Справа № 459/2-1197/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/79/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря
Олексіва О.А.,

з участю ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
його представника ОСОБА_6, представника
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 04
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, (треті особи на
стороні відповідача: ОСОБА_2, ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі
Червоноградського відділення,
державний нотаріус Червоноградської
нотаріальної контори - Заєць Микола
Володимирович, спеціалізована
організація державна акціонерна
компанія «Національна мережа
аукціонних центрів в особі філії
«Львівський акціонерний центр»,
Червоноградське міське управління
юстиції (в особі відділу державної
виконавчої служби), ОСОБА_9, суб`єкт
оціночної діяльності (СПД) ОСОБА_10), про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2011 року ОСОБА_3 звернулася в суд
з даним позовом, в обґрунтування вимог
якого послалася на те, що 10.10.2000 року
вона придбала незакінчений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1.
Так як на час придбання даного майна
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2, то вважає що дане
будівництво належало їм на праві
спільної сумісної власності. В
подальшому ОСОБА_2, без її відома,
підробивши її підписи на договорах,
передав спірне будинковолодіння в
заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» для
забезпечення своїх зобов'язань та
уклав від її імені договори поруки і
застави. Державний нотаріус 07.10.2003 року
вчинив виконавчий напис про звернення
стягнення на заставлене майно, на
підставі якого 26.07.2006 року з прилюдних
торгів було продано дане
будинковолодіння ОСОБА_5 Вважає, що так
як договори поруки та застави були
укладені без її згоди, її підписи в
даних договорах були підроблені,
прилюдні торги були проведені з грубим
порушенням законодавства, просить на
підставі ст. 387 ЦК України витребувати
від відповідача спірне майно.

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_3
до ОСОБА_5, (треті особи на стороні
відповідача: ОСОБА_2, ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі
Червоноградського відділення,
державний нотаріус Червоноградської
нотаріальної контори - Заєць Микола
Володимирович, спеціалізована
організація державна акціонерна
компанія «Національна мережа
аукціонних центрів в особі філії
«Львівський акціонерний центр»,
Червоноградське міське управління
юстиції (в особі відділу державної
виконавчої служби), ОСОБА_9, суб`єкт
оціночної діяльності (СПД) ОСОБА_10), про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає,
що рішення є незаконним,
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи та зроблені
внаслідок неповно з'ясованих обставин
справи. Стверджує, що суд прийшов до
вірного висновку, що незавершене
будинковолодіння вибуло з володіння
ОСОБА_3 поза її волею, оскільки договір
застави, на підставі якого в наступному
було реалізовано спільне майно для
погашення його боргів перед банком,
вона не укладала, однак відмовив в
позові лише на тій підставі, що ОСОБА_5 є
добросовісним набувачем. Вважає, що в
суду були всі підстави для задоволення
позову відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК
України. ОСОБА_5 придбав спірне майно по
заниженій вартості та з порушенням
порядку проведення аукціону, з приводу
чого проводиться досудове
розслідування Червоноградським МВ ГУ
МВСУ у Львівській області, а відтак він
не є добросовісним набувачем. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному об'ємі.

ОСОБА_3 вважає, що оскаржуване рішення є
незаконним і необґрунтованим, ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Стверджує, що
викладені у рішенні висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи. Зазначає, що будинковолодіння
вибуло з її власності поза її волею та
вважає ОСОБА_5 недобросовісним
набувачем, оскільки він придбав
приміщення по заниженій ціні у змові з
працівниками банку, державної
виконавчої служби, аукціонного центру,
оцінювачем та іншими, всупереч чинному
законодавству - за хабарі, що знайшло
своє підтвердження при розслідуванні
кримінальної справи з цих фактів, яка
знаходиться в провадженні старшого
слідчого СВ Червоноградського МВ
ГУМВСУ у Львівській області Шарко В.А.
Просить рішення міського суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,
представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
Гнатишака О.В., перевіривши матеріали
справи, межі та доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
3 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10,
31 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону,
виходячи з наступного.

Норми статей 387, 388 ЦК України надають
власнику право витребувати майно із
чужого незаконного володіння або від
добросовісного набувача.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та
досліджених доказів, позивачка на
підставі договору купівлі-продажу від
10.10.2000 року, перебуваючи на той час в
шлюбі з ОСОБА_2, придбала незакінчений
будівництвом будинок загальною площею
600 м.кв. та земельну ділянку площею 1348
м.кв., розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 9 т. 1).

В подальшому 02.08.2002 року були укладені
договори поруки та застави відповідно
до яких позивачка ОСОБА_3 поручилася
перед ЗАТ КП «ПриватБанк» відповідати
за виконання позичальником ОСОБА_2
своїх зобов'язань по договору на
обслуговування пластикової картки в
повному об'ємі та в забезпечення
виконання останнього договору ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 надали Банку в заставу
вищезазначений незакінчений
будівництвом будинок та земельну
ділянку (а.с. 10, 11 т. 1).

Так як ОСОБА_2 свої зобов'язання перед
ЗАТ КБ «ПриватБанк» не виконав,
заборгував йому по договору на
обслуговування пластикової картки -
155731 грн. 97 коп., державний нотаріус
07.10.2003 року вчинив виконавчий напис
щодо вилучення в ОСОБА_2 на користь
банку заставлене майно (а.с. 12 т. 1).

Спеціалізованою організацією ДАК
«НМАЦ» - філія Львівський аукціонний
центр 26.07.2006 року проведено за
зверненням ВДВС прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна, а саме: приватного
будинковолодіння незавершеного
будівництвом, і переможцем торгів
визнано відповідача по справі - ОСОБА_5,
що стверджується протоколом прилюдних
торгів, актом про проведення торгів від
09.10.2007 року та свідоцтвом про право
власності від 15.042008 року (а.с. 13-15 т. 1).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 388 ЦК України
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
те, що відповідач є добросовісним
набувачем спірного майна, придбав його
з прилюдних торгів, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позов є
необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками міського суду, оскільки суд
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

При цьому, судова колегія вважає за
необхідне зазначити наступне.

За правилами ст. ст. 204, 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Умови і порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна визначено Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5.

Відповідно до п. 6 Тимчасового
Положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5, на підставі затвердженого акта про
проведені прилюдні торги нотаріус
видає покупцеві свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, яке є документом, що
підтверджує право власності особи на
придбане майно.

Крім того, порядок видачі свідоцтв про
придбання арештованого нерухомого
майна, а також заставленого майна з
публічних торгів (аукціонів)
регулюється розділом 25 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України.

Як вбачається з свідоцтва, виданого 15
квітня 2008 року нотаріусом
Червоноградської державної
нотаріальної контори Заєць М.В.,
відповідно до статті 61 Закону України
«Про виконавче провадження» (із
змінами та доповненнями) та
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (із змінами та доповненнями),
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.1999 р. за № 745/4038, на
підставі протоколу № 186 прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна від 26 липня 2006 року,
затвердженого Сімчук О.М., директором
ДАК «НМАЦ» - філія «Львівський
аукціонний центр» та на підставі Акта
про проведені торги від 09 жовтня 2007
року, затвердженого Бурко О.Й.,
начальником відділу державної
виконавчої служби Червоноградського
міського управління юстиції
Львівської області, - нотаріус
посвідчив, що гр. ОСОБА_5 належить
незакінчений будівництвом житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який придбаний ОСОБА_5 за 290 000,00
грн. (а.с. 15 т. 1)

Цивільним кодексом України в главі 29
передбачені цивільно-правові способи
захисту права власності.

Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 29 грудня 2010
року, яке залишене 30 червня 2011 року без
змін Апеляційним судом Львівської
області, в позові ОСОБА_2 до ДАК
«Національна мережа аукціонних
центрів», Відділу державної виконавчої
служби Червноградського міського
управління юстиції, ОСОБА_5, з участю
третьої особи на стороні позивача
ОСОБА_3 та третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_9, КБ «Приватбанк»,
СПД ОСОБА_10, державного нотаріуса
Червоноградської державної
нотаріальної контори Заєць Миколи
Володимировича, про визнання аукціону
недійсним та скасування протоколу
прилюдних торгів - відмовлено, а також
відмовлено в позові ОСОБА_3 до ДАК
«Національна мережа аукціонних
центрів», Відділу державної виконавчої
служби Червноградського міського
управління юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_9, КБ «Приватбанк», СПД ОСОБА_10,
державного нотаріуса Червоноградської
державної нотаріальної контори Заєць
Миколи Володимировича - про визнання
недійсним договору застави майна,
договору поручительства, виконавчого
напису, аукціону та скасування
протоколу прилюдних торгів № 186 від
26.07.2006 року, повернення
будинковолодіння (а.с. 120-124, 125-127, 141-143,
144-145 т. 1).

Наведене свідчить, що оскаржуваним
рішенням суд першої інстанції
підставно відмовив позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, (треті особи на стороні
відповідача: ОСОБА_2, ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі
Червоноградського відділення,
державний нотаріус Червоноградської
нотаріальної контори - Заєць Микола
Володимирович, спеціалізована
організація державна акціонерна
компанія «Національна мережа
аукціонних центрів в особі філії
«Львівський акціонерний центр»,
Червоноградське міське управління
юстиції (в особі відділу державної
виконавчої служби), ОСОБА_9, суб`єкт
оціночної діяльності (СПД) ОСОБА_10), про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що незавершене
будинковолодіння вибуло з володіння
ОСОБА_3 поза її волею, оскільки договір
застави на підставі якого в наступному
було реалізовано спільне майно для
погашення його боргів перед банком
вона не укладала - не відповідає
дійсності, оскільки такого посилання
суду в рішенні від 04 квітня 2013 року
немає, а вирок про визнання ОСОБА_2
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358
КК України, Червоноградським міським
судом Львівської області був
постановлений лише 21 листопада 2013 року,
тобто після ухвалення оскаржуваного
рішення (а.с. 130-131 т. 2).

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційних скарг висновків суду не
спростовують, тому підстав для їх
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 04 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.