АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/7176/13-ц 22-ц/774/846/К/14
Справа №215/7176/13-ц
інстанції - Демиденко Ю.Ю.
Апеляційне провадження №22-ц/774/846/К/14
Категорія 26 ( ІІІ )
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Братіщевої
Л.А.

суддів:
Грищенко Н.М., Турік В.П.,

при секретарі:
Кузьміній Н.В.

за участю: представника відповідача
ПАТ "Кривбасзалізорудком" - Кукурузи
Дар’ї Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2014
року за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н
О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(надалі - ПАТ «Кривбасзалізорудком») і в
обґрунтування позову зазначив, що
працюючи тривалий час у підземних
умовах праці отримав професійне
захворювання.

Висновком МСЕК від 11.06.2008 р.
вперше встановлено 50% втрати
професійної працездатності, висновком
МСЕК від 22.06.2012 року повторно
встановлено ступінь втрати
професійної працездатності 50 % та третя
група інвалідності.

Посилаючись на ці обставини
просив суд стягнути з ПАТ
"Кривбасзалізорудком" 100 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково, стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на його користь 25000 /двадцять п'ять
тисяч/ грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
ПАТ "Кривбасзалізорудком" просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Зокрема відповідач зазначає, що у
позивача відсутні законні підстави для
відшкодування моральної шкоди. Позивач
посилається на ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП
України, він хоча і перебував в
трудових відносинах з ПАТ, але свідомо
обрав професію зі шкідливими умовами
праці, був попереджений та обізнаний з
вказаними умовами, користувався
пільгами та гарантіями і у всякий час
міг змінити роботу. Наявність
шкідливих умов праці є об'єктивною на
деяких робочих місцях згідно
законодавства, гігієнічної
класифікації праці. З вказаного видно,
що діяльність ПАТ по використанню
праці працівників у шкідливих умовах,
не є протиправною, що вказує на
відсутність підстав для стягнення
моральної шкоди. Розмір моральної
шкоди значно завищений та не
відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості.

Судом не враховано, що 11.06.2008 року
позивачу первинно було встановлено 50%
втрати професійної працездатності з
переоглядами, наступний переогляд
позивачу призначено 01.07.2016 року, тобто
позивачу не встановлено стійку втрату
працездатності, що свідчить про
можливість зменшення при черговому
переогляді процентів втрати
працездатності.

У зв'язку з тим,що втрата
професійної працездатності позивача
відбувалася поступово протягом його
трудової діяльності у шкідливих умовах
праці, а тому відшкодування моральної
шкоди позивачу за період часу його
роботи з 01.04.2001 -23.02.2007 роки має
здійснити Фонд.

В запереченнях на апеляційну
скаргу позивач ОСОБА_2 зазначив, що
рішення ухвалене судом першої
інстанції ухвалене без порушень норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а рішення суду без
змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком»
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 з 18.03.1988 року по 01.07.2008
рік працював на різних посадах у
відповідача.

28.05.2008 року Актом розслідування
хронічного професійного захворювання
у ОСОБА_2 було встановлено професійне
захворювання - хронічне професійне
захворювання - хронічне обструктивне
захворювання легень 1 ст.,
радикулопатія шийна,
попереково-крижова, з помірно
вираженими статико-динамічними
порушеннями, больовим синдромом,
нейродистрофією, періартрозу,
початкових артрозів колінних та
ліктьових суглобів. Захворювання
відповідно до акту розслідування
пов'язані з виробництвом, виникли з
вини роботодавця.

Позивачу вперше встановлена
стійка втрата професійної
працездатності в розмірі 50 % по
вказаним захворюванням висновком МСЕК
від 11.06.2008 р.(а.с.15). Висновком МСЕК від
11.07.2013 року при переогляді також
встановлено 50 % втрати працездатності,
третя група інвалідності (а.с.21).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Як вбачається з пункту 19 акту
розслідування професійного
захворювання від 28 травня 2008 року
встановлено осіб, які порушили
законодавство про охорону праці, а саме
невиконання адміністрацією ВАТ
«Кривбасзалізорудком» вимог ст.153 КЗпП
України та ст.13 Закону України «Про
охорону праці».

Доводи представника
відповідача, щодо відсутності підстав
покладення на ПАТ
«Кривбасзалізрудком» обов'язку з
відшкодування моральної шкоди
позивачу та необхідності застосування
до спірних правовідносин ЗУ «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання», є не обґрунтованими,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008
року по справі №1-32/2008 встановлено, що
зазначеним Законом скасоване право
застрахованих осіб, громадяни, що
потерпіли на виробництві від нещасного
випадку або професійного захворювання
, на відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду , яке вони мали на
підставі приписів первинної редакції
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності та визнано, що після
скасування вказаних приписів
громадяни, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання , мають право на
відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1
КЗпП України за рахунок власника або
уповноваженого ним органу (
роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше
втрату професійної працездатності по
професійному захворюванню позивачу у
розмірі 50 % було встановлено 11 червня 2008
року, що підтверджується висновком
МСЕК, отже саме з цього часу у позивача
виникло право на відшкодування з
відповідача моральної шкоди.

Також спростовуються й доводи
відповідача щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач
обмежений в фізичних навантаженнях,
відчуває постійні болі в грудній
клітині, хребті, кінцівках,має задуху,
що вимагає додаткових зусиль для
організації його життя.

Однак, колегія суддів вважає, що
розмір моральної шкоди, що підлягає
стягненню на користь позивача,
визначений судом без урахування
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995р. з подальшими змінами,
відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних,
душевних, психічних і фізичних
страждань, яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення) з
урахуванням в кожному конкретному
випадку, ступеня вини відповідача та
інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, й,
беручи до уваги конкретні обставини по
справі, моральні страждання позивача,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, вважає необхідним
змінити рішення суду, зменшити розмір
стягнутої моральної шкоди з
відповідача на користь позивача з 25 000
(двадцяти п'яти тисяч) грн. до 20 000
(двадцяти тисяч) грн.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи і
висновками суду і не можуть бути
підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» -
задовольнити частково.

Рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
лютого 2014 року змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на користь ОСОБА_2 з 25 000(двадцяти п'яти
тисяч) грн. до 20 000 (двадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/