Єдиний унікальний номер 227/3024/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2683/2014
Головуючий в 1 інстанції Любчик В.М.
Доповідач: Зайцева С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„25" березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Маширо О.П.

Суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.

При секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 14 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т
А Н О В И В:

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 лютого 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 - задоволено частково: стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину
вартості транспортного засобу VIPER ZIPER,
д/н НОМЕР_1 в сумі 1 000 грн. та судовий
збір у розмірі 102 грн. 84 коп.; в іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати в частині
відмови у задоволенні позовних вимог ,
ухвалити нове у вказаній частині , яким
задовольнити позовні вимоги,визнати
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя житловий будинок
АДРЕСА_1, та поділити його в рівних
частках.Стягнути з відповідача на її
користь половину заощаджень в сумі 50 000
грн.В обґрунтування доводів зазначає,
що судом першої інстанції порушено
норми матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну
скаргу відхилити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у
судове засідання апеляційного суду не
з*явилися,належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи,шляхом отримання 18 березня 2014
року телефонограм, зареєстрованих в
журналі телефонограм № 1 за №№
26,27,37(а.с145,146,149) .

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи , не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю -
доповідача,пояснення
відповідача,дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

На думку апеляційного суду
оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам процесуального і
матеріального закону, тому підстав для
його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з 11 вересня 2001 року перебували
у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), який
розірвано рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 червня 2013 року (а.с. 39).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 05 грудня 2000
року, відповідач ОСОБА_2 у грудні 2000
року набув у власність житловий
будинок з надвірними побудовами та
спорудами, розташований в АДРЕСА_1 (а. с.
7).

Із висновку будівельно-технічної
експертизи № 5156/24 від 18 грудня 2013 року,
вбачається ринкова вартість спірного
домоволодіння 46 240 грн. Вартість
проведених будівельних та
будівельно-ремонтних робіт склала 50 647
грн. 20 коп. Виконані ремонті роботи є
необхідними для утримання
домоволодіння в жилому стані, які
відповідно не впливають на ринкову
вартість домоволодіння (а.с. 107-111).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1та відмовляючи у задоволенні
позову в частині визнання спірного
будинку об*єктом спільної сумісної
власності та його поділу в рівних
частках та в частині стягнення з
відповідача заощаджених коштів у
розмірі 50 000 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не було
надано суду належних доказів того, що
за рахунок його грошових та трудових
затрат істотно збільшилась вартість
спірного будинку. Позивачем не
доведено, що будинок істотно
збільшився у своїй вартості саме
внаслідок здійснених за період шлюбу
поліпшень, проведення переобладнання
та ремонтних робіт у будинку, а не
тенденцій до загального подорожчання
об'єктів нерухомості. Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача половини заощаджень в розмірі
50 000 грн.,суд ,виходив з того,що надані та
досліджені у судовому засіданні
виписки із банківських установ про
періодичне зняття позивачем сум
заробітної плати, та свідчення свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що подружжя
заощаджували кошти на купівлю
транспортного засобу, не є належним
доказом наявності заощаджених коштів в
сумі 100 000 грн.

Вирішуючи спір в частині поділу
спільно придбаного скутеру VIPER ZIPER, д/н
НОМЕР_1 суд враховував, що транспортний
засіб було придбано у період шлюбу, та
вважав за можливим стягнути на користь
позивача половину його вартості в сумі
1 000 грн.Так як вартість, час придбання,
спосіб поділу транспортного засобу
сторонами не оспорювались під час
судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 62 СК України,
якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні норми передбачені
ст. 25 КпШС України, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
зокрема, якщо майно, яке було власністю
одного з подружжя, за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй цінності внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя або їх обох, воно може бути
визнане судом спільною сумісною
власністю подружжя.

Із роз'яснень викладених у п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" N 11 від 21
грудня 2007 року вбачається, що майно, яке
належало одному з подружжя, може бути
віднесено до спільної сумісної
власності укладеною при реєстрації
шлюбу угодою (шлюбним договором) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

Проте, для застосування
передбачених зазначеною статтею
правил, збільшення вартості майна
повинно відбуватися внаслідок затрат
подружжя і наявним повинно бути
істотне збільшення вартості майна як
об'єкту, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та
істотність такого збільшення підлягає
з'ясуванню шляхом порівняння станом на
час вирішення спору вартості об'єкту в
стані, що існував до поліпшення, та його
вартості після поліпшення; при цьому
сам по собі розмір грошових затрат
подружжя чи одного з них не є тим
фактором, який єдиний безумовно
свідчить про істотність збільшення
вартості майна, як об'єкту.

Відповідно з ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач не надав суду
переконливих доказів на підтвердження
того, що за час шлюбу цінність спірного
майна істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох. З вимогами про
стягнення частки вартості проведених
ремонтних робіт позивач не зверталася ,
тому суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог у
вказаній частині та відмовив у їх
задоволенні.

Доводи апеляційної скарги щодо
висновку експерта ,апеляційний суд
приймає критично, оскільки зазначені
висновки експертизи не оспорені
,підтверджені іншими доказами ,та суду
не надано доказів про спростування
зазначеного висновку або його частин.

При таких обставинах ,суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про безпідставність вимог позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно до п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» до складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться
у третіх осіб.

Відповідно до п.21 зазначеної
постанови грошові суми (вклади),
внесені до банківських установ за
договором банківського вкладу
(депозиту) є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.30 вказаної
постанови рівність прав кожного із
подружжя на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності
(якщо інше не встановлено домовленістю
між ними) та необхідність взаємної
згоди подружжя на розпорядження
майном, що є об'єктом права його
спільної сумісної власності,
передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

З виписки грошових внесків на ім*я
позивача ОСОБА_1 за період з грудня 2010
року по травень 2013 року,з січня 2011 року
по травень 2013 року вбачається
періодичне зняття позивачем сум
заробітної плати (а.с.15-16,17-18).

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції
встановлено, що грошові кошти
періодично знімалися позивачем,та
вказані докази не свідчать про те,що
подружжя заощадило кошти на купівлю
транспортного засобу у розмірі 100 000
грн. Позивачем не надано жодних
доказів того, що існувала сума
заощаджень у розмірі 100 000грн., тому
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача 12 частини розміру
заощаджень не має. Доводи апеляційної
скарги позивача спростовані наданими
по справі доказами.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний спір, повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи
сторін, встановленим фактам і доказам
дав правильну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом правильно
застосовано норми матеріального права
та не було порушено норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги є
непереконливими, були предметом
дослідження суду першої інстанції,
висновки суду вони не спростовують.

Оскільки рішення суду першої інстанції
в частині задоволення позовних вимог
ніякою із сторін не оскаржується,тому
апеляційним судом в цій частині не
ревізується.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий:

Судді: