Чуднівський районний суд
Житомирської області
Справа № 294/1247/13-ц
Номер провадження 2/294/51/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
м. Чуднів

Чуднівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді Мельничука О.О.

при секретарі Івашкевич В.П.,

за участю представника позивачки
(відповідачки) ОСОБА_1,

відповідачки (вона ж позивачка) ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Дриглівської сільської ради, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 "про визнання права власності"
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
"про визнання права власності",-

встановив:

ОСОБА_4 звернулась в суд з
позовом до Дриглівської сільської
ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання за
нею права власності на 1/5 частину
жилого будинку з надвірними спорудами
по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті своєї матері ОСОБА_6., яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року і після
смерті якої відкрилась спадщина, в т.ч.
на дане будинковолодіння, яку
позивачка прийняла згідно закону в
установленому порядку, але не може
оформити право власності на житло, так
як не збереглися документи первинної
реєстрації будинку, в зв"язку з чим вона
змушена звернутись в суд із позовною
заявою щодо визнання за нею як єдиним
спадкоємцем покійної права власності
на вказану вище 1/5 частину
будинковолодіння в порядку
спадкування, на яку спадкодавиця
набула право власності в якості члена
колгоспного двору.

ОСОБА_2 звернулася в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_4 про
визнання за нею права власності на 1/5
частину вказаного вище жилого будинку
з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті своєї
матері ОСОБА_6., так як вона на момент
смерті спадкодавиці проживала з
останньою, а, отже, прийняла спадщину.

У судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги своєї
довірительки та викладені у позовній
заяві обставини справи, заперечивши
проти задоволення зустрічного позову,
вказавши що на час смерті ОСОБА_6.
остання проживала хоча і в одному із
ОСОБА_2 будинку, але вказані особи
провели його поділ на дві частини,
ізолювавши ці частини та ведучи кожен
окремо господарство, поставивши окремі
лічильники та відкривши окремі рахунки
на сплату електроенергії, а також маючи
кожен окремі номери телефонів.

ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтримала свої позовні вимоги,
заперечивши проти задоволення позову
ОСОБА_4, так як остання пропустила
передбачений законодавством строк на
звернення в нотаріальну контору із
заявою про прийняття спадщини, а
позивачка спадщину прийняла,
проживаючи з померлою в

одному будинку. При цьому ОСОБА_2
підтвердила проживання в окремій від
матері частині будинку, відкриття з
матір"ю окремих рахунків на сплату
електроенергії та установку у кожній
частині будинку окремих телефонів із
різними номерами, пояснивши такі дії
намаганням створити померлій
комфортні умови щоб останній ніхто не
мішав, так як та була інвалідом з
дитинства, хворіла і прагнула спокою
від дітей.

Представник відповідачки
ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав
позицію своєї довірительки, вказавши,
що розподіл садиби не був проведений в
установленому для цього порядку на дві
окремі квартири, сторони спільно
обробляли земельну ділянку біля
садиби, тобто вели спільне
господарство, разом харчувалися,
проживаючи єдиною родиною.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні
пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6. свого
часу посварилися, а тому ОСОБА_4 провела
ізоляцію двох частин будинку по вул.
Зарічна, 23, забивши для цього двері в
двох кімнатах, використавши наявність
двох входів у будинок ще при його
будівництві, але згодом ОСОБА_2 та
ОСОБА_6. помирилися, продовжуючи вести
спільний обробіток присадибної
земельної ділянки та разом
харчуватися.

Суд, дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення вказаної
особи, приходить до висновку, що позови
підлягають задоволенню частково.

ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.
та ОСОБА_6. станом на квітень 1991 року
були членами колгоспного двору
(особовий рахунок № НОМЕР_1) згідно
даних погосподарської книги № 2 за
1991-1995 роки.

Відповідно до положень діючого
до 2004 року законодавства обов"язкова
державна реєстрація прав власності на
будинок у сільській місцевості не була
передбачена.

Рішенням Чуднівського райсуду
від 17.02.2012 року, яке в цій частині
залишене в силі рішенням Апеляційного
суду Житомирської області від 10.05.2012
року, видане виконкомом Дриглівської
сільської ради 09.12.1997 року свідоцтво
про право власності ОСОБА_6. на будинок
по АДРЕСА_1 було визнане недійсним, як і
договір дарування належної ОСОБА_6. 1/2
частини будинковолодіння, із визнанням
за ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 права
власності кожному по 1/5 частині даного
будинковолодіння (при цьому рішенням
Чуднівського райсуду від 18.09.2012 року
було визнане незаконним і рішення
виконкому Дриглівської сільської ради
від 22.12.1993 року № 34 про безоплатну
передачу у приватну власність ОСОБА_6.
всієї земельної ділянки загальною
площею 0,61 га, що розташована по АДРЕСА_1,
із визнанням недійсним Державного акту
на право приватної власності на
вказану землю серії ЖТ 06-08-000095,
виданого 28.02.1997 року на ім"я ОСОБА_6).

ОСОБА_6., як член колгоспного
двору, наряду з іншими вказаними вище
особами також набула право власності
на 1/5 частину спірного
будинковолодіння на законних
підставах (згідно ст. 120 ЦК України 1963
року як член колгоспного двору).

Водночас, ОСОБА_6. померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і після її смерті
відкрилася спадщина на належне їй
майно.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218
ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України обидві
позивачки є спадкоємцями першої черги
щодо майна померлої матері.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її, подавши заяву у
нотаріальну контору, а спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4 прийняла спадщину

згідно закону в установленому порядку
відповідно до ст.1269 ЦК України, подавши
відповідно до наданого їй рішенням
Чуднівського райсуду від 18.02.2014 року
додаткового строку заяву в нотаріальну
контору, але їй було відмовлено
постановою державного нотаріуса
Чуднівської ДНК від 06.03.2014 року № 143/02-31
у видачі свідоцтва про право на
спадщину згідно закону в зв"язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на будинок.

Водночас, ОСОБА_2 не подавала
вказану заяву у нотаріальну контору,
вважаючи, що вона прийняла спадщину
згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України, проживаючи
з померлою на момент її смерті, і з
такою позицією суд погоджується.

Прийняття спадщини шляхом
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
передбачає два юридичних факти:
позитивний (постійне проживання в
одному житловому приміщенні із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини) і заперечний (відсутність
відмови від прийняття спадщини
протягом встановленого законом
строку).

ОСОБА_2 не подавала заяву про
відмову від прийняття спадщини після
смерті матері. При цьому її проживання
у спільному будинку із ОСОБА_6. випливає
із слідуючих встановлених у судовому
засіданні обставин.

Факт самовільної ізоляції двох
частин будинку по АДРЕСА_1, проведений
ОСОБА_4, підтверджується поясненнями
свідків та самої ОСОБА_2 у судовому
засіданні. Згодом сторони відкрили
окремі рахунки на електроспоживання та
була встановлена ОСОБА_2 окрема
телефонна лінія.

Водночас, даний спір щодо
розподілу нерухомого майна не був
предметом судового розгляду, а також
сторони не зверталися в орган
місцевого самоврядування з приводу
відкриття двох окремих дворів.
Встановлений ОСОБА_6. порядок
користування окремими кімнатами, які
позначені цифрами І, 1-1, 1-2, 1-3, не
відповідав її частці у даному будинку,
що було встановлено рішенням
Чуднівського райсуду від 17.02.2012 року.
При цьому сторони не провели поділ
земельної ділянки, продовжуючи її
спільно обробляти, разом харчувалися, а
подальше проживання в окремих кімнатах
ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_11 пояснюють
тим, що ОСОБА_6. була інвалідом з
дитинства, хворіла, а тому потребувала
спокою, в т.ч. від дітей ОСОБА_2, а тому
навіть після примирення сторін і до
смерті ОСОБА_6. вони вирішили двері
залишити забитими.

Для того, щоб спадкоємець вважався
таким, що прийняв спадщину, факт
спільного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини повинен бути
підтверджений відповідними доказами і
необхідно, щоб таке проживання було
постійним. Перелік документів та інших
доказів, які дозволяють визначити
постійність проживання, містяться у п.
211 "Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України.
Згідно з цією нормою доказом
постійного проживання разом зі
спадкодавцем можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом зі
спадкодавцем; копія рішення суду, що
набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; реєстраційний
запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те,
що спадкоємець постійно проживав разом
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та інші документи, що
підтверджують факт постійного
проживання разом зі спадкодавцем.

Водночас, в ході розгляду даної
справи було встановлено, що на час
смерті спадкодавиці остання дійсно
проживала в одному із ОСОБА_2 будинку по
АДРЕСА_1, що випливає із довідки
Дриглівської сільської ради від 15.08.2013
року № 451.

Отже, невирішення питання про
проведення поділу будинку між
сторонами в установленому для цього
законодавством порядку, самовільність
дій ОСОБА_6. у 1997 році щодо визначення
порядку користування будинком, який не
відповідав її частці у власності,
невизнання таких дій померлої з
юридичної точки зору ОСОБА_2, діти якої
та яка в судовому порядку визначили
своє право на будинковолодіння,
непроведення сторонами поділу
земельної ділянки відповідно до їх
часток, на якій знаходиться дане
будинковолодіння, не дає суду підстав
для висновку, що сторони провели поділ
житлового будинку на дві квартири (у
випадку згоди із цим ставиться під
сумнів рішення суду, яким
заперечується право ОСОБА_6. на
самовільно зайняту нею частину
будинку, що явно не відповідало
належній їй 1/5 частині, адже договір
дарування від 06.03.1998 року рішенням
Чуднівського райсуду від 17.02.2012 року
був визнаний недійсним в повному
обсязі і дане рішення має
преюдиціальне значення при розгляді
даної справи).

Отже незаконність дій по
ізоляції двох частин будинку не дає
підстав для висновку про законність
посилання ОСОБА_4 на встановлення факту
проживання сторін в різних квартирах
(при цьому користування двома
телефонними лініями та відкриття двох
окремих рахунків щодо оплати за
електроспоживання само по собі не є
достатньою підставою для встановлення
даного факту, а лише свідчить про
намагання сторін розподілити між собою
витрати на дані послуги).

Після смерті ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_2 прийняла спадщину згідно
ст. 1268 ч. 3 ЦК України, проживаючи з
померлою на момент її смерті, а ОСОБА_4
прийняла спадщину згідно закону
відповідно до ст.1269 ЦК України, подавши
заяву в нотаріальну контору, але їм
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину в зв"язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів.

Таким чином, кожна із позивачок в
порядку спадкування набула право
власності на 1/10 частину спадкового
майна (1/5 : 2 = 1/10).

Осіб, які оспорювали б право
власності покійної, не має. Інші особи з
дня смерті спадкодавиці на спадкове
майно прав не заявляли.

З огляду на часткове
задоволення позовних вимог, понесені
сторонами судові витрати підлягають
зарахуванню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, змістом ст.ст.11,16, 328, 380, 1223, 1261,
1268, 1269 ЦК України, суд

вирішив:

Позови задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право
власності за кожною на 1/10 частину
житлового будинку загальною площею 83,7
м. кв. та жилою площею 51,3 м. кв. з
надвірною будівлею (сараєм) по АДРЕСА_1,
в порядку спадкування після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Судові витрати підлягають
зарахуванню.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана в Апеляційний суд
Житомирської області через
Чуднівський райсуд протягом десяти
днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо така
не буде подана.

Суддя: О. О. Мельничук