Справа №2-175/916/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
головуючого - судді Шабанова А.М.,
при секретарі - Ратушній Л.В.
розглянув у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейному цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 3-ті особи: Державна виконавча
служба Дніпропетровського управління
юстиції Дніпропетровської області,
комунальне підприємство
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації»,
Дніпропетровського районного
управління юстиції, Служба у справах
дітей Дніпропетровської районної
державної адміністрації, про виділення
частки майна боржника та зобов'язання
Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи: Державна
виконавча служба Дніпропетровського
управління юстиції Дніпропетровської
області, комунальне підприємство
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації»,
Дніпропетровського районного
управління юстиції, Служба у справах
дітей Дніпропетровської районної
державної адміністрації, про виділення
частки майна боржника та зобов'язання
Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив суд
виділити в натурі частку із спільного
майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка складається
із ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 та
визнати право особистої приватної
власності на 1/2 частину вказаного
домоволодіння за ОСОБА_2; зобов'язати
Дніпропетровського районного
управління юстиції закрити
відповідний розділ в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та реєстраційну справу щодо об'єкта:
домоволодіння АДРЕСА_1; скасувати
реєстраційний номер об'єкта:
домоволодіння АДРЕСА_1; відкрити для
кожного з новостворених об'єктів
нерухомого майна новий розділ
Державного реєстру прав і нову
реєстраційну справу, кожному з таких
об'єктів присвоїти новий реєстраційний
номер; зобов'язати Комунального
підприємства Дніпропетровського
району «Бюро технічної
інвентаризації» виготовити технічні
документи (інвентаризаційну справу і
технічний паспорт) на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, як на окремий
об'єкт нерухомості. Проти винесення
заочного рішення суду не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
представник комунального підприємства
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації» у судове
засідання не з'явилися, повідомлені
належним чином, причину своєї неявки у
судове засідання суду не повідомили. Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Представник реєстраційної служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, відповідно до письмової
заяви начальник реєстраційної служби
просив суд розглядати справу за
відсутності представника
реєстраційної служби.
Представник Служби у справах дітей
Дніпропетровської районної державної
адміністрації у судове засідання не
з'явився, відповідно до письмової заяви
начальник служби просив суд розглядати
справу за відсутності представника
служби та винести рішення на розсуд
суду.
Суд, вислухавши у судовому засіданні
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
сторонами докази та наведені ними
доводи, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ст. 61 ЦПК
України).

Згідно рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 07 грудня 2010 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь позивача завдану
шкоду у загальному розмірі 204 330 грн. 85
грн. Рішення суду набрало законної сили
03 лютого 2011 року.

Добровільно рішення суду ОСОБА_2 не
виконав, у зв'язку з чим позивач
звернувся з виконавчим листом до
Відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського управління юстиції
Дніпропетровської області, де було
відрито виконавче провадження з
примусового виконання рішення
Дніпропетровського районного суду від
07 грудня 2010 року № 2-3124/10.

ВДВС Дніпропетровського УЮ
Дніпропетровської області здійснено
всі необхідні заходи з виявлення майна
боржника, яке належить на праві
особистої власності боржнику - ОСОБА_2.
Проте такого майна за ОСОБА_2 не
виявлено. Про це свідчать документи
виконавчого провадження № 2-3124 від 21
березня 2011 року.

Так, згідно листа КП
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації» від 04 жовтня
2011 року що за ОСОБА_2 право власності
нерухоме майно не зареєстроване. А
нерухоме майно за адресою мешкання
боржника у АДРЕСА_1 - зареєстроване за
іншим власником.

Відповідно до листа Відділу
держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області
земельна ділянка за адресою мешкання
боржника зареєстрована за іншим
власником.

Згідно листа Державтоінспекції
транспортні засобі ОСОБА_2 не
зареєстровані. Окрім того, факт
відсутності за боржником рухомого і
нерухомого майна, на яке можливо
звернути стягнення, встановлено
Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 22
серпня 2011 року.

У ході примусового виконання рішення
суду було виявлено, що ОСОБА_2 належить
на праві спільної сумісної власності
домоволодіння АДРЕСА_1. Даним
домоволодінням ОСОБА_2 володіє спільно
з ОСОБА_3, оскільки домоволодіння було
придбане під час шлюбу подружжям
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Однак, в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно
домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване
виключно за ОСОБА_3 на праві приватної
власності.

Враховуючи цю обставину, державний
виконавець ВДВС Дніпропетровського УЮ
Дніпропетровської області ОСОБА_4
звернулася з поданням до суду про
визначення частки майна, що перебуває в
спільній сумісній власності, за ОСОБА_2

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 22
серпня 2011 року визначено частку
боржника ОСОБА_2 у домоволодінні
АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 частина цього
домоволодіння. Ухвала набрала чинності
17 листопада 2011 року.

Отримавши Ухвалу суду від 22 серпня 2011
року ВДВС Дніпропетровського
управління юстиції Дніпропетровської
області здійснило заходи для
реалізації арештованого майна ОСОБА_2
1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1.
Однак, листом від 29 березня 2012 року №
02.5-07/780 Відділом організації та
контролю за виконанням рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управлінням юстиції у
Дніпропетровській області
повідомлено, що надані документи щодо
передачі на реалізацію арештованого
майна боржника ОСОБА_2 вартістю 179270,00
грн. не відповідають вимогам чинного
законодавства, а саме: державна
реєстрація права власності на 1/2
частину домоволодіння АДРЕСА_1 за
боржником ОСОБА_2 не здійснена.
Відповідач ухиляється від реєстрації
права власності на 1/2 частину вказаного
домоволодіння.

Як наслідок - реалізація 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, що перебуває у
власності ОСОБА_2, є неможливою через
відсутність державної реєстрації
права власності. А іншого майна, на яке
може бути звернуте стягнення, у ОСОБА_2
немає.

Як пояснив позивач у судовому
засіданні, склалася ситуація, коли
рішення суду не виконане ні
добровільно, ні примусово, майна в
особистій власності ОСОБА_2 немає;
майна і грошових коштів, з яких би можна
було повністю задовольнити вимоги
стягувача, у ОСОБА_2 також немає. А
частину домоволодіння АДРЕСА_1
неможливо реалізувати, тому йому
доводиться звертатися до суду з даним
позовом та просити суд про виділ частки
із спільного майна ОСОБА_2 в натурі для
звернення стягнення на неї.

Відповідно до ст. 371 ЦК України кредитор
співвласника майна, що є у спільній
сумісній власності, у разі
недостатності у нього іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення, може
пред'явити позов про виділ частки із
спільного майна в натурі для звернення
стягнення на неї. Виділ частки із майна,
що є у спільній сумісній власності, для
звернення стягнення на неї
здійснюється у порядку, встановленому
статтею 366 ЦК України.

Відповідно до ст. 366 ЦК України кредитор
співвласника майна, що є у спільній
частковій власності, у разі
недостатності у нього іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення, може
пред'явити позов про виділ частки із
спільного майна в натурі для звернення
стягнення на неї. Якщо виділ в натурі
частки із спільного майна має
наслідком зміну його призначення або
проти цього заперечують інші
співвласники, спір вирішується судом. У
разі неможливості виділу в натурі
частки із спільного майна або
заперечення інших співвласників проти
такого виділу кредитор має право
вимагати продажу боржником своєї
частки у праві спільної часткової
власності з направленням суми виторгу
на погашення боргу. У разі відмови
боржника від продажу своєї частки у
праві спільної часткової власності або
відмови інших співвласників від
придбання частки боржника кредитор має
право вимагати продажу цієї частки з
публічних торгів або переведення на
нього прав та обов'язків
співвласника-боржника, з проведенням
відповідного перерахунку.

З урахуванням приписів статей 366, 371 ЦК
України, наявні всі правові підставі
для того, щоб виділити в натурі 1/2
частину майна ОСОБА_2 з метою звернення
стягнення на неї. Такими підставами є
наявність непогашеного боргу і
невиконаного рішення суду; наявність у
власності майна на праві спільної
власності; визначена судом частка в
цьому спільному майні за ОСОБА_2;
недостатність у ОСОБА_2 іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення і за
рахунок якого борг може бути повністю
погашений.

Оскільки майно ОСОБА_2 і ОСОБА_3
належить співвласникам в рівних долях
по половині (1/2) майна кожному, то з
цього слідує висновок, що виділ в
натурі половини (1/2) частки
домоволодіння фактично дорівнює його
поділу між двома співвласниками.

Так, ст. З Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначає, що
державна реєстрація прав на нерухоме
майно є обов'язковою. Інформація про
права на нерухоме майно підлягає
внесенню до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
нього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Статтею 21 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що у
разі поділу об'єкта нерухомого майна
або виділу частки з об'єкта нерухомого
майна відповідний розділ Державного
реєстру прав та реєстраційна справа
закриваються, реєстраційний номер
цього об'єкта скасовується. Водночас
для кожного з новостворених об'єктів
нерухомого майна відкривається новий
розділ Державного реєстру прав і нова
реєстраційна справа, кожному з таких
об'єктів присвоюється новий
реєстраційний номер. Записи про речові
права та їх обтяження щодо об'єкта, який
поділяється, або при виділі частки із
нього об'єкта переносяться до розділів
Державного реєстру прав, що відкриті на
кожний новостворений об'єкт.

Без державної реєстрації права
власності на новостворений об'єкт
нерухомого майна державний виконавець
буде позбавлений можливості передати
на примусову реалізацію даний об'єкт.
Така можливість обумовлена приписами
п.5.11 Інструкції про проведення
виконавчих дій затвердженої наказом
Мін'юсту України від 15.12.1999 № 74/5), якою
встановлено, що до заявки реалізацію
арештованого майна державний
виконавець зобов'язаний додати копії
документів, що підтверджують право
власності на нерухоме майно,
визначених статтею 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень».

Таким чином, позовні вимоги позивача
про виділ частки із спільного майна
ОСОБА_2 та зобов'язання реєстраційну
службу Дніпропетровського районного
управління юстиції закрити
відповідний розділ в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та реєстраційну справу, знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні, та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Що стосується позовних вимог позивача
у частині зобов'язання Комунального
підприємства Дніпропетровського
району «Бюро технічної
інвентаризації» виготовити технічні
документи (інвентаризаційну справу і
технічний паспорт) на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, як на окремий
об'єкт нерухомості, то суд вважає, що
позивачем невірно обрано спосіб
захисту своїх прав у цій частині
виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про Державну
реєстраційну службу, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №401 Укрдержреєстр є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.
Державна реєстраційна служба України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якої спрямовується і
координується через Міністра юстиції.
7 вересня 2011 року, у рамках реформування
системи територіальних органів
виконавчої влади, Міністр юстиції
Олександр Лавринович підписав наказ
про утворення у складі Головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі структурних
підрозділів, що забезпечують
реалізацію повноважень
Укрдержреєстру. Таким чином, з БТІ, як
суб'єкта господарювання, будуть зняті
невластиві їм функцій щодо визнання і
підтвердження фактів виникнення,
переходу або припинення речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень.

З 1 січня 2013 року функції державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно виконує Державна реєстраційна
служба України та її структурні
територіальні підрозділи. В
Дніпропетровському районі це -
Реєстраційна служба
Дніпропетровського районного
управління юстиції.

Так, згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивачу було надано право уточнити
позовні вимоги у тому числі і у частині
належного реєстраційного органу, однак
позивач цим правом не скористався та
позовні вимоги не уточнив, а тому,
виходячи з вимог ст. 11 ЦПК України суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України сСудові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать і витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз;

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, з відповідачів солідарно
на користь позивача підлягають
стягненню понесені судові витрати по
справі, що складаються з витрат по
оплаті судового збору у розмірі 114 грн.
71 коп. та витрат по оплаті висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №060613/1 від 02 грудня 2013 року у
розмірі 4 536 грн. 84 коп.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 79, 88, 215,
223, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 8, 15, 16, 17 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 3-ті особи: Державна виконавча
служба Дніпропетровського управління
юстиції Дніпропетровської області,
комунальне підприємство
Дніпропетровського району «Бюро
технічної інвентаризації»,
реєстраційна служба
Дніпропетровського районного
управління юстиції, Служба у справах
дітей Дніпропетровської районної
державної адміністрації, про виділення
частки майна боржника та зобов'язання
вчинити певні дії, - задовольнити
частково.

Виділити в натурі частку із спільного
майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка складається
із 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та
визнати право особистої приватної
власності на 1/2 частину вказаного
домоволодіння за ОСОБА_2.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського районного
управління юстиції закрити
відповідний розділ в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та реєстраційну справу щодо об'єкта:
домоволодіння АДРЕСА_1; скасувати
реєстраційний номер об'єкта:
домоволодіння АДРЕСА_1; відкрити для
кожного з новостворених об'єктів
нерухомого майна новий розділ
Державного реєстру прав і нову
реєстраційну справу, кожному з таких
об'єктів присвоїти новий реєстраційний
номер.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2),
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрована по
АДРЕСА_1)на користь позивача ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець міста Горький,
паспорт серії НОМЕР_3 виданий 28 березня
1996 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС
України у Дніпропетровській області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований по АДРЕСА_3) понесені
судові витрати по справі, що
складаються з витрат по оплаті
судового збору у розмірі 114 грн. 71 коп.
та витрат по оплаті висновку судової
будівельно-технічної експертизи №060613/1
від 02 грудня 2013 року у розмірі 4 536 грн. 84
коп.

У задоволенні позову у частині
зобов'язання виготовити технічні
документи (інвентаризаційну справу і
технічний паспорт) на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, як на окремий
об'єкт нерухомості, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, а саме рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
А.М.Шабанов