РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 р. Московський районний суд м.
Харкова у складі: головуючого судді
Оксененко В.А., з участю секретаря
Дмитрієвої Є.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу за
позовом

КП „Харківводоканал" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за послуги
водопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

КП „Харківводоканал" 06.02.2014 р.
звернувся з позовом до сім'ї ОСОБА_3, яка
проживає в АДРЕСА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 9774 гр. 63 коп. з
01.01.1999 р. по 31.01.2013 р., вказавши в
обґрунтування наступне.

Відповідачі зареєстровані й
проживають у вказаній квартирі та є
споживачами водопостачання та
відведення. До 2009 р. відповідачі
сплачували послуги за водопостачання
згідно показань лічильника. Відповідно
до Закону України „Про метрологію й
метрологічну діяльність" відповідачі,
як фізичні особи, були зобов'язані
своєчасно подавати прилади
вимірювальної техніки на повірку раз у
3 році, але, цього не зробили, на повірку
прилад обліку не надали й продовжили
ним користуватись; на їх попередження
не відреагували. Тому, ними нарахування
за водопостачання з 2009 р. проводиться
за тарифом у розмірі середньомісячних
показань. Відповідачі сплачують
отримані послуги за показаннями
лічильника, внаслідок чого, утворилась
заборгованість, яка і складає з
урахуванням 3% річних та сумою
індексації, 9774 гр. 63 коп.

Відповідачі позов визнали частково,
вказали, що відповідно до діючого
законодавства обов'язок по повірці
лічильника води покладено на
постачальника послуг, у даному разі-КП
„Харківводоканал". Але, позивач з 2009 р.
повірку лічильника не зробив, тому,
вони сплачують послуги згідно показань
водолічильника. Дійсно, оплата
проводилась ними не у повному обязі,
сума заборгованості між показаннями
лічильника та сумою оплати складає 318
грн. 50 коп., що і визнають. Також просять
застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
письмові доказі, приходить до
наступного.

Як встановлено судом, в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані і проживають
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вони є
споживачами послуг із водопостачання
та водовідведення.

01.10.2000 р. в квартирі був встановлений
водолічильник холодної та гарячої
води, якій комісією прийнятий та
опломбований що підтверджується
первісним актом та актом від 09.02.2001 р.,
які містяться в матеріалах справи.

Позивач, звернувшись до суду з позовом
щодо стягнення заборгованості, свої
позовні вимоги обгрунтував цим, що
відповідачі, як власники, за свій
рахунок не здійснили повірку приладу
обліку води, встановленому у них в
квартирі, та продовжили ним
користуватись до 31.01.2013 р.

Разом з тим, з цими твердженнями
погодитись не можна.

Так, згідно п.12,15 Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення,
затверджених Постановою КМУ 30.12.1997 р.
№1497, у разі встановлення квартирних
лічильників холодної та гарячої води
споживач сплачує за воду за
показниками цих лічильників.

По далі. Відповідно до приписів п.2, 3
ст.28 Закону України „Про метрологію і
метрологічну діяльність",п.9,32 Правил
надання послуг з централизованного
опалення, постачання холодної та
гарячої води і відведення,
затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005
р. №630, п.1.13 Правил користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення у містах і селищах
України, затверджених наказом
Державного комітету України по ЖКГ від
01.07.1994 р. №65- періодична поверка,
облуговування та ремонт, у тому числі
демонтаж,

траспортування і монтаж лічильників
води, які знаходятся у власності
фізичних осіб та використовуються ними
для розрахунків спожитої для побутових
потреб

води, проводиться за рахунок
підприємств і організації, які
здісйнюють послуги водопостачання.

Суду не надано доказів того, що
встановлений в квартирі відповідачів
прилад обліку води має недоліки. Сам
факт спливу трьохрічного строку не
свідчить, що прилад обліку непридатний
для подальшого використання і їх дані
споживання води не можуть бути
використані для нарахування оплати за
спожиту воду.

Позивач, як постачальник послуг,
будь-якіх дій, спрямованих на перевірку
приладу обліку не вчиняв, проти
перевірки цього приладу за свій
рахунок відмовився.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку що нарахування
платежів за спожиту воду, виходячі з
тарифів, встановлених населенню, у
даному випадку, не є правільним та
об'єктивним.

Відповідачі не заперечували, що з 2011 р.
сплачують послуги не у повному розмірі;
заборгованість між показаннямі
лічильника та фактичною оплатою
становить 318 гр. 50 коп.; заявили
клопотання про застосування положень
ст.256 ЦК України щодо суми
заборгованості.

Тому, суд стягує з відповідачів за
послуги водопостачання заборгованість
за період з 01.01.2011 р. по 12.12.2013 р. в
розмірі 318 грн. 50 коп., солідарно.

Керуючись ст. 212-215,88 ЦПК України, ст. 1166
ЦК України, Законом України „Про
житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004
р., Законом України „Про метрологію і
метрологічну діяльність", Постановою
КМУ №560 від 12.07.2005 р., суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1), ОСОБА_2
(ІН НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_3) на
користь КП „Харківводоканал"
заборгованість за послуги
водопостачання за період з 01.01.2011 р. по
12.12.2013 р. в розмірі 318 грн. 50 коп.,
солідарно.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1), ОСОБА_2
(ІН НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_3) в дохід
держави судовій збір в розмірі 243 грн. 60
коп., в рівних частках.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова протягом 10 днів.

Суддя
В.А. Оксененко.