Головуючий суду 1 інстанції - Мігунова
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 410/4481/13-ц
Провадження № 22ц/782/897/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенко Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Брянківського
міського суду Луганської області від 30
січня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві
користування будинком, про вселення в
житлове приміщення та про
витребування доказів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 (далі позивачка) звернувся до
ОСОБА_5 (далі відповідач-1), ОСОБА_3 (далі
відповідач-2), ОСОБА_2 (далі
відповідачка), з позовом, в уточнених
вимогах якого у редакції від 13.12.2013 року
просила: вселити її до будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не чинити
позивачці перешкод у користуванні
житлом шляхом виселення відповідача-2
та відповідачки з будинку за
вищевказаною адресою; витребувати у
ОСОБА_5 документи на спірний будинок, а
саме: копію рішення Брянківського
міського суду від 14.11.2010 року,
зареєстровану в БТІ м. Брянка,
Державний акт про право власності на
землю, технічний паспорт та домову
книгу.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка зазначила, що на підставі
рішення Брянківського міського суду
Луганської області від 14.10.2010 року вона
є власником ? частини житлового будинку
та земельної ділянки, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. Власником іншої ?
частки зазначеного нерухомого майна є
колишній чоловік позивачки - ОСОБА_5,
шлюб з яким було розірвано 09.09.2011 року. З
2011 року без згоди та дозволу ОСОБА_2 у
будинок самовільно оселилися батьки
відповідача-1, які не впускають
позивачку до спірного житла, на дають
ним користуватися, добровільно
виїхати з будинку не погоджуються.
Зазначені у позові документи на
спільне нерухоме майно знаходяться у
відповідача-1, який надати їх у
розпорядження позивачки категорично
відмовляється.

Рішенням Брянківського міського суду
Луганської області від 30 січня 2014 року
позов задоволено частково. ОСОБА_4
вселено до будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1; ОСОБА_3 та ОСОБА_2
виселено з вищевказаного будинку; у
задоволенні інших вимог відмолено.

В апеляційній скарзі відповідачі -
ОСОБА_3, ОСОБА_2, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; порушення норм
процесуального права, просили: рішення
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позову відмовити у
повному обсязі.

Залишення без задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
витребування документів, сторони не
оскаржували. Згідно з вимогами статті
303 ЦПК України, у цій частині рішення
суду першої інстанції не
переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
про вселення та усунення перешкод у
користуванні житлом, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
дійсно позбавлена права користування
та розпорядження своїм майном.
Відповідачами не наведено жодних
доказів, які б спростували твердження
позивачки, а тому порушені права
ОСОБА_4 підлягають відновленню шляхом
виселення ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з будинку.

Вказані висновки суду узгоджуються з
повністю з'ясованими та доведеними
обставинами справи. Суд першої
інстанції повно і всебічно оцінив
надані сторонами докази, правильно
визначив природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
право власності на будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,
зареєстроване за громадянами ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, по ? частині, на підставі
рішення Брянківського міського суду
від 14.10.2010 року (а. с. 14,25).

Позивачка мешкає за адресою: м.Брянка-2
вулиця Алмазна 21, що підтверджується
даними довідки від 25.11.2013 року за
підписом голови вуличного комітету.
Реєстрація місяця мешкання
відповідачки визначена адресою:
АДРЕСА_1. (а. с. 4,8).

З 2011 року відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2
мешкають у будинку за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується даними Акту за
підписом сусідів (а. с. 7).

З даних висновку від 05.09.2013 року про
результати розгляду заяви ОСОБА_4
вбачається, що з приводу з'ясування
правомірності проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1,
співробітниками Брянківського МВ
ГУМВС України в Луганській області
проводилася перевірка (а.с.6) .

З даних довідок № 3020 від 25.12.2013 року та
№ 460 від 10.02.2014 року, виданих КП
«Відродження» вбачається, що місця
мешкання ОСОБА_3 і ОСОБА_2
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.40,61) . З даних акту від 26.12.2013 року,
завіреного печаткою КП «Відродження»
вбачається, що під час обстеження
квартири за адресою: АДРЕСА_2
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з
01.06.2012 року мешкають за вищевказаною
адресою (а. с. 41).

З даних акту від 10.02.2014 року, завіреного
печаткою КП «Відродження» вбачається,
що під час обстеження квартири за
адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_3
та ОСОБА_2 з 17 травня 1982 року мешкають
за вищевказаною адресою (а. с. 62).

23.08.2013 року постановою старшого
державного виконавця закінчено
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2-21/2012 виданим 19.07.2013 року
Брянківським міським судом про
зобов'язання ОСОБА_5 усунути перешкоди
у користуванні будинком - надати
ОСОБА_4 ключі від будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить їм на праві спільної
часткової власності ( а.с.42).

Між сторонами виник спір з приводу
усунення перешкод у здійсненні
власником права користування та
розпорядження майном.

Відповідно до статті 391 УЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Відповідно до статті 358 ЦК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.
Відповідно до частини 3 статті 116
Житлового кодексу Української РСР
осіб,які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого житлового приміщення.

Домовленості про порядок володіння та
користування будинком, що є їхньою
спільною частковою власністю, між
співвласниками житла - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не існує. Своєї згоди на
проживання відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 у спірному будинку, позивачка не
давала. Факт існування перешкод у
здійсненні користування та
розпорядження ОСОБА_4 спірним будинком
доведений. Відповідачі - ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, які самоправним зайняттям
житла створюють позивачці перешкоди у
користуванні належним їй нерухомим
майном, правомірність характеру своєї
поведінки не довели.

За таких обставин висновки суду щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позовних вимог,
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону. Норми
матеріального права до спірних
правовідносин застосовані правильно.
Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
вказаних висновків суду, апеляційна
скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містить.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення. Підстав для
зміни або скасування рішення суду
першої інстанції немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2, -
відхилити.

Рішення Брянківського міського суду
Луганської області від 30 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: