Справа № 630/1145/13-ц
Провадження № 2/630/16/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Дем'яненко І.В.,

за участю: секретаря
Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Люботинського
міського суду Харківської області з
позовною заявою до ОСОБА_2, посилаючись
на те, що він з 18 квітня 1969 року
перебував в шлюбі з відповідачкою -
ОСОБА_2. Шлюб зареєстровано в
виконавчому комітеті Манченківської
селищної ради Харківського району
Харківської області, актовий запис № 22
від 18 квітня 1969 року. Шлюб між ними
розірвано на підставі рішення
Люботинського міського суду
Харківської області № 630/505/13-ц від 10
грудня 2013 року. В період шлюбу набуте
наступне майно: житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, житловий будинок, за
адресою: АДРЕСА_2, садовий будинок, за
адресою: АДРЕСА_3, земельна ділянка,
площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_3.

За рішенням Люботинського міського
суду Харківської області № 630/555/13-ц від
24 вересня 2013 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнано право власності на
вищезазначені об'єкти в рівних частках
по1/2 частині за кожним, як на майно
придбане подружжям в період шлюбу.

Під час спільного проживання постійно
виникали сварки щодо порядку
користування майном.

Позивач посилається, що на теперішній
час вони є сторонніми особами, в зв'язку
з чим він вважає, що користуватися
спільно майном не має можливості. Тому
ОСОБА_1 вважає за доцільне
перерозподілити між співвласниками
право власності на об'єкти, які
перебувають в спільній частковій
власності: визнати за ним право
власності в цілому на житловий будинок,
загальною площею 80,2 кв.м, в тому числі
житловою площею 51,4 кв.м, з надвірними
будівлями і спорудами, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 право
власності в цілому на житловий будинок,
загальною площею 16.7 кв.м, в тому числі
житловою площею 10.00 кв.м, з надвірними
будівлями і спорудами, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_2, на садовий будинок,
загальною площею 29.7 кв.м, в тому числі
житловою площею 18,70 кв.м, з надвірними
будівлями і спорудами, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_3, та в цілому на
земельну ділянку, площею 0,1 га, за
адресою: АДРЕСА_3.

Сторони в останнє судове засідання 31
березня 2014 року не з'явилися, про час і
місце розгляду справи повідомленні
належним чином та своєчасно. Позивач
ОСОБА_1 направив до суду заяву, в якій
свої позовні вимоги підтримав
повністю, просив їх задовольнити та
розглядати справу без його участі.
Відповідачка - ОСОБА_2 направила до суду
заяву, в якій просила слухати справу
без її участі, позов ОСОБА_1 визнала, не
заперечувала проти перерозподілу між
нею та позивачем права власності на
об'єкти: житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_2, садовий будинок за адресою:
АДРЕСА_3, на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_3, які перебувають в
спільній частковій власності
колишнього подружжя.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити у
відсутності сторін по справі, які були
належним чином та своєчасно
повідомлені про час і місце розгляду
справи, та висловили свою думку щодо
розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та оцінивши зібрані
по справі докази, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані і
підлягають задоволенню .

Судом встановлені такі факти, що
підтверджуються наданими суду
доказами, та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 18 квітня 1969 року
зареєстрували шлюб у виконавчому
комітеті Манченківської селищної ради
Харківського району Харківської
області на підставі актового запису №
22 від 18 квітня 1969 року, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження, виданого Манченківською
селищною радою Харківського району
Харківської області (а.с.5). Шлюб між
сторонами розірвано на підставі
рішення Люботинського міського суду
Харківської області № № 630/1143/13-ц від 10
грудня 2013 року (а.с.87-89).

В період шлюбу, сторонами набуте
наступне майно: житловий будинок,
розташований за адресою АДРЕСА_1, та
зареєстрованій за ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
Другою державною нотаріальною
конторою Харківського району від 06
червня 1979 року, за реєстровим № 875,
житловий будинок, розташований за
адресою АДРЕСА_2, та зареєстрований за
ОСОБА_2 на підставі договору довічного
утримання, укладеного 24 грудня 1999 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
24 грудня 1999 року, садовий будинок,
розташований за адресою АДРЕСА_3, та
зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на
садовий будинок, виданого виконкомом
Люботинської міської ради Харківської
області від 12 травня 2009 року. Крім того,
земельна ділянка, площею 0,1 га, на якій
розташований садовий будинок за
адресою: АДРЕСА_3, також, зареєстрована
за ОСОБА_2 на підставі державного акта
на право власності на землю,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право власності на
землю за № 2217.

За рішенням Люботинського міського
суду Харківської області № 630/555/13-ц від
24 вересня 2013 року спільне майно
подружжя розподілено та визнано право
власності в рівних частках по1/2 частині
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Зазначені обставини вбачаються з
судового рішення у цивільній справі №
630/555/13-ц від 24 вересня 2013 року, яке
набрало законної сили, тому суд
відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
вважає їх встановленими та такими, що
не підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду встановлено,
що між сторонами постійно виникають
сварки щодо порядку користування
майном. Відповідачка ОСОБА_2 з літа 2013
року мешкає окремо за адресою: АДРЕСА_3,
та АДРЕСА_4, а позивач ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1.

Наведені вище обставини сторони не
заперечували та не оспорювали, тому
оскільки, зазначені обставини визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, суд відповідно до
вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх
встановленими та такими, що не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Крім того,
вказане, також, передбачене нормами
Конституції, де в ст. 41 Конституції
України зазначено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 01 листопада 1996 року №9
«Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя»
передбачено, що оскільки Конституція
України, як зазначено в її статті 8, має
найвищу юридичну силу, а її норми є
нормами прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають оцінювати зміст
будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акту з точки зору
його відповідності Конституції
України і в усіх необхідних випадках
застосовувати Конституцію як акт
прямої дії.

На підставі ст. 361 ЦК України
співвласники майна мають право
самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності.

Оскільки на теперішній час ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 є сторонніми особами та
користуватися спільно майном не мають
можливості, в ході судового розгляду
сторони уклали мирову угоду щодо
перерозподілу між ними права власності
на об'єкти: житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_2, садовий будинок за адресою:
АДРЕСА_3, на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_3, які перебувають в
спільній частковій власності.

Проаналізувавши наведене, суд вважає,
що лише таким чином, з урахуванням
волевиявлення сторін, можливо повністю
вирішивши спір та конфлікт між ними.
При цьому суд враховує рівність прав та
інтересів співвласників, розмір їх
часток у праві спільної часткової
власності.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

На підставі аналізу зібраних по справі
доказів, суд вважає за необхідне
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 61,
84, 114, 197 ЦПК України, ст. 319 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Перерозподілити між співвласниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на
об'єкти, житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_2, садовий будинок за адресою:
АДРЕСА_3, на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_3, які перебувають в
спільній частковій власності:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
цілому на житловий будинок, загальною
площею 80,2 кв.м, в тому числі житловою
площею 51,4 кв.м, з надвірними будівлями і
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
цілому на житловий будинок, загальною
площею 16,7 кв.м, в тому числі житловою
площею 10,00 кв.м, з надвірними будівлями
і спорудами, що розташований за
адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
цілому на садовий будинок, загальною
площею 29,7 кв.м, в тому числі житловою
площею 18,70 кв.м, з надвірними будівлями
і спорудами, що розташований за
адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
цілому на земельну ділянку, площею 0,1
га, за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Люботинський міський суд Харківської
області в десятиденний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 01
квітня 2014 року

Суддя І. В. Дем`яненко