Номер провадження 22-ц/775/2131/2014
Головуючий в 1 інстанції: Фоміна
Доповідач: Шевченко В. Ю.
«26» лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
головуючого судді: Шевченко В. Ю.
суддів: Агєєва О.В. , Янчук Т.О.,
при секретарі Стрижак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Краматорського міського суду
Донецької області від 31 січня 2014 року у
справі за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
дії державного виконавця державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції
ОСОБА_1 звернувся із апеляційною
скаргою на ухвалу Краматорського
міського суду від 31 січня 2014 року, якою
його скаргу та скаргу ОСОБА_2 на дії
державного виконавця державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції
Третяченко К.Ю. задоволено частково.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
змінити ухвалу суду, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, а саме: визнати неправомірними
дії державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ Третяченко К.Ю. при
направлені 17.06.2013 року до
Краматорського МВ ГУМВС України в
Донецькій області подання про
притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності у зв'язку з
невиконанням рішення Краматорського
міського суду від 11.12.2012 року;
зобов'язати державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ Третяченко К.Ю.
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення Краматорського
міського суду від 11.12.2012 року;
зобов'язати державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ Третяченко К.Ю.
винести постанову про повернення
виконавчого документа (виконавчого
листа), виданого Краматорським міським
судом на виконання рішення даного суду
від 11.12.2012 року. Доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що
особисто ним рішення суду було
виконано належним чином та у повному
обсязі, проте стягувач ОСОБА_2 своїми
діями перешкоджала виконанню даного
рішення суду. Боржник своїми діями
фактично забезпечив стягувачу
безперешкодне входження у приміщення
квартири, зазначеної у виконавчому
документі, та його проживання
(перебування) в ньому, тобто судом були
встановлені всі необхідні ознаки
виконання судового рішення щодо
вселення стягувача в порядку 79 ЗУ «Про
виконавче провадження». Отже, були
встановлені усі обставини, наявність
яких є достатньою підставою для
закінчення державним виконавцем
виконавчого провадження у зв'язку з
фактичним виконанням рішення в повному
обсязі згідно з виконавчим документом
відповідно до п.8 ч.1 ч.3 ст.49 ЗУ «Про
виконавче провадження». Крім того,
висновки суду першої інстанції про те,
що дії державного виконавця по
зверненню до правоохоронних органів з
поданням про притягнення боржника
ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності не є предметом
оскарження в порядку ЦПК, не
ґрунтується на законі і є помилковими.

Особи, які беруть участь у справі, в
засідання апеляційного суду не
з»явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином (
а.с.179-185).

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 лютого 2013р.
державним виконавцем Краматорського
МУЮ винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню рішення
Краматорського міського суду від 11
грудня 2012р. про зобов»язання ОСОБА_1
усунути перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1, та
вселення їх у вказану квартиру. 17
червня 2013р. державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв»язку з
тим, що виконати рішення суду без
участі боржника неможливо, перешкоди у
користуванні стягувачем квартирою не
усунено. Суд встановив, що при
примусовому виконанні рішення суду
ОСОБА_1 забезпечив громадянці ОСОБА_2
вільний доступ до квартири і
запропонував зайняту одну із трьох
жилих кімнат в квартирі, запропонував
ключ від вхідної двері в квартиру, при
цьому дві інші жили кімнати були
закриті на замок, доступу до них ОСОБА_1
не надав, бо в них мешкали та
знаходилися особисті речі інших
власників квартири. Ці обставини
сторонами не оспорювались.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
відмовилась від вселення з тієї
причини, що інші кімнати були закриті, а
тому вважала, що таке вселення не
відбулося. Однак вона бажала та на
даний час бажає вселитися у квартиру.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до
висновку, що підстав для зобов'язання
державного виконавця винести
постанову про закриття виконавчого
провадження у зв'язку з фактичним
виконанням рішення суду в повному
обсязі або про повернення виконавчого
документу у зв'язку з перешкоджанням
стягувача провадженню виконавчих дій,
не було. Крім того, вимога заявника
ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій
державного виконавця при направлені
17.06.2013 року до Краматорського МВ ГУМВС
України в Донецькій області подання
про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності у зв'язку з
невиконанням рішення суду,не є
предметом оскарження в порядку ЦПК
України.

Такі висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи та відповідають
вимогам закону, які судом застосовані
правильно.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено,своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення суду про
вселення стягувача визначено статтею 79
Закону України «Про виконавче
провадження».

Вирішуючи справу, суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
державним виконавцем не було вжито
усіх передбачених законом заходів щодо
примусового виконання рішення суду про
вселення стягувачів до жилого
приміщення.

Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном ( ч.1ст.317 ЦК України); власник
володіє, користується, розпоряджується
своїм майном на власний розсуд, усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав ( ч.1,3 ст.319 ЦК
України).

Судом встановлено, що порядок
користування спільної власністю між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не встановлено. У
зв»язку з тим, що при проведенні
примусового вселення ОСОБА_2 дві з
трьох кімнат квартири, співвласником
якої вона є, були зачинені, порядок
користування квартирою не визначений,
а ОСОБА_2 бажає вселитися у дане жиле
приміщення, суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
підстав вважати, що рішення суду
виконане у повному обсязі не має.
Враховуючи зазначене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для скасування постанови
державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ Третяченка К.Ю. про
закінчення виконавчого провадження,
зобов»язання державного виконавця
здійснити примусове виконання рішення
суду у повному обсязі та про відмову у
задоволенні вимог ОСОБА_1 про
повернення виконавчого листа на
підставі ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв»язку з
перешкоджанням стягувачем у
провадженні виконавчих дій.

Зміст апеляційної скарги не дає
підстав для встановлення
неправильного застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. При вирішенні
позовних вимог судом правильно
визначений характер правовідносин, які
виникли між сторонами, вірно
застосований закон, що їх регулює,
повно і всебічно досліджено матеріали
справи та надано оцінку доводам сторін.

Відповідно до п.1ч.1ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

За таких підстав, ухвалу суду від
31 січня 2014р. слід залишити без змін,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Керуючись ст.ст. 307,312,315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Краматорського міського суду
від 31 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: