Справа № 2/489/1015/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2014 р.
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Гродновій А.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, зняття з реєстраційного
обліку,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.
Вказував на те, що вказаний житловий
будинок належить йому на праві
власності, а відповідачка, хоча і
зареєстрована у вказаному будинку,
проте не проживає в ньому протягом
тривалого часу, не бере участі в
утриманні житла, не сплачує комунальні
послуги, її особистих речей в будинку
не має.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просив суд визнати відповідачку такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1;
Управлінню ДМС у Миколаївській
області зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Представник третьої особи УДМС в
Миколаївській області в судове
засідання не з`явився, від нього
надійшла заява з проханням розглядати
справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала. Не
заперечуючи тієї обставини, що
остаточно не мешкає у вказаному
будинку, наполягала на тому, що забрала
свої речі та з дитиною мешкає на
квартирі, яку винаймає, з грудня 2012
року. Не має наміру проживати з
позивачем, проте їй необхідна
реєстраційна відмітка у паспорті.

Вислухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

ОСОБА_1, відповідно до Договору
дарування житлового будинку від 07.04.2003
р., посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, належить цілий
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудженнями АДРЕСА_1.

Відповідно до Довідки Форми 3 ЖКП ММР
"Південь" за вих. № 523 від 20.02.2014 р., у
бідинку АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1 - позивач по справі, ОСОБА_4 -
неповнолітня донька позивача, а також
ОСОБА_2 - відповідачка по справі та
колишня дружина позивача.

Згідно Акту про непроживання від 27.02.2014
р. в спірному житловому будинку ОСОБА_2
не проживає з листопада 2012 р. Її
особистих речей в будинку немає,
комунальні послуги відповідачка не
сплачує. Реєстрація відповідачки за
цією адресою створює перешкоди
власнику та його родині у
розпорядженні майном.

Отже, судом встановлено, що
відповідачка не мешкає за вказаною
адресою понад один рік без поважної
причини. Доказів протилежного
відповідачем не надано та у судовому
засіданні не було встановлено
належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження майном.

Гарантуючи захист власності, закон
надає власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386,391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатись своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла втрачають право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що позовні вимоги обґрунтовані, права
позивача порушено відповідачкою та
підлягають відновленню шляхом
часткового задоволення позовних вимог
- в частині визнання ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Щодо вимог позивача про зобов`язання
УДМС в Миколаївській області зняти
відповідачку з реєстраційного обліку,
вони не підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, є достатньою
правовою підставою для зняття її з
реєстраційного обліку та окремого
рішення з цього приводу не потрібно.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 212-214 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: