Справа № 569/1702/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі судді - Ореховської К.Е.

при секретарі - Шкіндер І.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія Авангард» про
визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшов
позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
Авангард» про визнання права власності
.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю з підстав зазначених в
позовній заяві. Просить суд
постановити рішення, яким визнати за
ОСОБА_2 право власності на
гараж-стоянку АДРЕСА_1

Представник ТзОВ «Будівельна компанія
Авангард» в судове засідання не
з»явився. Однак подав до суду письмові
пояснення, згідно яких повністю
погоджуються з усіма обставинами
викладеними в позовній заяві
позивачем, та визнає позовні вимоги у
повному обсязі. Крім того просять суд
проводити розгляд справи за їх
відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають до повного
задоволення.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності від 19
серпня 1997 року виданого на підставі
розпорядження міського голови №1371-р
від 18 серпня 1997 року , гараж, який
розташований в АДРЕСА_1 гараж-стоянка
належить ОСОБА_3.

Як вбачається з оглянутого та
дослідженого в судовому засіданні
договору №7-106 від 10 грудня 1996 року Мале
колективне підприємство «Авангард», як
основний власник споруди гаражного
комплексу в АДРЕСА_1 , забезпечує
експлуатацію гаражного комплексу, несе
відповідальність за роботу
енергозабезпечення та водопостачання,
каналізації, телефонізації, системи
пожежогасіння, а власник ОСОБА_3
своєчасно сплачує кошти за надані
послуги та дотримується всіх вимог по
експлуатації гаражного комплексу .

На підставі вказаного договору,
власник має право на власність тільки
місця стоянки, згідно договору №5-1-73
від 05.03.1993 року.

Даний договір був пролонгований 24
лютого 2004 року, 01 квітня 2013 року .

На підставі акту державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
гаражного комплексу на 300 місць по
АДРЕСА_1 , затвердженого розпорядженням
№1-р від 01.05.1996 року Рівненською міською
Радою народних депутатів та на основі
договору №5-1-73 від 05.03.1993 року ОСОБА_3
передано у власність місце-стоянка
АДРЕСА_1 на першому поверсі.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач з 1997 року і до сьогоднішнього
дня добросовісно відкрито,
безперервно володіє та користується
гаражем-стоянкою АДРЕСА_1.

В 1997 році ОСОБА_3 передав йому у
користування, володіння та
розпорядження вищезазначений
гараж-стоянку.

Після 1997 році ОСОБА_3 повинен був
переоформити право власності на нього,
але у зв'язку з виїздом до Сполучених
Штатів Америки не зробив цього.

Від власника за цей час не надходило
жодних вимог про повернення майна.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво
про смерть, завірене державним
нотаріусом, Округ Гвінет Джорджія,
ОСОБА_4, перекладене з англійської на
українську мову перекладачем бюро
перекладів «Консул-Рівне».

Про ті обставини, що ОСОБА_2, з 1997 року
добросовісно відкрито, безперервно
володіє та користуєється
гаражем-стоянкою АДРЕСА_1 свідчать
договори з ТзОВ «Будівельна компанія
Авангард», підписані ним, де він
зобов'язується своєчасно сплачувати
кошти за послуги з експлуатації
гаражного комплексу, що особисто
здійснював за власні кошти. Також факт
користування ним гаражем-стоянкою
АДРЕСА_1 підтверджується письмовими
поясненнями директора ТзОВ
«Будівельна компанія Авангард» та
бухгалтерів, а факт сплати коштів за
користування - платіжними документами.

Згідно ст.3 Цивільного процесуального
кодексу України, кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів:

Згідно з ст.16 ЦК України серед інших
способів захисту цивільних прав є
визнання права та інтересів.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 344 ЦК України встановлено, що
якщо особа заволоділа майном на
підставі договору з його власником,
який після закінчення строку договору
не пред'явив вимоги про його
повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності. Право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Фактичне володіння чужим майном згідно
зі статтею 397 Цивільного

кодексу України вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлено рішенням
суду, а володільцем чужого майна є
особа, яка фактично тримає його у себе.

Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
правила статті 344 Цивільного
кодексу України про набувальну
давність і поширюються також на
випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом. Згідно п. 1
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України Кодекс набирає чинності з 1
січня 2004 року.

Як встановлено в судовому засіданні,
підтверджено представником позивача ,
та визнано відповідачем , позивач
ОСОБА_2 на протязі понад шістнадцять
років добросовісно, відкрито та
безперервно користуєтьсь належним
гаражем, однак через відсутність
правовстановлюючих документів
змушений звернутися до суду за
захистом прав та законних інтересів.

Таким чином, вимоги позивача про
визнання права власності є
обґрунтованими відповідно до чинного
законодавства та доведеними доказами в
справі.

Враховуючи вищевикладені обставини в
їх сукупності, а також обставини
визнання позову відповідачем , суд
приходить до висновку про необхідність
захисту прав позивача у спосіб
визнання його права.

На підставі ст.. ст.. 3,16,182,319,328,331,332,392 ЦК
України , керуючись
ст.ст.10,11,57-60,88,208,209,212-215,218,223,224-228, 292,294 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
Авангард» про визнання права власності
- задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
гараж стоянку АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Рівненського міського суду
Ореховська К.Е.