У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 березня
2014 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Приватного акціонерного товариства
«Луганськтепловоз», Відкритого
акціонерного товариства «Рембуд»,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Примакс» про
усунення перешкод у користуванні
нежилими приміщеннями, за касаційними
скаргами Відкритого акціонерного
товариства «Рембуд» та Публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 20 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 26 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
зобов'язати Відкрите акціонерне
товариство «Рембуд» (далі - ВАТ
«Рембуд») усунути йому перешкоди у
користуванні орендованим майном
шляхом звільнення займаних нежитлових
приміщень по АДРЕСА_1 загальною площею
3497 кв. м, які складаються з літ. А-3 -
деревообробного цеху з побутовими
приміщеннями, літ. А-2 -
сушильно-охолоджуючого відділення
площею 2859, 5 кв. м, літ. Б - механічної
майстерні площею 93,4 кв. м, літ. В -
гаража площею 54,1 кв. м, літ. Г-складу
площею 300,14 кв. м, літ. Д - склад під бітум
площею 53,6 кв. м, літ. Ж - лісоскладу
площею 136 кв. м, літ. З - бункеру під тирсу
та повернути йому ці приміщення, а
Публічне акціонерне товариство
«Луганськтепловоз» (далі - ПАТ
«Луганськтепловоз») зобов'язати
забезпечити вільний доступ до них.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що між ним та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Примакс»
(далі - ТОВ «Примакс») укладено договір
оренди від 15 липня 2013 року № 15 ар/07-13,
згідно з яким він прийняв у строкове
платне користування нежитлові
приміщення, розташовані за вказаною
вище адресою.

Вхід до даних приміщень можливий лише
через територію, належну ПАТ
«Луганськтепловоз», однак останній не
допускає його до вказаного об'єкту
нерухомості, чим створює перешкоди у
користуванні орендованим майном.

Також зазначав, що ВАТ «Рембуд»
неправомірно займає орендовану ним
нерухомість, на вимоги щодо
добровільного звільнення приміщень не
реагує.

Враховуючи наведене, просив
задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 20 вересня 2013 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 26 листопада 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ВАТ «Рембуд» усунути
перешкоди ОСОБА_4 у користуванні
орендованим майном шляхом звільнення
займаних нежитлових приміщень по
АДРЕСА_1 загальною площею
3497 кв. м, які складаються з літ. А-3 -
деревообробного цеху з побутовими
приміщеннями, літ. А-2 -
сушильно-охолоджуючого відділення
площею 2859, 5 кв. м, літ. Б - механічної
майстерні площею 93,4 кв. м, літ. В -
гаража площею 54,1 кв. м, літ. Г-складу
площею 300,14 кв. м, літ. Д - склад під бітум
площею 53,6 кв. м, літ. Ж - лісоскладу
площею 136 кв. м, літ. З - бункеру під тирсу
та повернути їх позивачеві.

Зобов'язано ПАТ «Луганськтепловоз» не
чинити перешкод ОСОБА_4 в
користуванні зазначеним вище
орендованим майном, шляхом
забезпечення останньому та його
працівникам вільного доступу до
вказаних нежитлових приміщень.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційних скаргах ПАТ
«Луганськтепловоз» та ВАТ «Рембуд»
просять скасувати рішення та ухвалу
судів попередніх інстанцій, ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
застосувавши до даних правовідносин
норми ст.ст. 398, 397, 396, 391, ч. 2 ст. 386 ЦК
України, виходив з того, що ВАТ
«Рембуд» та ПАТ «Лугансьтепловоз»
безпідставно чинять ОСОБА_4 перешкоди у
користуванні орендованим майном, яким
останній володіє на законних
підставах.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Так, з матеріалів справи вбачається і
це встановлено судами, що власником
спірного майна є ТОВ «Примакс», яке на
підставі договору оренди від 15 липня 2013
року передало його в строкове платне
користування ОСОБА_4

Наявність орендних відносин
підтвердили обидві сторони договору.

Наявність перешкоджання ОСОБА_4 у
здійсненні прав орендаря відповідачі
заперечували, обґрунтовуючи це лише
тим, що акт про недопуск до зазначених
вище нежитлових приміщень від 25 червня
2013 року є неналежним доказом, оскільки
складений неповноважними особами.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди першої та апеляційної
інстанцій з урахуванням встановлених
обставин справи, обґрунтовано дійшли
висновку про задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Відкритого
акціонерного товариства «Рембуд» та
Публічного акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» відхилити, рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 20 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 26 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова