Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/3486/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванчека М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики.

Заслухавши доповідача, відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму боргу в розмірі 61000 грн., 3% річних в
сумі 1193,16 грн., судовий збір в сумі 621,94
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову. Вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним і
необґрунтованим. Посилається на те, що
суд не взяв до уваги доводи відповідача
про те, що грошові кошти від позивача
він не отримав, а розписка про їх
отримання була написана внаслідок
обману; безпідставно не врахував
показання свідків про те, що грошові
кошти у їх присутності під час
написання розписки не передавались.
Судом порушено норми матеріального
права, а саме не враховані положення ст.
1051 ч. 1 ЦК України, якими встановлено, що
безгрошовість договору позики може
доводитись свідченнями свідків, якщо
договір був укладений під впливом
обману.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 липня 2012 року
відповідач ОСОБА_2 отримав у борг у
позивача ОСОБА_3 грошові кошти в
розмірі 61 000 грн., про що видав письмову
розписку, у якій відповідач
зобов'язався повернути борг до 1 серпня
2012 року.

На час розгляду справи грошові кошти
відповідачем повернуті не були.

У березні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, просив стягнути з
відповідача суму боргу, а також на
підставі ст. 625 ЦПК України 3% річних від
суми боргу за час прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Відповідач позов не визнав, посилався
на безгрошовість даної угоди, зазначав,
що зазначена у розписці сума коштів є
боргом за договором оренди приміщення
СТО, що знаходиться по АДРЕСА_1,
укладеним позивачем з ФОП ОСОБА_4, і в
зв'язку з наявним боргом по орендним
платежам, позивач закрив приміщення
станції технічного обслуговування. Для
забезпечення подальшої роботи СТО, де
відповідач працював менеджером, він
написав розписку про отримання
грошових коштів в борг, хоча фактично
їх не отримував.

Допитані за клопотанням відповідача
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили, що
були присутніми при написанні
відповідачем розписки про отримання
коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд безпідставно не взяв до уваги
доводи відповідача про безгрошовість
договору позики, які, на думку
відповідача, доведені показаннями
свідків, судова колегія відхиляє,
зважаючи на те, що відповідачем не було
надано доказів, які б підтверджували,
що договір був укладений під впливом
обману з боку позивача, а також на
підтвердження обставини, на які він
посилався, заперечуючи проти позову.
Клопотань про витребування таких
доказів ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді не заявляв.

За відсутності доказів укладення
договору позики під впливом обману
показання свідків не можуть бути
визнані належними доказами на
підтвердження безгрошовості угоди.

До того ж, та обставина, що свідки не
були присутні під час передачі
грошових коштів, не свідчить про те, що
грошові кошти взагалі не передавались
позивачем відповідачу, оскільки
останнім не оспорюється факт видачі
боргової розписки.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів з
дня проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: