Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі головуючого судді
Рогозіна С.В.

при секретарі
Кулик Т.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у
якому просить стягнути з ОСОБА_2
аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, у
розмірі 1/3 всіх видів його заробітку,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала та вказала,
що рішенням Рівненського міського суду
від 20 лютого 2014 року розірвано шлюб між
нею та відповідачем. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З квітня 2012
року з відповідачем разом не
проживають, він виїхав на постійне
місце проживання до Російської
Федерації в м. Альметьєвськ. З цього
часу матеріальну допомогу на утримання
дитини він не надає, не цікавиться
матеріальними потребами доньки.
Оскільки відповідач офіційно
працевлаштований, аліменти слід
стягувати у частці від заробітку.

Відповідач є громадянином Російської
Федерації та проживає на її території.

Згідно ст. 415 ЦПК України, положень
Конвенції про правову допомогу та
правові відносини в цивільних,
сімейних та кримінальних справах від
22.01.1993 року в редакції Протоколу від
28.03.1997 року та розділу 2 Інструкції про
порядок виконання міжнародних
договорів з питань надання правової
допомоги цивільних справах щодо
вручення документів, отримання доказів
та визнання і виконання судових рішень,
затвердженої спільним наказом
Міністерством юстиції України та
Державної судової адміністрації
України від 27.06.2008 року № 1092/5/54,
останній був допитаний Альметьевським
міським судом Республіки Татарстан.
Згідно протоколу судового засідання
цього суду від 10 січня 2014 року, ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, подав
письмові заперечення проти позову,
заперечував проти розгляду справи у
його відсутності.

Однак, відповідач будучи належним
чином повідомленим про день та час
розгляду справи, про що свідчить
підтвердження про вручення документу 30
грудня 2013 року повідомлення
Рівненського міського суду про
призначення основної та резервної дати
судового розгляду, а саме 20 лютого 2014
року та 20 березня 2014 року, у судове
засідання не з'явився. За таких
обставин, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача на підставі наявних
доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позовні вимоги підлягають до
задоволення повністю.

Судом встановлено, що 01 червня 2011 року
Управлінням ЗАГС виконавчого комітету
Альметьевського муніципального району
Республіки Татарстан Російської
Федерації, актовий запис № 488 між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що
стверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу виданим 01 червня 2011
року, серії НОМЕР_1.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, видане 22 вересня 2011 року
Управлінням ЗАГС виконавчого комітету
Альметьевського муніципального району
Республіки Татарстан Російської
Федерації, актовий запис № 1901.

Рішенням Рівненського міського суду
від 20 лютого 2014 року шлюб між сторонами
розірвано, малолітня ОСОБА_3 залишена
на проживання з матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно ч.1 ст. 32 Конвенції про правову
допомогу та правові взаємовідносини з
цивільних, сімейних та кримінальних
справ від 22.01.1993 року (м.Мінськ) -
правовідносини батьків та дітей
визначаються за законодавством країни,
на території якої постійно проживають
діти.

Відповідно до статей 180, 181 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі за рішенням суду.

За положеннями ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Законом не встановлено межі визначення
судом розміру аліментів на дитину. Суд
визначає розмір аліментів в кожному
конкретному випадку, виходячи з
фактичних обставин справи.

Стаття 182 СК України закріплює
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину, який не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Оскільки відповідач офіційно
працевлаштований, працює в ООО «УРС -
Торговий дом», має стабільний дохід,
суд з урахуванням положень ст. ст. 182, 183
СК України, приходить до висновку про
доцільність визначення розміру
аліментів, у частці від заробітку
(доходу) у розмірі 1/3, щомісячно, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК
України, суд допускає негайне
виконання рішень у справах про
стягнення аліментів у межах суми
платежу за один місяць.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
підлягають до стягнення з відповідача
в прибуток держави 229,40 грн. судового
збору.

На підставі викладеного, ст.ст. 141, 180-184
СК України, керуючись ст.ст. 174, 213, 215, 224
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задоволити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Альметьєвськ Російської
Федерації на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Приозерськ
Республіки Казахстан, аліменти на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу
(заробітку), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку починаючи із
08.07.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави
судовий збір в розмірі 229,40 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення
суду у частині стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Рогозін