Справа № 307/734/14-ц
Провадження № 2/307/599/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі
головуючого Чопик В.В. при секретарі
Олексій Я.В., з участю представника
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Буштинської селищної ради де третя
особа Тячівська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на спадкове нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Буштинської селищної ради де третя
особа Тячівська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на спадкове нерухоме майно,
посилаючись на те, що в будинку АДРЕСА_1
проживала його сім'я разом з ним та
покійною бабусею - ОСОБА_4 Її бабуся
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За домовленістю з
своїми батьками, він з 1980 року
залишився проживати разом з бабусею в
її будинку, де проживає до
сьогоднішнього часу, а батьки пішли
проживати окремо у власний будинок по
АДРЕСА_2. При житті, покійна, все своє
майно заповіла позивачу, про що
секретарем виконкому Буштинської
селищної ради був складений заповіт 08
листопада 2005 року. З вказаним заповітом
він не одноразово звертався до
нотаріальної контори, але видати
свідоцтво про право власності за
заповітом нотаріальна контора йому
відмовила в зв'язку з тим, що будинок не
зареєстрований в Тячівському РПТІ.
Відсутність державної реєстрації
права власності на нерухоме майно
призвели до того, що будинок після
смерті бабусі не увійшов до складу
спадщини, а він єдиний спадкоємець,
який не зміг його успадкувати. Про те,
що він являється єдиним спадкоємцем
будинку та постійно в ньому проживає
підтверджено заповітом, довідкою
Буштинської селищної ради та
пропискою в паспорті, та при
необхідності зможуть підтвердити його
родичі. Крім будинку АДРЕСА_1, іншого
майна бабуся не мала та за її життя
номер цього будинку постійно мінявся,
про що свідчать документи на будинок та
земельну ділянку, які після її смерті
залишились у позивача, це - будинкова
книга; схема земельної ділянки
відповідно до генерального плану
забудови 1957 року; план будинку 1974 року;
рішення 15 сесії 22 скликання
Бущтинської селищної ради від 26 грудня
1997 року про передачу ОСОБА_4 у приватну
власність земельної ділянки біля
будинку, яка знаходилась у
користуванні та інші документи.
Начальником відділу містобудування та
архітектури району даний висновок в
якому вказано, що будинок по справі
знаходиться в житлово-громадській
забудові, будівництво закінчене,
містобудівні умови та обмеження в
історично-сформованій забудові не
порушені. Грошова оцінка нерухомого
майна будинку АДРЕСА_1 відповідно
зведеного акту ТР ПТІ становить 714 15
грн. Вважає, що згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті, а при його
відсутності, особи вказані у ст. 1261
цього кодексу, тобто діти та той з
подружжя, який пережив спадкодавця. За
правилами ч. 2 ст. 1268 ЦК спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270, не заявив про
відмову від неї.. В будинку АДРЕСА_1 він
народився, виріс та на протязі всього
часу відкрито проживав та проживає і
безперервно володіє ним, таким чином
вважаю, що він добросовісно заволодів
вказаним нерухомим майном та за ним
може бути визнано право власності. Тому
просить суд визнати його власником
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 загальною площею 75,3 кв.м.,
житловою площею 33,6 кв.м..

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та просить її
задовольнити.

Представник відповідача Буштинської
селищної ради в судове засідання не
з'явився, причини своєї неявки суду не
повідомив, а тому суд на підставі ст. 169
ЦПК України справу розглянув у його
відсутності.

Представник третьої особи Тячівської
райдержнотконтори в судове засідання
не з'явився, причини своєї неявки суду
не повідомив, а тому суд на підставі ст.
169 ЦПК України справу розглянув у його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до будівельного паспорту
будинок в АДРЕСА_1 збудовано в 1974 році і
власником його є ОСОБА_5

ОСОБА_5 помер, що стверджується актовим
записом про смерть № 19 від 28.09.1964 р.

Після його смерті у вказаному будинку
залишилась проживати його дружина
ОСОБА_4, що стверджується довідкою № 2059
від 17.09.2013 року Буштинської селищної
ради.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України « Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», право
на нерухоме майно та їх обтяження , що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації ,
передбаченої цим Законом, ..якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство , що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав та обтяжень .

Відповідно до аб.3 п. 1 Інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013
року «Про практику розгляду справ про
спадкування» право власності на
збудоване нерухоме майно набувається
в порядку , який існував на час його
спорудження.

Як вбачається спадковий будинок
побудований в 1974 році і право власності
на нього в той час підтверджує:
особливі рахунки в господарських
книгах, довідки сільської ради про
належність будинків конкретним
власникам, про сплату податків на
будівлю та обов'язкової їх страховки ,
що стверджується аб. 5 п.1.2. «
Рекомендаций по вопросам
удостовирения договоров об отчуждении
жилого дома ( части дома ) либо квартири
в доме жилищно- строительного
коллектива индивидуальних
застройщиков» від 22.12.1986 року, де
зазанчено, що «в сельской месности
подтверджением приднадлежности дома
могут служить соответствующие справки
исполкомов поселков селького Совета.

Аналогічні приписи наявні в абз. 4 п.62 «
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР». від 31 жовтня 1975 року та п. 45
«Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських селищних ,
сільських Рад народних депутатів» від
19 січня 1976 року.

Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу
України в редакції1963 року визнається
, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном .

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу
України в редакції1963 року для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв… Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Таким чином виходячи з вище наведених
норм Законів, суд вважає, що ОСОБА_4 на
час своєї смерті була власником вище
вказаного будинку.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт від
08.11.2005 року посвідченого секретарем
Буштинської сілької ради, згідно якого
заповіла все майно позивачу ОСОБА_2,
який на час її смерті проживав разом з
нею у вищевказаному спадковому
будинку, що стверджується також
довідкою № 2059 від 17.09.2013 року
Буштинської селищної ради.

Довідкою Буштинської селищної ради
№2102 від 16.09.2013 року стверджено, що
вулицю на якій розташований спадковий
будинок змінено з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

Висновком відділу містобудування та
архітектури від 11.11.2013 року № 01-20/1
стверджено, що вище вказаний будинок
знаходиться в житлово-громадській
забудові, будівництво закінчене,
містобудівні умови та обмеження в
історично-сформованій забудові не
порушені.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла , інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу
України, спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивачем наведено
достатньо доказів, які підтверджують
його право на спадкове майно, а отже
слід визнати ОСОБА_2 власником
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 загальною площею 75,3 кв.м.,
житловою площею 33,6 кв.м..

Керуючись ст. 10, 213-215 ЦПК України ст. 548 ,
ч. 1 ст. 549, ст.ст. 1216, 1223 Цивільного
кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 власником житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1
загальною площею 75,3 кв.м., житловою
площею 33,6 кв.м..

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
В.В. Чопик