У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, Шупрудько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнівського районного суду
від 14 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: орган
опіки та піклування
Переяслав-Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області, орган опіки та піклування
Рокитнівської районної державної
адміністрації Рівненської області, про
позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Рокитнівського районного
суду від 14 лютого 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті
особи: орган опіки та піклування
Переяслав-Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області, орган опіки та піклування
Рокитнівської районної державної
адміністрації Рівненської області, про
позбавлення батьківських прав,
відмовлено.

У поданій на вказане рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася
на його незаконність через неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Вказувала, що суд упереджено
поставився до неї, врахувавши лише
пояснення відповідача.

Доводила, що доказів того, що вона
перешкоджала спілкуватися з дитиною,
відповідач не надав. Взятий до уваги
судом висновок органу опіки та
піклування Рокитнівської районної
державної адміністрації Рівненської
області обґрунтований лише обіцянками
відповідача піклуватися про свою
дитину в майбутньому без врахування
його дій на даний час. Також з пояснень
представника органу опіки та
піклування Рокитнівської районної
державної адміністрації Шупрудько І.М.
вбачається, що відповідач притягувався
до адмінвідповідальності з приводу
порушення громадського правопорядку,
однак даний факт у висновку не
відображений, натомість відмічена його
позитивна характеристика.

Вказувала, що суд безпідставно взяв до
уваги показання ОСОБА_5 - теперішньої
дружини відповідача, оскільки вона є
зацікавленою особою.

Стверджувала, що суд всупереч вимогам
ст. 171 СК України та ст.12 ч. І Конвенції
ООН від 20 листопада 1989 року «Про права
дитини», ратифікованої Україною 27
лютого 1991 року, проігнорував
клопотання її представника про
заслуховування думки дитини.

Вважала, що відповідач ухиляється від
виконання обов'язків по вихованню
дитини, а тому відповідно до ст. 164 СК
України має бути позбавлений
батьківських прав відносно їх доньки.

Покликалася, що відповідач не сплачує
аліменти на дитину з 13 квітня 2004 року,
жодних дій по виконанню інших
обов'язків щодо дитини не здійснює,
хоча вона жодних перешкод не чинить, а
тому просила рішення Рокитнівського
районного суду від 14 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

________________________________________________________________________
__________________________________

Справа № 571/2314/13-ц
Головуючий у 1-й
інст. - Комзюк А.Ф.

Провадження №22-ц /787/732/2014р.
Доповідач -
Боймиструк С.В.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримали та
просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, представник органу
опіки та піклування
Переяслав-Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області, прокурор, у встановленому
законом порядку, завчасно були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, однак до суду не з'явилися і
причин неявки суду не повідомили, а
тому колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач опинився у складних
життєвих обставинах, які вплинули на
його стосунки з дитиною, а тому вважав
за необхідне надати йому можливість
виправити своє ставлення до виховання
дочки.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони по справі
перебували в зареєстрованому шлюбі,
від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася дочка ОСОБА_6, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження НОМЕР_1 від 30 вересня 2002 року
(а.с.8).

06 травня 2008 року шлюб між сторонами
було розірвано (а.с.7).

Згідно з довідкою №770 від 07 листопада
2013 року, виданою Лецьківською
сільською радою
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, дитина проживає
разом з матір'ю та знаходиться на її
утриманні (а.с.12).

Постановою Переяслав-Хмельницького
районного суду Київської області від
10.07.2003 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
стягнуто аліменти на утримання дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (а.с.15).
Відповідно до довідки №5576 від 19.08.2013
року, виданої відділом ДВС
Рокитнівського районного управління
юстиції, заборгованість ОСОБА_4 по
сплаті аліментів з квітня 2004 року по
серпень 2013 року становить 35 474 грн. 83
коп. (а.с.16).

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Переяслав-Хмельницької
райдержадміністрації Київської
області №06-19/2066 від 17.10.2013 року визнано
за доцільне та в інтересах дитини
позбавити ОСОБА_4 батьківських прав
відносно малолітньої дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19-20).

Орган опіки та піклування
Рокитнівської районної державної
адміністрації Рівненської області у
висновку №399/02-23/14 від 04.02.2014 року визнав
за доцільне надати ОСОБА_4 шанс взяти
участь у вихованні та утриманні
малолітньої дочки ОСОБА_6, у термін з
27.01.2014 року по 27.03.2014 року сплатити
заборгованість по аліментах, а в разі
їх несплати та не взятті участі у
вихованні дочки повторно винести
питання щодо позбавлення його
батьківських прав (а.с. 69).

Відповідно до 164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини,
жорстоко поводяться з дитиною, є
хронічними алкоголіками або
наркоманами, вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва,
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного
Суду України у п.16 постанови від 30.03.2007
року № 3 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише
щодо дитини, яка не досягла
вісімнадцяти років, і тільки з підстав,
передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Згідно п. 15 цієї ж постанови,
позбавлення батьківських прав (тобто
позбавлення прав на виховання, захист
її інтересів, на відібрання дитини від
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття, і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції ООН про права
дитини від 27 лютого 1991 року, визначено
неможливість розлучення дитини з
батьками всупереч їх бажанню, за
винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в якнайкращих
інтересах дитини.

Встановлено, що сторони по справі
проживають в різних населених пунктах,
відповідач ОСОБА_4 створив нову сім'ю,
за місцем проживання характеризується
позитивно, має тимчасові заробітки,
його сім'я має житловий будинок, він має
намір погасити заборгованість по
сплаті аліментів, в зв'язку з чим виїхав
на заробітки, та брати участь у
вихованні дочки.

Несплата відповідачем аліментів на
утримання доньки не є підставою прямо
передбаченою ст.164 СК України для
позбавлення батьківських прав. Для
стягнення заборгованості по аліментах
з відповідача, про яку зазначає
позивачка, існує передбачений законом
механізм на стадії виконання судових
рішень.

Враховуючи всі обставини справи, в тому
числі, позитивну характеристику
відповідача по місцю проживання, його
бажання брати участь у вихованні дочки,
а також наявність двох кардинально
протилежних висновків органі опіки та
піклування, а також, ту обставину, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків,
колегія суддів приходить до висновку
про правильність висновку суду першої
інстанції про необхідність надати
відповідачу можливість виправити своє
ставлення до виховання дочки.

Оскільки рішення місцевого суду
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, наведених
у ньому, то колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду
від 14 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: