Номер провадження: 22-ц/785/2625/14
Номер справи місцевого суду: 2-6053/11
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Т.С. Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________Р
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів
Процик М.В., Заїкіна А.П.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 жовтня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, про
визнання договорів поруки недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси
звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, про
визнання договорів поруки № 221265 від 06.
08. 2008 року та № 221266 від 06.08. 2008 року,
укладеними їхніми чоловіками
недійсними. В обґрунтування позову
позивачі посилалися на те, що при
укладанні оспорюваних ними правочинів
не було отримано їхньої згоди на
укладання договорів поруки (а.с. 1-3).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 30 жовтня 2013 року
задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, про
визнання договорів поруки недійсними
(а.с.178-180).

23.12.2013 року ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду. В
обґрунтування апелянт посилається на
порушення норм матеріального права, а
саме на те, що обґрунтуванням
задоволення позову стало посилання
суду першої інстанції на норми ч.3 ст.215
ЦК України та норми ст.65 СК України, які
були невірно застосовані судом.
Просила рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2013
року скасувати та постановити нове,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт
підтримала подану апеляційну скаргу.
Представник

публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», представник товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» вважали, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Представник позивачів проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував. Третя особа ОСОБА_5 просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарги, пояснення учасників
провадження, судова колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов`язковою підставою для
скасування рішення.

Колегія суддів прийшла до висновку про
необхідність задоволення апеляційної
скарги виходячи з наступного.

Звертаючись до Приморського районного
суду м.Одеси позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4
посилалися на те, що при підписанні
договорів поруки одним із подружжя
обов'язковою є письмова згода дружини
або чоловіка. Відсутність такої згоди
призводить до недійсності укладених
06.08.2008 договорів поруки № 221266, № 221265.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції посилався на те, що СК
України передбачає єдність інтересів
подружжя , у зв'язку з чим встановлена
презумпція згоди іншого з подружжя на
укладення одним з подружжя договорів
(ч.2 ст. 65 СК України), законом
передбачена можливість створення
певних обов'язків для того з подружжя,
хто не укладав договір . Згідно ч. 4 ст.
65 СК України, договір укладений одним
із подружжя в інтересах сім'ї , створює
обов'язки для другого з подружжя , якщо
майно одержано за договором ,
використане в інтересах сім'ї. Але з
таким висновком суду щодо застування
норм матеріального права погодитися
неможна, оскільки відповідно до ч. 3 ст.
368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України
маються на увазі не лише предмети
матеріального світу, а також майнові
права та обов'язки.

На підставі ч. 4 ст. 65 СК України
укладений одним із подружжя договір
створює обов'язки для другого з
подружжя лише в тому разі, якщо договір
укладено в інтересах сім'ї, а майно,
одержане за цим договором, використане
для задоволення потреб сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 73 СК України за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі. Стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
якщо судом встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і те, що було одержане
за договором, використано на її
потреби.

Таким чином, оскільки договори поруки
було укладено не в інтересах сім'ї, вони
не породжують для позивачів ніяких
обов'язків за зобов'язаннями їх
чоловіків, за цими договорами
стягнення не може бути накладено на
майно, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, а може бути
накладено лише на особисте майно
ОСОБА_6 та ОСОБА_5; на частку у праві
спільної сумісної власності, яка
виділена їм в натурі.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог та визнання
договорів поруки недійсними у зв'язку з
відсутністю згоди ОСОБА_3, ОСОБА_4 на їх
укладення.

Таким чином, оскільки, доводи
апеляційної скарги знайшли своє
підтвердження, а судом апеляційної
інстанції встановлені порушення норм
матеріального права колегія суддів
задовольняє апеляційну скаргу та
скасовує на підставі ст.309 ЦПК України
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 жовтня 2013 року та приймає
нове рішення про відмову в задоволенні
заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1, 3 ч. 1. ст. 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 30 жовтня 2013 року - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 жовтня 2013 року скасувати,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, про
визнання договорів поруки недійсними -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.І. Дрішлюк

М.В. Процик

А.П.
Заїкін