Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/295/14
Головуючий у 1 інстанції: Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства «Аптека
№195» Бердянської міської ради, третя
особа ОСОБА_4 про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу

В С Т А Н О В
И Л А:

08 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Позивач вказує, що наказом №83-о від
06.08.2010 року його було прийнято на роботу
до комунального підприємства «Аптека
№195» Бердянської міської ради на
посаду завідуючого аптечним пунктом
№7. Наказом №34-о від 23.07.2013 року його
було звільнено з займаної посади на
підставі п.2 ч.І ст.41 КЗпП України у
зв'язку з втратою довіри. Підставою для
винесення наказу стала проведена
інвентаризація в КП «Аптека №195»
Бердянської міської ради, під час якої
встановлені порушення, пов'язані з
недостачею товару та грошових коштів.
Проте ці порушення сталися не з його
вини. Крім цього його вина не була
встановлена в рамках
адміністративного чи іншого
провадження. Наказом №21 від 13.06.2013 року
його було відсторонено від виконання
посадових обов'язків на термін
проведення службового розслідування.
Вважає, що для винесення даного наказу
у адміністрації аптеки не було
законних підстав. За даним фактом він
звернувся до Бердянської міжрайонної
прокуратури із заявою про проведення
перевірки. Згідно з п.п.»а» п.9 Договору
про повну матеріальну
відповідальність від 10.08.2010 року
Керівник зобов'язаний створювати
Колективу умови, необхідні для
нормальної роботи і забезпечення
повного збереження дорученого майна.
Вважає, що керівник не приймав заходів
для повного збереження майна, а саме:
відсутня сигналізація на об'єкті, не
встановлено камер спостереження.
Працівникам були надані ключі від
аптечного пункту, проте про
місцезнаходження інших ключів йому
невідомо. Не виключається те, що в
приміщення аптечного пункту №7 було
скоєно проникнення невідомих осіб і
винесено (викрадено) товар на суму
недостачі. Він звертався до
керівництва аптеки з питання про
проведення перевірки та розслідування
даного випадку, проте йому було
відмовлено. За весь час вимушеного
прогулу з 24.07.2013 року по 03.10.2013 року
відповідач повинен виплатити йому 5035,00
грн. із розрахунку за 50 робочих днів
помножених на 100,70 грн. середньоденної
заробітної плати.

Просив суд скасувати наказ №34-о від
23.07.2013 року про звільнення його з
займаної посади на підставі п.2 ст.41
КЗпП України у зв'язку з втратою довіри;
поновити на посаді завідуючого
аптечним пунктом №7 у комунальному
підприємстві «Аптека №195» Бердянської
міської ради; стягнути з комунального
підприємства «Аптека №195» Бердянської
міської ради на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 5035,00 грн., а також понесені
витрати на правову допомогу в розмірі
2000,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 26
листопада 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідачем надані заперечення, в
яких наводяться доводи на спростування
апеляційної скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_3, його представника
ОСОБА_5, представника відповідача та
третьої особи Боганової О.І.,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та правовідносини.

Наказом № 83-о від 06.08.2010 року ОСОБА_3
прийнятий на роботу до комунального
підприємства "Аптека №195" Бердянської
міської ради на посаду завідуючого
(провізора) аптечним пунктом №7.

27.09.2010 року КП «Аптека №195» Бердянської
міської ради та членами колективу
аптечного пункту №7 в особі
завідуючого ОСОБА_3 укладено договір
про колективну матеріальну
відповідальність.

23.07.2013 року наказом №34-0 завідуючого
аптечним пунктом № 7, звільнено із
займаної посади у зв'язку з втратою
довіри з боку керівника за п.2 ч.1 ст.41
КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Для вирішення справи суд першої
інстанції правильно застосував п.2 ч. 1
ст. 41 КЗпП України.

Дана норма матеріального права
визначає додаткові підстави
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу з окремими
категоріями працівників за певних
умов. Зокрема, трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадках:винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Судом першої інстанції правильно взяті
до уваги роз'яснення п. 28 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992р. «Про практику розгляду судами
трудових спорів» де сказано, що
звільнення з підстав втрати довір'я суд
може визнати обґрунтованим, якщо
працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності (зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортуванням,
розподілом і т.п.) вчинив умисно або
необережно такі дії, які дають власнику
або уповноваженому ним органу підстави
для втрати до нього довір'я (зокрема,
порушення правил проведення операцій з
матеріальними цінностями). При
встановленні у передбаченому законом
порядку факту вчинення працівниками
розкрадання, хабарництва і інших
корисливих правопорушень ці
працівники можуть бути звільнені з
підстав втрати довір'я до них і у тому
випадку, коли зазначені дії не
пов'язані з їх роботою.

За п. 1 постанови Державного комітету
Ради Міністрів СРСР з праці та
соціальних питань і Секретаріатом
Всесоюзної центральної ради
професійних спілок від 28 грудня 1977 року
№ 447/24 до переліку посад і робіт
працівників, з якими можуть укладатися
договори про повну матеріальну
відповідальність віднесено
працівників, що обіймають посади або
виконують роботи (додаток № 1 до даної
постанови), безпосередньо пов'язані зі
зберіганням, обробкою, продажем
(відпусткою), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей.

Посада завідуючого аптечним пунктом
входить до переліку посад і робіт, що з
якими підприємством, установою,
організацією можуть укладатися
письмові договори про матеріальну
відповідальність за незабезпечення
збереження цінностей, переданих їм для
зберігання, обробки, продажу
(відпустки), перевезення або
застосування в процесі виробництва.

Відповідно, є правильним висновок
рішення суду, що завідуючий аптечним
пунктом ОСОБА_3, належить до категорії
працівників, які можуть бути
звільненні на підставі втрати довіри
до них.

На підставі належно досліджених та
оцінених доказів, які містяться у
матеріалах справи судом першої
інстанції встановлено, що підстави для
втрати довір'я до ОСОБА_3 з боку
власника або уповноваженого ним органу
надали результати проведеної 31 травня
2013року інвентаризації. Згідно акту
інвентаризації №1 від 06.06.2013року в
аптечному пункті № 7 виявлені недоліки
в роботі з товаро-матеріальними
цінностями та недостача в розмірі
48300,44грн.

Доводи апеляційної скарги про підробку
трудової книжки позивача в частині
запису про недійсність запису про
переведення його на посаду завідуючого
аптеки №134 наказом №46/1-0 від 11.12.2012р. не
можуть спростувати висновки рішення
суду, оскільки виходять за межі
позовних вимог та підстав позовних
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Даний довід виходить за визначені ст.
ст. 11, 303 ЦПК України межі розгляду
справи апеляційним судом, який
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про
підроблення інвентаризаційного акту
№1 є неприйнятними.

Ці доводи суперечать вимогам ст. ст. 10,
60 ЦПК України, які зобов'язують
позивача на засадах змагальності
доводити свої вимоги переконливими,
належними та припустимими доказами.
Фактично апелянт вимагає від суду
зробити припущення щодо підроблення
вказаного акту, що прямо заборонено ч.
4 ст. 60 ЦПК України, яка визначає, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Будь-яких доказів на підтвердження
підробки вказаного акту позивачем не
надано, а також у засіданні
апеляційного суду останній пояснив, що
відповідних доказів він не має.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Визначених ч. 3 ст. 303 ЦПК України
підстав для виходу за межі доводів
апеляційної скарги не вбачається.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайого суду
Запорізької області від 26 листопада 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: