Справа № 481/245/14-ц
Провадж.№ 6/481/52/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2014 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі: Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області подання головного державного виконавця відділу ДВС Новобузького РУЮ Миколаївської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

Встановив:

Головний державний виконавець відділу ДВС Новобузького РУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням відносно ОСОБА_2 про обмеження останнього у праві виїзду за межі України мотивуючи тим, що на виконанні у ВДВС Новобузького РУЮ у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-94/2003 виданого 28.04.2009 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходу громадян, щомісячно починаючи з 27.01.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. 05.05.2009 року заступником начальника відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження . У наданий строк боржник рішення суду не виконав. Станом на 01.02.2014 року борг перед стягувачем ОСОБА_3 не сплачений та становить 24 325 гривень 27 копійок. Просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за межі України.

Представник відділу ДВС Новобузького РУЮ Миколаївської області в судове засідання не зявився, будь-яких заяв про перенесення слухання справи на іншу дату також суду не надав. Про час та місце розгляду подання головний державний виконавець ВДВС Новобузького РУЮ у Миколаївській області був повідомлений телефонограмою, що дає суду право на розгляд подання по суті у відсутність державного виконавця. .

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новобузького РУЮ у Миколаївській області знаходиться виконавчий лист №2-94/2003 виданий 28.04.2009 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходу громадян, щомісячно починаючи з 27.01.2003 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищезазначеного рішення 05.05.2009 року заступником начальника відділу ОСОБА_5 було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом.

Однак, згідно матеріалів виконавчого провадження боржник аліменти на утримання дитини не сплачує, у звязку з чим станом на 01.02.2014 року заборгованість по даному виду стягнення складає 24 325,27 грн.

Згідно п. 18. ч. 3 ст. 11 Закону України N 606-XIV «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням , звертатися до суду за встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. N 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон N 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Тобто під ухиленням в цій конкретній ситуації варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до викладеного, однією з підстав для обмеження у виїзді за межі України є встановлення свідомого ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання судового рішення, а саме рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.02.2003 року по справі № 2-94/2003 року.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Застосування судом обмеження права виїзду фізичної особи за кордон має відбуватися з урахуванням його природи, як конституційного права громадянина, яке встановлюється ст. 33 Конституції України, згідно якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обрати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Відкриття виконавчого провадження та виклики державного виконавця не може розглядатися як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

До того, ж в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази про те, що боржник ОСОБА_2 повідомлений про наявність постанови від 05.05.2009 року про відкриття виконавчого провадження, чи докази отримання ним виклику до державного виконавця, так само як і немає доказів його свідомого небажання отримувати кореспонденцію від ВДВС Новобузького РУЮ у Миколаївській області.

Крім того самим головним державним виконавцем у поданні жодним чином не вказується на умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязання по сплаті аліментів, а лише констатується факт наявності заборгованості, однак не проаналізовано причини утворення такої заборгованості.

Долучені головним державним виконавчем до подання письмові докази факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання покладеного на нього рішенням суду обов'язку не підтверджують. Оскільки, до суду не було надано жодного доказу, про вжиття державним виконавцем заходів, щодо та накладення арешту на майно боржника , доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань та доказів які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, суд вважає недоцільним обмежувати боржника ОСОБА_2 в його праві виїзду за межі України.

З урахування викладених обставин суд вважає за необхідне відмовити відділу Державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за межі України.

Керуючись ст. 13 Загальної декларації прав людини , ст. 33 Конституції України, ст.293, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Закону України «Про виконавче провадження», суд,

Ухвалив:

Відмовити відділу державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області на протязі пяти днів з моменту її оголошення.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області ОСОБА_6