Справа № 276/1579/13-ц
Провадження по справі №2/276/60/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року

Володарсько-Волинський районний
суд Житомирської області в складі :

головуючого судді: Сульженка Л.П.

при секретарі: Процюк О.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Володарсько-Волинського районного
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання недійсним та скасування
договору дарування земельної ділянки
від 7 березня 2012 року укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на земельну ділянку
розміром 0,0922 га - кадастровий номер
:01:001:0167, яка розташована в АДРЕСА_1;
про визнання та скасування договору
дарування земельної ділянки від 30
березня 2012 року укладеного між ОСОБА_5
та ОСОБА_4 на земельну ділянку розміром
0,0922 га - кадастровий номер :01:001:0167,
яка розташована в АДРЕСА_1, припинення
права власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку розміром 0,0922 га - кадастровий
номер :01:001:0167, яка розташована в
АДРЕСА_1; -

В С Т А Н О В И В :

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до
суду 11 листопада 2013 року, а у
відповідності до ст.31 ЦПК України
збільшив позовні вимоги, подавши до
суду заяву про залучення до справи ще
одного відповідача ОСОБА_5 В позовній
заяві позивач вказує, що вказані вище
договори дарування є недійсними,
незаконними і мають бути скасовані,
право власності на земельну ділянку
має бути припиненим.

Згідно позовної заяви слідує, що 7
червня 1994 року було нотаріально
посвідчено договір купівлі-продажу
незакінченого будівництвом житлового
будинку, який розташований в АДРЕСА_1 а
також перейшло право на земельну
ділянку, розташовану біля придбаного
будинку.

Рішенням 15-ї сесії двадцять четвертого
скликання №31 від 28 квітня 2004 року
ОСОБА_2 була надана земельна ділянка в
оренду на 5 років, під забудову та
обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_1

Рішенням 4-ої сесії п'ятого скликання
Володарсько - Волинської селищної ради
№122 від 20.10.2006 року ОСОБА_2 було передано
безкоштовно в приватну власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого селянського господарства
земельну ділянку площею 0,089 га по
АДРЕСА_1.

Рішенням 12-ї сесії п'ятого скликання
№283 від 25 липня 2007 року було
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо документів, які
посвідчують право власності та
передано безкоштовно у власність
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0922 га
по АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку.

Дані рішення Володарсько - Волинської
селищної ради визнані нечинними та
скасовані рішенням Володарсько -
Волинського районного суду від 22
квітня 2013 року, яке набрало законної
сили і не оскаржене.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 і його
представник підтримали в повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала і
подала до суду свої письмові
заперечення на позовну заяву і які
підтримала в судовому засіданні в
повному обсязі /а.с. 22-25, 50, 51/.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
слідуючого.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, правочин не
може суперечити цьому кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Власник має змогу здійснювати своє
право власності, не вдаючись до
допомоги інших осіб. Він також має
право вимагати, щоб інші особи не
перешкоджали йому в здійсненні
повноважень володіння, користування,
розпорядження його майном.

У випадку порушення його права
власності він може звернутися до суду з
позовом про усунення перешкод у
здійсненні права користування річчю,
про повернення її з чужого незаконного
володіння.

Відповідно до ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлене законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що ОСОБА_1 на законних
підставах став власником
недобудованого будинку по АДРЕСА_1 в
смт.Володарсько - Волинський.
Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України №2 від 19
березня 2010 року при переході права
власності на будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями
чинної до цієї дати статті 30 Земельного
Кодексу України до набувача від
відчужувача переходить належне йому
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалося у договорі
відчуження.

Зі ст.57 ЦПК України слідує, що доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.61 ЦК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Володарсько - Волинського
районного суду від 22 квітня 2013 року /а.с.
6-8/ рішення Володарсько - Волинської
селищної ради, на підставі яких ОСОБА_2
оформила право на земельну ділянку, 0,0922
га по АДРЕСА_1, визнано не чинним та
скасовано. Також цим же рішенням
визнано та скасовано державний акт
серії ЯГ №298953 на право власності на
земельну ділянку площею 0,0922 га по
АДРЕСА_1 від 13 листопада 2007 року. Судове
рішення не скасоване і набрало
законної сили.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ№5 від 7 лютого 2014 року, слідує, що
за змістом частини третьої статті 61 ЦПК
обставини, встановлені під час
розгляду справи за позовом про право на
майно, не мають обов'язкової сили для
осіб, які не брали участі у справі. Такі
особи мають право на звернення до суду
із самостійним позовом про право на це
майно. Разом із тим під час розгляду
справи за таким позовом суд враховує
обставини раніше вирішеної справи про
право на спірне майно незалежно від
того, встановлені вони судовим
рішенням, що набрало законної сили, у
цивільній, господарській або
адміністративній справі.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 набула
право власності на підставі не чинних

рішень Володарсько - Волинської
селищної ради, що було підставою для
укладення договору дарування
земельної ділянки між нею і ОСОБА_5 від 7
березня 2012 року, такий договір є
недійсним і підлягає до скасування.

Оскільки договір дарування укладений 30
березня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
базувався на договорі вказаному вище,
який є недійсним, а тому цей правочин є
нікчемним і визнавати його недійсним
та скасовувати немає підстав. Із-за цих
підстав необхідно припинити право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
розміром 0,0922 га - кадастровий номер
:01:001:0167, яка розташована в АДРЕСА_1.

За таких підстав позо ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає до
задоволення частково.

Позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з
відповідачів судові витрати: 229 гривень
40 копійок і 4000 гривень - сплачений
гонорар ОСОБА_3 за надання правової
допомоги.

Законом України від 20 грудня 2011 року,
який набрав законної сили 1 січня 2012
року передбачена компенсація витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах.

На аркуші справи 29 є доручення від 21
листопада 2013 року ОСОБА_1, який
уповноважує ОСОБА_3 бути його
представником в судових органах.

Відповідно до ст.42 ч.4 КПК України
повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватись ордером,
який виданий відповідним адвокатським
об`єднанням, або договором. До ордера
адвоката обов'язково додається витяг
із договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
процесуальних дій. Витяг засвідчується
підписом сторін договору.

У матеріалах справи відсутні копія
посвідчення адвоката, витяг з єдиного
реєстру, а тому позов в частині
стягнення судових витрат за надання
правової допомоги в сумі 4000 гривень до
задоволення не підлягає, так як оплата
представників сторін законодавством
не передбачена.

Сплачений, позивачем, судовий збір в
сумі 229 гривень 40 копійок підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст.208, 209-215, 218 ЦПК України,
ст.ст.203, 215, 216, 228, 346 ЦК України, ст.30 ЗК
України в редакції до 2001 року, ст.152 ЗК
України в редакції 2001 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Визнати
недійсним та скасувати договір
дарування земельної ділянки від 7
березня 2012 року, укладений між
дарувальником ОСОБА_2 та обдарованим
ОСОБА_5 розміром 0,0922 га - кадастровий
номер :01:001:0167, яка розташована в
АДРЕСА_1

Припинити право власності ОСОБА_4 на
земельну ділянку розміром 0,0922 га -
кадастровий номер :01:001:0167, яка
розташована в АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в сумі 229
гривень 40 копійок.

В остальній частині позов залишити без
задоволення за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду
Житомирської області через
Володарсько - Волинський районний суд.

Головуючий /підпис/

Копія вірна.

Суддя:
Сульженко Л.П.