Справа №666/111/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2014 року Дніпровський районний суд м.
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3,
про визнання договору купівлі-продажу
Позивач звернулась до суду із вказаним
позовом, посилаючись на те, що її мати
ОСОБА_4, була власником
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Проте ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 померла, на момент смерті матері
ОСОБА_1 постійно проживала із нею у
згаданому вище будинку. ОСОБА_1
фактично прийняла спадщину після
померлої матері ОСОБА_4 При цьому
позивач звернулася до Першої
херсонської державної нотаріальної
контри із заявою про прийняття
спадщини від 15.05.2013 року, на підставі
якої була відкрита спадкова справа №
34/2013. У той час, ОСОБА_1 звернулася до
відповідного органу із метою отримати
паспорт громадянина України. Вона мала
на меті стати на реєстраційний облік
місця проживання саме за адресою
успадкованого будинку, але їй стало
відомо, що успадкований нею будинок
належить іншій, невідомій їй, особі.
Стало відомо, що 13.02.2006 року заочним
рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона установлено факт прийняття
вищезгаданої спадщини ОСОБА_3
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є донькою
померлої, у відповідності до ст. 1261 ЦК
України є спадкоємцем першої черги та
склала заяву про прийняття спадщини у
встановлений строк, що іншими
спадкоємцями, крім неї, заяву про
прийняття спадщини не подано, заповіту
не існує, то відповідно до ст. 1268 ЦК
України вважається такою, що прийняла
спадщину та є власником згаданого
будинку. Отже, згаданим заочним
рішенням позбавлено законного
спадкоємця права власності на нерухоме
майно, що є непорушним. У зв'язку із цим,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішенням
Апеляційного суду Херсонської області
від 25.07.2013 року заочне рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 13.02.2006 року скасовано та
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
Але після цього стало відомо, що ОСОБА_5
в інтересах ОСОБА_3 здійснив відчуження
спірного будинку на користь ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу. На підставі
викладеного позивачки просить суд
визнати недійсним договір купівлі -
продажу житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
укладений Між ОСОБА_3, та ОСОБА_2,
посвідчений 11.07.2006 року приватним
нотаріусом Херсонського нотаріального
округу ОСОБА_6, за №2549. Судові витрати
покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник
позивачки уточнила позовні вимоги, а
саме просила суд витребувати із
володіння ОСОБА_2, на користь позивачки
житловий будинок, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, та визнати за
позивачкою право власності на житловий
будинок, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Судові витрати покласти на
відповідача.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове засідання не
з'явились, про час і місце судового
засідання повідомлено належним чином,
причину неявки суду не повідомлено.

Суд зі згоди представника позивача
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов є
обґрунтованим, законним та таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачки - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 від
21.09.2004 року.

ОСОБА_4, була власником житлового
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельною ділянкою для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності від 11.08.1959
року(а.с.3).

Відповідно до Акта від 21.05.2013 року,
складений головою квартального
комітету № 19 Дніпровського района
встановлено, що на момент смерті матері
позивачка ОСОБА_1 постійно проживала з
нею за адресою: АДРЕСА_1, крім того
позивачка продовжує проживати у
згаданому будинку і до сьогодні, що
підтверджується довідкою № 163 від
21.05.2013 року, виданою головою
квартального комітету №19
Дніпровського району.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_1, звернулася до Першої
херсонської державної нотаріальної
контри із заявою про прийняття
спадщини від 15.05.2013 року, на підставі
якої була відкрита спадкова справа №
34/2013, про що свідчить Витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
15.05.2013 року.

З пояснень представника позивача
відомо, що ОСОБА_1 звернулася до
відповідного органу із метою отримати
паспорт громадянина України. Вона мала
на меті стати на реєстраційний облік
місця проживання саме за адресою
успадкованого будинку, але їй стало
відомо, що успадкований нею будинок
належить іншій, невідомій їй, особі.

Судом встановлено, що 13.02.2006 року
заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона установлено
факт прийняття спадщини ОСОБА_3,
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Проте рішенням Апеляційного суду
Херсонської області від 25.07.2013 року
заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 13.02.2006
року скасовано та відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_3(а.с.13-14).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 здійснив
відчуження спірного будинку на користь
ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу,
посвідченого 11.07.2006 року приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за №
2549.(а.с.15).

Згідно ст. 658 ЦК України право продажу
товару, належить власникові товару.
Якщо продавець товару не є його
власником, покупець набуває право
власності лише у випадку, якщо власник
не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Тому згідно із викладеним і рішенням
Апеляційного суду Херсонської області
від 25.07.2013 року вбачається, що право
власності на будинок набуто ОСОБА_3
незаконно. Відповідно, незаконність
набуття права власності не тягне за
собою законність права розпорядження
власністю.

Відповідно п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України,
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача, якщо майно вибуло з
володіння власника або особи, якій він
передав майно у володіння, не з їхньої
волі іншим шляхом.

Рішенням Апеляційного суду
Херсонської області від 25.07.2013 року
встановлено, що спірний будинок вибув
із власності позивача без її волі та
бажання. Отже, нерухоме майно вибуло із
власності позивача незаконно, шляхом
постановленного та скасованого у
подальшому рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 13.02.2006
року.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача з підстав,
передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України.

Відповідно до п. 10 ч. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» та ст.ст. 19, 27 ЗУ
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»
передбачено, що рішення суду про
задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

На теперішній час відповідач
відмовляється повертати позивачеві
домоволодіння, тим більше не визнає
позивача як власника.

Враховуючи викладене, суд на основі
повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
оскільки відповідач набув право
власності на будинок в порушення
законодавства України.

Керуючись ст.ст.317,328,330 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224 - 226, 295 ЦПК
України, п. 10 ч. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», ст.ст. 19, 27 ЗУ
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним -
задовольнити.

Витребувати із володіння ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судові витрати у розмірі 243,60грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Заболотний В.М.