У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А, Савченко В.О.,-
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - відділ реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції, про
виключення із актового запису про
народження відомостей про батьківство,
за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 12
березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, який у подальшому
уточнив і просив виключити його
батьківство стосовно ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації
народжень 20 жовтня 2007 року зроблений
актовий запис за № 2216 відділом
реєстрації актів громадянського стану
Івано-Франківського міського
управління.

Позивач посилався на те, що 24 липня 2007
року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, яка
ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку ОСОБА_8, в
актовому записі про народження та
свідоцтві про народження якої він
зазначений як батько. Після народження
дитини він виїхав на декілька місяців
за кордон і в телефонному режимі від
знайомих йому стало відомо, що
відповідачка приховала від нього
попередній шлюб і те, що біологічним
батьком народженої у шлюбі дитини є
інший чоловік, а не він. По приїзду із-за
кордону він в сім'ю більше не
повертався.

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 жовтня 2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 12
березня

2013 року рішення міського суду
скасовано й ухвалено нове рішення у
справі про задоволення позову ОСОБА_6
Виключено відомості про ОСОБА_6 як
«батька» ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
актового запису № 2216 від

20 жовтня 2007 року про народження дитини
серії НОМЕР_1, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції у м.
Івано-Франківську 11 червня 2009 року.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої доводи порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржуване у справі судове рішення
вказаним вимогам не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_6, виходячи з того, що
відповідач свідомо ухилялася від
проведення судово-біологічної
(судово-генетичної) експертизи, яка
була призначена у даній справі, а також
ненадання нею інших доказів, які б
свідчили про підставність її
заперечень. Разом з тим суд прийняв до
уваги інші встановлені у справі
обставини, зокрема те, що з часу
народження неповнолітньої дитини
батьком якої записаний ОСОБА_6, сторони
спільно не проживають, позивач не
проявляє прихильності до записаної
батьком дитини, не приймає участі у її
вихованні, спілкуванні та утриманні.

Однак такі висновки суду слід визнати
передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла, тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Частиною 1 ст. 146 ЦПК України визначено,
що в разі ухилення особи, яка бере
участь у справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2012 року за клопотанням позивача
ОСОБА_6 та його представника у справі
була призначена судово-біологічна
(судово-генетична) експертиза, на
вирішення якої поставлено питання: чи
може бути ОСОБА_6, біологічним батьком
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
народженої ОСОБА_7; чи походить
генетично (кровно споріднені) ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 У той же час,
ухвалою постановлено, застосувати до
ОСОБА_7 примусовий привід в ДП «ГРГІ
АСМУ в Івано-Франківській області» для
проведення відбору крові в неї та
неповнолітньої ОСОБА_8, необхідної для
судово-біологічної (судово-генетичної)
експертизи.

Однак призначена у справі експертиза
проведена не була, оскільки, як
зазначив апеляційний суд у своєму
рішенні, відповідач свідомо ухилялася
від проведення судово-біологічної
(судово-генетичної) експертизи, яка
була призначена у даній справі. Разом з
тим, зробивши такий висновок та
застосувавши правила ст. 146 ЦПК України,
апеляційний суд передчасно визнав
наявними наслідки ухилення сторони від
проведення експертизи та при цьому суд
не з'ясував дійсних причин не з'явлення
ОСОБА_7 та її дочки для дачі крові, чи
були ці причини поважними, що свідчить
про неповноту з'ясування обставин у
справі.

Ураховуючи, що судом не дотримані всі
вимоги процесуального закону, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин у справі, які мають значення
для правильного вирішення справи,
ухвалене судом апеляційної інстанції
рішення законним та обґрунтованим
визнати не можна, а тому воно підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 12
березня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк
В.О. Савченко