АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/874/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 57 Дудніченко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. УХВАЛА
31 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшин В. І. суддівВишня Н. В.
, Пономаренко В. В. при секретаріБражнюк
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 17 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9,
відділ ДВС Звенигородського районного
управління юстиції Черкаської області,
Державне підприємство «Укррезерв»,
Звенигородська державна нотаріальна
контора, третя особа на стороні
позивача служба у справах дітей
Звенигородської державної районної
адміністрації про визнання протоколу
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_9, відділ ДВС Звенигородського
районного управління юстиції
Черкаської області, державне
підприємство «Укррезерв»,
Звенигородська державна нотаріальна
контора, третя особа на стороні
позивача служба у справах дітей
Звенигородської державної районної
адміністрації про визнання протоколу
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна недійсним
мотивуючи тим, що він являється
власником ? частини житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування.
14.05.2013 р. позивач дізнався, що його
будинок проданий з прилюдних торгів і
він належить іншому власнику.
16.05.2013 р. ОСОБА_6 подав заяву на ім'я
начальника ВДВС Звенигородського РУЮ,
про надання йому документів про
В травні місяці він отримав відповідь
з ВДВС Звенигородського РУЮ в якій
зазначалося, що 08.12.2010 р. відбулися
прилюдні торги по реалізації будинку,
про що склався протокол. Відповідно до
цього протоколу місцем проведення
торгів зазначено адресу знаходження
будинку - АДРЕСА_1. Ціна за яку продали
будинок складала 30 000 грн. Позивач
стверджує, що його ніхто не повідомляв
та ніяких листів йому не надсилав про
проведення прилюдних торгів.
Просив суд визнати проведення
прилюдних торгів з реалізації
продажі ? частини житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Черкаської області такими, що не
відбулися та такими, що проведені з
недотриманням вимог закону в момент
Визнати протокол проведення
прилюдних торгів з реалізації
продажі ? частини житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
недійсним. Визнати недійсним
свідоцтво про право власності ОСОБА_9
на ? частину житлового будинку
посвідчене приватним нотаріусом
Звенигородської державної
нотаріальної контори ОСОБА_10 та
зареєстроване у реєстрі за №2-2786.
Рішенням Звенигородського
районного суду Черкаської області від
17 лютого 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та просить скасувати рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 17 лютого 2014 року
і ухвалити нове, яким заявлені ним
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_9, відділ ДВС
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області, державне
підприємство «Укррезерв»,
Звенигородська державна нотаріальна
контора, третя особа на стороні
позивача служба у справах дітей
Звенигородської державної районної
адміністрації про визнання протоколу
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна недійсним,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позивачем не надано
доказів та обґрунтувань того, що
державне підприємство «Укррезерв» при
проведенні прилюдних торгів допустила
такі порушення їх проведення або
порушення тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, які б потягли за собою визнання
угоди продажу спірної квартири
недійсною.

Встановлено, що Звенигородським
районним судом було видано виконавчі
листи:

-№2-416 від 21.07.2007 р. про стягнення боргу з
ОСОБА_6 на користь КС «Альянс» в сумі
20113,12 грн.

-№2-н-38 від 13.04.2009 р. про стягнення боргу
з ОСОБА_6 на користь КС «Фенікс-Черкаси»
в сумі 10706,59 грн.

-№2-н-84 від 02.10.2009 р. про стягнення боргу
з ОСОБА_6 на користь ВАТ «Державний
Ощадбанк України» в сумі 1927,30 грн.

Дані виконавчі листи перебували на
виконанні у ВДВС Звенигородського РУЮ.

02.02.2010 р. актом опису й арешту майна
описано ? частину житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6
Вартість ? частини будинку складає 41394,60
грн. З актом опису та арешту майна
ОСОБА_6 ознайомлений.

ВДВС Звенигородського РУЮ 07.05.2010 р. було
укладено договір з ДП «Укррезерв» про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна. 25.10.2010 р.
були призначені прилюдні торги на
08.11.2010 р. проте вони не відбулися і їх
було призначено на наступний місяць.
08.12.2010 р. торги відбулися і переможцем
став ОСОБА_9 та відповідно отримав
свідоцтво про право власності на
будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених чч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для визнання торгів
недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України апелянтом зазначено
недодержання державним виконавцем та
державним підприємством «Укррезерв»
при проведенні прилюдних торгів норм
Закону N 606-XIV від 21 квітня 1999 року й
Тимчасового положення.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій
визначав Закон N 606-XIV від 21 квітня 1999
року та Інструкція про проведення
виконавчих дій, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року N 74/5 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за N 865/4158 (далі - Інструкція N 74/5
від 15 грудня 1999 року).

Цим Законом визначено загальні правові
основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання та компетенцію, а також
визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхнє права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст. ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85
Закону).

Разом із тим аналіз положень Закону N
606-XIV від 21 квітня 1999 року й Інструкції N
74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те,
що вони не встановлюють порядку та
правил проведення прилюдних торгів, а
лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закону N 606-XIV
від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12
Інструкції N 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
Інструкції N 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14 червня 1994 року N
18/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року N 152/361,
ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1 - 3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що
оскільки, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215
ЦК України, підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, якщо такі були
допущені державним виконавцем при
здійсненні своїх повноважень,
передбачених Законом N 606-XIV від 21 квітня
1999 року, до призначення прилюдних
торгів, у тому числі щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24 - 27, 32, 33, 55,
57 цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7
ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст.
57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

Оскільки, як вбачається із позовної
заяви та апеляційної скарги,
підставами для пред'явлення позову про
визнання прилюдних торгів недійсними є
як недодержання державним виконавцем
вимог Закону N 606-XIV від 21 квітня 1999 року,
так і недодержання спеціалізованою
організацією - державним підприємством
«Укррезерв» - вимог Тимчасового
положення, то при вирішенні позову про
визнання прилюдних торгів недійсними,
судом апеляційної інстанції
перевірені такі факти: чи мало місце
порушення вимог Тимчасового положення
та інших норм при проведенні прилюдних
торгів; чи вплинули ці порушення на
результати торгів; чи мало місце
порушення прав і законних інтересів
позивача, який оспорює результати
торгів.

Встановлено, що 02 лютого 2010 року
державним виконавцем проведено опис та
арешт майна боржника ОСОБА_6 З даним
актом ознайомлений ОСОБА_6

ВДВС Звенигородського РУЮ 07.05.2010 р. було
укладено договір з ДП «Укррезерв» про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна. 25.10.2010 р.
були призначені прилюдні торги на
08.11.2010 р. проте вони не відбулися і їх
було призначено на наступний місяць.
08.12.2010 р. торги відбулися і переможцем
став ОСОБА_9 та відповідно отримав
свідоцтво про право власності на
будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Про проведення прилюдних торгів
спеціалізована організація не пізніше
як за 15 днів зробила відповідні
публікації на відповідному веб-сайті
інформацію про нерухоме майно, що
реалізується (п. 3.5 тимчасового
положення) а.с. 88-89, а також письмово
повідомила державного виконавця,
стягувача та боржника про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна
(п. 3.11 тимчасового положення) а.с.53, 124.

Допитана в якості свідка в суді
апеляційної інстанції за клопотанням
апелянта ОСОБА_11, яка була учасників
торгів №2 пояснила суду, що 08 грудня 2010
року лицетатор Сидорук І.М. та ще два
співробітники ДП «Укррезерв» та вона з
ОСОБА_9 прибули по місцю знаходження
майна, що продавалось з публічних
торгів ( ? частина жилого будинку по
АДРЕСА_1) для проведення прилюдних
торгів. З будинку вибіг чоловік, як
потім вона зрозуміла що це власник
частини будинку що продавався), який
кричав на них, в будинок не впустив та
прогнав від будинку. Так як це була
зима, на вулиці було дуже холодно, то
вони вимушені були пройти в інше
приміщення де закінчили процедуру
прилюдних торгів, переможцем яких став
ОСОБА_9

Покази даного свідка відповідають
матеріалам справи.

Таким чином, при проведенні прилюдних
торгів 08 грудня 2010 року порушення вимог
Тимчасового положення та інших норм
законодавства щодо проведення
прилюдних торгів не мало місце, а
значить це не вплинули на результати
торгів та не порушило права і законні
інтереси позивача, який оспорює
результати торгів.

Наявність зареєстрованими в ? частині
жилого будинку, який був предметом
прилюдних торгів, неповнолітніх дітей
ОСОБА_6 не є перешкодою для проведення
прилюдних торгів в силу Тимчасового
положення, а також не може бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними з підстав порушення
процедури їх проведення.

На момент проведення прилюдних торгів
08 грудня 2010 року Інструкція про
проведення виконавчих дій не мала
вимоги, що при передачі на реалізацію
нерухомого майна, право власності або
право користування на яке мають
неповнолітні діти, то потрібний
попередній дозвіл органу опіки та
піклування. Така вимога в Інструкції
була внесена та набрала законної сили
лише 17.04.2012 року.

У зв'язку з наведеним доводи
апелянта про те, що він не
повідомлялася про дату і місце
проведення прилюдних торгів, стартову
ціну реалізації майна, проведення
оцінки майна, спростовуються
матеріалами справи.

Доказів щодо допущення
відповідачами порушень при підготовці
до проведення прилюдних торгів та
проведення самих прилюдних торгів
нерухомого майна, які порушують її
права та тягнуть за собою визнання
таких торгів недійсними, позивачем не
надано та такі відсутні в матеріалах
справи.

Враховуючи наведені обставини в
їх сукупності, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
прилюдні торги з реалізації майна
ОСОБА_6 були проведені з дотриманням
вимог Закону „Про виконавче
провадження" та Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, законні права та
інтереси останнього не були порушені, а
тому обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

При розгляді справи судом
дотримані вимоги цивільного
процесуального закону, всебічно й
об'єктивно з'ясовані обставини справи
та дана їм належна оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не відносяться до тих підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість прийняття рішення
щодо скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення відповідає
вимогам закону й підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313,
315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 17 лютого 2014 року
відхилити, рішення Звенигородського
районного суду Черкаської області від
17 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення, але може бути оскаржено
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
його проголошення.

Головуючий :

Судді :