АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2333/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маренич С.О. Доповідач - Дерев'янко
О.Г. Категорія 45
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Юр'ївського районного суду
Дніпропетровської області від 09 січня
2014 року по цивільній справі

за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства «Лан» м. Дніпропетровськ,
третя особа по справі - відділ
Держземагентства в Юр'ївському районі
Дніпропетровської області про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що йому на
праві приватної власності належить
земельна ділянка, площею 8,3780 га, що
розташована на території
Чернявщинської сільської ради
Юр'ївського району Дніпропетровської
області. 18 серпня 2010 року року він уклав
з ПП «Лан» договір оренди землі №407
належної йому земельної ділянки
строком на п'ять років, який було
зареєстровано у відділі Держкомзему
Юр'ївського району Дніпропетровської
області 31 січня 2012 року.

Оскільки в договорі відсутні умови і
строки передачі земельної ділянки
орендарю, умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, позивач
просив визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки № 407,
укладений між ним та відповідачем по
справі 18 серпня 2010 року, стягнувши з
відповідача судові витрати.

Рішенням Юр'ївського районного суду
Дніпропетровської області від 09 січня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2-
відмолено (а.с. 70-76).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1, 2, 3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов
договору.

Частиною 1 ст. 14 Закону України « Про
оренду землі» (в редакції чинній на
момент укладення договору)
визначено, що договір оренди землі
укладається в письмовій формі.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих
прав.

Відповідно до ст. 13 Закону України « Про
оренду землі» (в редакції чинній на
момент укладення договору) -
договором оренди землі є договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «
Про оренду землі» (в редакції чинній
на момент укладення договору)
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, що згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯЖ № 611555 ,
виданого 03.06.2010 року (а.с.6), позивач по
справі ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки площею 8, 3780 га,
розташованої на території
Чернявщинської сільської ради
Юр'ївського району , переданої
останньому для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва ,
при цьому даний державний акт
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 87.

18.08.2010 року між позивачем та
відповідачем по справі ПП «Лан» м.
Дніпропетровськ в письмовій формі
за № 407 було укладено договір оренди
земельної ділянки, згідно якого
позивач передав відповідачеві в
оренду належну йому земельну ділянку
площею 8,3780 га, яка знаходиться на
території Чернявщинської сільської
ради Юр'ївського району
Дніпропетровської області, строком на
п'ять років для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Дане підтверджено копією зазначеного
договору, що доданий до матеріалів
справи (ас. 7, 8, 9, 10).

Пунктом 18 Договору оренди землі
передбачено, що передача земельної
ділянки в оренду здійснюється без
розроблення проекту її відведення.

Передача земельної ділянки орендарю
здійснюється у п'ятиденний строк
після державної реєстрації договору
за актом її приймання -передачі (п. 20
Договору).

Даний договір пройшов відповідну
державну реєстрацію та є
зареєстрованим у відділі
Держкомзему Юр'ївського району
Дніпропетровської області 31 січня
2012 року за № 00371, про що
мається відповідний запис в
договорі (ас.10), а відтак останній є
укладеним.

Передачу земельної ділянки, якою
користується відповідач здійснено
за актом її приймання - передачі
від 18.08.2010 року, копія якого долучена до
матеріалів справи (ас.10).

Позивач, укладаючи договір мав
необхідний обсяг цивільної
дієздатності та його волевиявлення
було спрямоване на його укладення.

Також судом установлено, що межі
земельної ділянки визначено у
державному акті позивача, а сам договір
містить всі передбачені законом
істотні умови.

Вирішуючи спір та відмовляючи в
задоволенні позову про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, суд правильно зазначив, що
відповідач на час винесення рішення
правомірно користується земельною
ділянкою позивача на підставі договору
оренди від 18.08.2010 року й підстави
зазначені позивачем для визнання
договору недійсним належними та
допустимими доказами не
підтверджені, у зв'язку з чим
позовні вимоги щодо визнання
договору недійсним є безпідставними
та задоволенню не підлягають.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,
стосуються переоцінки доказів у
справі, що не є підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Юр'ївського районного суду
Дніпропетровської області від 09 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: