РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1006/14-ц

пр. № 2/759/1933/14

02 квітня 2014 року

Святошинський районний суд міста Києва
в складі

головуючого-судді Мазур І.В.

при секретарі Сіряченко Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 3-ті особи
Головне управління юстиції у м.Києві,
Святошинська районна в м.Києві
державна адміністрація про визнання
права власності за спадкоємцем за
законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним
позовом, в обґрунтування посилалася на
те, що відповідачка ОСОБА_5 дружина
батька її чоловіка ОСОБА_6, з яким вона
зареєструвала шлюб 28.12.2002р. Від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_6 помер.
Батько її чоловіка ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачка по справі -
його дружина ОСОБА_5 навмисно приховала
від нотаріуса, коли оформлювалося
свідоцтво про право на спадщину за
законом, що у її чоловіка є онука ОСОБА_4
і що вона має право на спадкування за
законом на ? частину квартири свого
батька ОСОБА_6 Нотаріусом Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори 27 квітня 2009 року було видано
відповідачці свідоцтво про право
власності на спадкове майно за законом
на квартиру АДРЕСА_1. 16.12.2013р. вона
звернулася в інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_4 до нотаріуса про
отримання свідоцтва про право на
спадкове майно за правом
представлення, але 17.01.2014р. вона
отримала постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії на тих
підставах, що свідоцтво про право на
спадщину за законом на квартиру, було
видано Дванадцятою Київською
державною нотаріальною конторою, 27
квітня 2009року за реєстром №4-909 його
дружині ОСОБА_5 У зв'язку з чим просить
суд скасувати дане свідоцтво, визнати
за ОСОБА_4 право власності на 1/2частину
жилого приміщення як за спадкоємцем за
законом в квартирі АДРЕСА_1. Стягнути
завдану моральну шкоду з відповідачки
в розмірі 5000грн., а також витрати за
оплату правової допомоги.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі.

Представник відповідачки проти
позову заперечувала, посилаючись на те,
що відповідач як спадкоємиця першої
черги як дружина померлого ОСОБА_7, в
строк передбачений законом. звернулася
з заявою про прийняття спадщини за
місцем відкриття спадщини, а саме до
Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори. 27.04.2009р.
державним нотаріусом відповідачці
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом зареєстроване в
реєстрі за №4-909. 8.10.2009р. між
відповідачкою ОСОБА_5 та гр.ОСОБА_8 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_9 за реєстровим
№3339, відповідно право власності
перейшло до гр.ОСОБА_8 Відтак, спадкоме
майно вибуло з володіння відповідачки.
Позивачкою належними та допустимим
доказами не доведено наявність
завдання їй моральної шкоди.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступне.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з
28.12.2002р. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася донька ОСОБА_4./а.с.14/

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер./а.с.12/

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_6 -
ОСОБА_7/а.с.13/

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.
4.12.2008р. до Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори
звернулася відповідачка по справі
ОСОБА_5, яка була дружиною померлого, з
заявою про прийняття спадщини.
/спадкова справа№3424/08/. Відповідно
відповідачці нотаріусом Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори 27 квітня 2009 року було видано
свідоцтво про право власності на
спадкове майно за законом на квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Згідно ч.2
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що відповідач як
спадкоємиця першої черги у
встановлений законом строк звернулася
з заявою про прийняття спадщини.

Позивачка 17.01.2014р. звернулася з заявою
в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4
до Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом після померлого дідуся
доньки ОСОБА_7

17.01.2014р. позивачка отримала постанову
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії на тих підставах, що свідоцтво про
право на спадщину за законом на
квартиру, було видано дванадцятою
Київською державною нотаріальною
конторою, 27 квітня 2009року за реєстром
№4-909 його дружині ОСОБА_5

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
8.10.2009р. між відповідачкою ОСОБА_5 та
гр.ОСОБА_8 було укладено договір
купівлі-продажу квартири, посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 за
реєстровим №3339, відповідно право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
перейшло до гр.ОСОБА_8 А відтак
свідоцтво про право на спадщину за
законом видане 27 квітня 2009 року на
спадкове майно, яке складається з
квартири АДРЕСА_1 втратило свою силу.

Зазначений договір на день розгляду
справи не визнаний недійсним.

Крім того, згідно ст.1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Позивачка просила суд скасувати
видане відповідачці свідоцтво, що не
передбачено нормами ЦК України.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Згідно ч.3.ст.60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Будь-яких доказів на підтвердження
завдання моральної шкоди позивачка
суду не надала.

Враховуючи викладене, суд оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
висновку про недоведеність позовних
вимог позивачки в судовому засіданні,
які задоволенню не підлягають.

Керуючись вимогами ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1261,
ч.1 ст.1266, ч.1 ст.1270, ст.1301 ЦК України,
ст.ст.3, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя