повноліття.
Статтями 18, 27 Конвенції про права
дитини встановлено, що батьки несуть
основну відповідальність за виховання
і розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування. Кожна дитина має право на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку. Батьки, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
Статтями 180-182, 184, 191 СК України,
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. У разі ухилення батьків від
утримання дитини, кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються судом у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі. При
призначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення. Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Зазначений розмір, визначений у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.
Аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Крім того, відповідно до положень ч.4
ст.212 ЦПК України, результати оцінки
доказів суд відображає в рішенні, в
якому наводяться мотиви їх прийняття
чи відмови у прийнятті.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, і, враховуючи,
що право позивачки на матеріальне
утримання дитини з боку батька
порушене та підлягає судовому захисту,
суд приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Позивачка наполягала на задоволенні
позовних вимог про стягнення аліментів
на утримання дітей в повному обсязі,
тобто в розмірі по 300 грн. щомісячно на
кожну дитину, зазначаючи, що сама, без
участі відповідача, несе обсяг витрат
на утримання дітей, зокрема, на
придбання одягу, ліків та продуктів
харчування для дітей, а відповідач від
матеріального утримання дітей
ухиляється, і протягом останніх шести
місяців не приймає участі в утриманні
дітей.

Враховуючи, що усі обставини, які
становлять предмет доказування, мають
бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57
ЦПК України засобами доказування, суд
вважає достовірно встановленими лише
ті факти та обставини, які визнаються
обома сторонами та підтверджуються
письмовими доказами. Зокрема, що
сторони перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 10.01.1996 року, що вони мають
спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_3
та ОСОБА_4, утримання яких є предметом
даного спору, що діти знаходяться на
утриманні позивачки, що відповідач
добровільно матеріальної допомоги на
утримання дітей не надає протягом
останніх семи місяців, хоча отримує
дохід щомісячно в сумі в середньому 1000
грн. та витрачає кошти на власні
потреби, стягнення за виконавчими
документами з нього не проводиться.

З огляду на те, що судом встановлено той
факт, що відповідач не приймає участі
у матеріальному утриманні дітей і весь
обсяг обов'язків по їх утриманню
покладено на позивачку, то це ставить
сторони у нерівні умови.

Тому, при визначенні розміру аліментів,
суд вважає, що він повинен бути
визначений у твердій грошовій сумі,
оскільки і позивачка, і відповідач
просять визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Крім того, розмір аліментів, які слід
стягнути з відповідача, повинен бути
визначений в сумі по 300 грн. щомісячно
на кожну дитину, починаючи з 20.03.2014 року,
тобто з часу пред'явлення позовної
заяви до суду, відповідно до ст.191 СК
України, до досягнення дітьми
повноліття.

При цьому, суд виходить також із
захисту інтересів дітей, забезпечення
одержання дітьми сторін коштів,
необхідних для їх життєдіяльності,
збереження того рівня життя, який діти
мали б тоді, коли б проживали з обома
батьками і утримувалися за рахунок
обох батьків, оскільки визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі якраз і забезпечить надійний
захист інтересів дітей та отримання
ними надійного стабільного
матеріального утримання з боку батька.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону (ч.2
ст.184 СК України).

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Підлягає стягненню з відповідача
судовий збір в сумі 243,60 грн. відповідно
до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223
ЦПК України, на підставі ст.ст.180-184, 191 СК
України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
непрацюючого, пенсіонера, на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 300 (триста)
гривень щомісячно на кожну дитину,
починаючи з 20.03.2014 року і до їх
повноліття, з наступною індексацією
зазначеного розміру відповідно до
Закону України „Про індексацію
грошових доходів населення".

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі
243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя