АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1941/14
Головуючий 1-ої інст.:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Маміної О.В.

суддів - Борової С.А., Крилової Т.Г.

при секретарі - Єндовицькій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Харківської митниці Міндоходів на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 18 листопада 2013
року по справі за позовом Харківської
митниці Міндоходів до ОСОБА_1 про
стягнення плати за зберігання
автомобілю,

в с т а н о в и л а:

14 грудня 2011 року Харківська обласна
митниця, правонаступником якої є
Харківської митниці Мін доходів,
звернулася до суду з зазначеним
позовом. В обґрунтування вимог
зазначала, що внаслідок здійснення
відповідачем неправомірної операції з
транспортним засобом - автомобілем
Mersedes Benz, 1992 р.в., д.н. НОМЕР_1 - у нього
вилучено автомобіль та ключі. Після
притягнення ОСОБА_1, Постановою
Київського районного суду м. Харкова
від 01 жовтня 2007 року вилучений
автомобіль повернуто відповідачу.
Позивач повідомив відповідача про
необхідність прибуття для отримання
автомобіля та ключів, постанова суду
виконана 05 листопада 2009 року, про що
свідчить акт державного виконавця.
Проте відповідачем не було здійснено
плату за зберігання автомобіля. Просив
стягнути з ОСОБА_1 плату за зберігання
автомобіля в сумі 168 148, 07 грн.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 18 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська
митниця Міндоходів просить рішення
суду першої інстанції від 18 листопада
2013 року скасувати, позовні вимоги
задовольнити. Посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що,
21.08.2007 року був складений протокол про
порушення ОСОБА_1 митних правил, у
зв"язку з чим автомобіль Mersedes Benz д.н.
НОМЕР_1 та ключ від автомобіля були
вилучені у правопорушника та передані
на зберігання до складу митниці.

Вартість зазначеного автомобіля
складала 89866 грн.89 коп.

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 01.10.2007 року ОСОБА_1 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 336 МК України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.
Автомобіль Mersedes Benz д.н. НОМЕР_1
повернуто ОСОБА_1

Фактично автомобіль було повернуто
відповідачеві лише 05.11.2009 року, про що
свідчить акт державного виконавця. При
цьому відповідач відмовився сплатити
кошти за зберігання транспортного
засобу на складі митниці за період з
21.08.2007 року по 04.11.2009 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущений, передбачений
законом строк позовної давності для
звернення до суду із даним позовом.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає вимогам закону
та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк в межах
якого особа може звернутись з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення. Сплив строку
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи про
необхідність повернення автомобіля
відповідачеві позивач дізнався 26
листопада 2008 року, коли до Харківської
митниці надійшла постанова державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження по поверненню ОСОБА_1
автомобіля та ключів від нього. Крім
того одночасно повідомлено про
проведення виконавчих дій по
поверненню автомобіля 02.12.2008 року о 12
год. ( а.с.11-12).

Разом з тим Харківська митниця
добровільно постанову суду не
виконала, автомобіль ОСОБА_1, не
зважаючи на наявність виконавчого
провадження, у визначений термін
безпідставно не повернула, продовжуючи
безпідставно утримувати автомобіль на
нараховувати плату за його збереження.

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив на пропущення позивачем
строку позовної давності на звернення
до суду, проте помилково вирахував
його, починаючи з дня ухвалення
постанови Київського районного суду м.
Харкова від 01.10.2007 року про повернення
автомобілю. Оскільки про наявність
такої постанови і обов'язок митниці
повернути автомобіль ОСОБА_1
позивачеві стало відомо після
надходження постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження, то строк позовної
давності слід вираховувати саме з цієї
дати - 26.11.2008 року. Проте помилка в
початку перебігу строку позовної
давності не призвела до неправильного
вирішення справи, тому не є підставою
для зміни або скасування судового
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи
Харківська обласна митниця звернулась
до суду лише 14 грудня 20011 року, тобто
після спливу трирічного строку
позовної давності.

Відповідач до ухвалення судом рішення
подав заяву про застосування строку
позовної давності (а.с. 118). Позивач не
просив про поновлення строку позовної
давності.

За таких обставин судова колегія
вважає, що рішення суду ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги виводи суду
не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319
ЦУПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Харківської
митниці Міндоходів відхилити.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 18
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -