Справа №173/138/14-ц
Провадження №2/173/364/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що 15 листопада 2003 року між ним та
відповідачем було зареєстровано шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народився
син. У зв'язку з непорозумінням з різних
питань сімейного життя, вони
неодноразово припиняли подружні
стосунки, хоча проживали в одному
будинку. В 2008 році припинили шлюбні
стосунки і в 2009 році дружина звернулася
до суду з позовом про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів на утримання
сина. Проте за його проханням вони
примирилися. Однак все одно не змогли
порозумітися у зв'язку з різними
поглядами на сімейне життя та різницею
у віці. Не було довіри один до одного,
кожний розпоряджався власними
доходами, були сумніви у вірності
дружини. Тому на початку грудня 2012 року
було припинено шлюбні відносини і вони
їх не поновлювали. Також позивач
зазначає, що у нього є нові відносини з
іншою жінкою, з якою він бажає укласти
шлюб. За таких обставини вважає, що
відновлювати сімейні стосунки з
відповідачем не має сенсу. Син
залишиться проживати з відповідачем.
Спору про поділ майна не має.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав та просив суд
задовольнити позовні вимоги.
Підтвердив обставини, викладені в
позовній заяві. Також додав, що більше
року вони не підтримують відносини, за
рішенням суду їхнє спільне майно було
поділено. Вважав збереження сім'ї
неможливим.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнала, проти розірвання шлюбу
не заперечувала. Підтвердила, що
стосунки з відповідачем не підтримує,
не веде спільне господарство, спору про
місце проживання сина не має. Просила
суд залишити їй прізвище «ОСОБА_2».

Суд, заслухавши пояснення
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

15 листопада 2003 року виконавчим
комітетом Верхівцевської міської ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації актів
про одруження зроблено відповідний
актовий запис за № 67 (а.с. 5).

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася дитина
- ОСОБА_4.

Судом встановлено, що сторони не
проживають разом, спільне господарство
не ведуть, не мають спільних інтересів.
Причинами припинення шлюбних відносин
є взаємне непорозуміння та взаємне
небажання зберегти шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать,
що між сторонами остаточно припинено
шлюбні відносини і їх неможливо
відновити, отже збереження шлюбу
неможливе та суперечило б інтересам
подружжя.

Отже, вимоги позивач про
розірвання шлюбу, укладеного між ним та
відповідачем є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Подружжя досягло згоди про те, що
дитина буде проживати разом з матір`ю.

Спір про поділ майна вирішено в
судовому порядку.

Також на виконання вимог ст. 115
Сімейного кодексу України, суд вважає
за необхідне надіслати копію рішення
суду після набрання ним законної сили
органу державної реєстрації актів
цивільного стану для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Оскільки від відповідача не надійшло
заяви про відновлення їй дошлюбного
прізвища, суд, керуючись ст. 113
Сімейного кодексу України, вважає за
необхідне залишити їй прізвище
«ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований виконавчим комітетом
Верхівцевської міської ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області 15 листопада
2003 року (актовий запис № 67) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити
прізвище «ОСОБА_2».

Після набрання рішенням законної сили
його копію направити відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, проте не були присутні під час
його проголошення мають право
оскаржити його протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко