Справа № 1013/9988/2012 Головуючий у І
інстанції Пархоменко О.В.Провадження №
22-ц/780/2063/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря
Лопатюк В.Ю., розглянувши у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 24 січня 2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_1 про визнання
неправомірною відмови відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва у відкладенні
виконавчих дій та поновленні строку
самостійного виконання рішення суду
боржнику,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 24 січня 2014 року
скаргу ОСОБА_1 про визнання
неправомірною відмови відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва у відкладенні
виконавчих дій та поновленні строку
самостійного виконання рішення суду
боржнику залишено без задоволення.

Судове рішення суд першої інстанції
обґрунтував тим, що державним
виконавцем, під час здійснення
виконавчих дій, документи виконавчого
провадження направлялись за адресою,
зазначеною у виконавчому листі,
виданому Ірпінським міським судом
Київської області.

Однак про постанову про відкриття
виконавчого провадження ОСОБА_1
дізнався 02 листопада 2011 року, а 02 грудня
2011 року він повідомив відділ
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва про сплату суми боргу,
виконавчого збору та витрат
виконавчого провадження, в зв'язку з
чим просив винести постанову про
закінчення виконавчого провадження та
зняти арешт з майна боржника.

На підтвердження сплати ОСОБА_1 надав
квитанції від 02 грудня 2011 року на
загальну суму 623 633,20 грн., проте кошти в
розмірі 565 492 грн. сплатив лише 02 грудня
2011 року і таким чином постанова,
ухвалена 25 листопада 2011 року, надавала
можливість боржнику час для
добровільного виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказано ухвалою,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на її незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення порядку і
процесуального права при ухваленні
судового рішення.

Просить ухвалу Ірпінського міського
суду Київської області від 24 січня 2014
скасувати. Визнати відмову відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва у відкладенні
виконавчих дій та поновлення строку
самостійного виконання рішення суду
боржнику ОСОБА_1 за виконавчим
провадженням 1485/10 номер за ЄДРВП 28247707
неправомірною.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги, вислухавши
учасників процесу в судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України,
скарга розглядається у десятиденний
строк у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дія чи
бездіяльність якої оскаржуються.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
24 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із уточненими вимогами, де
оскаржив дії відділу Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції м. Києва,
а не державного виконавця чи іншої
посадової особи виконавчої служби, як
того вимагається положеннями ст. 383 ЦПК
України ( а.с. 187-191 т. 3 ).

Суд першої інстанції на зазначене і ту
обставину, що скарга має відповідати
загальним вимогам щодо форми та змісту
позовної заяви, передбаченим
положеннями ЦПК, та містити відомості,
зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої
статті 82 Закону про виконавче
провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги, не
звернув уваги та, не усунувши недоліки
скарги відповідно до положень ст. 121 ЦПК
України, прийняв до провадження і
розглянув скаргу того ж дня ( а.с.
194-199 т. 3 ).

В зазначений час, у порушення
встановленого законом порядку
розгляду таких скарг та положень ст. 383
ЦПК України, суд першої інстанції
залишив без задоволення скаргу ОСОБА_1
про визнання неправомірною відмови
відділу Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва у відкладенні
виконавчих дій та поновленні строку
самостійного виконання рішення суду
боржнику ( там же ).

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про незаконність та необґрунтованість
оскаржуваної ухвали, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення порядку
і процесуального права про її
постановленні, на переконання
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження під час розгляду справи
у суді другої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції на підставі п. 3
ст. 312 ЦПК України.

При цьому, на переконання апеляційного
суду не можуть бути задоволені
апеляційні вимоги про задоволення
скарги ОСОБА_1, оскільки вирішення
цього питання, у відповідності до
положень ст. 384 ЦПК України, віднесено
до компетенції суду, який видав
виконавчий лист, тобто, Ірпінського
міського суду Київської області.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 24 січня 2014 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання
неправомірною відмови відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва у відкладенні
виконавчих дій та поновленні строку
самостійного виконання рішення суду
боржнику, скасувати і передати питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба