Єдиний унікальний номер 225/6704/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2408/2014
Єдиний унікальний номер 225/6704/13-ц
Номер апеляційного провадження
22ц/775/2408/2014 Головуючий 1 інстанції
Доповідач Кішкіна І.В.
06 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
головуючого судді
суддів
Биліни Т.І., Кішкіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою державного
підприємства «Дзержинськвугілля» на
рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 03 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до державного підприємства
«Дзержинськвугілля» про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
загибелі фізичної особи від нещасного
випадку на виробництві,

в с т
а н о в и в :

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 03 лютого 2014 року
позов ОСОБА_1 до державного
підприємства «Дзержинськвугілля» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок загибелі фізичної
особи від нещасного випадку на
виробництві, задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Дзержинськвугілля» на
користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 30000 грн.

З зазначеним рішенням суду не
погодився відповідач ДП
«Дзержинськвугілля» та оскаржив його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що при ухваленні судом
рішення не було взято до уваги, що
позовна заява не відповідає вимогам ст.
119 ЦПК України в частині відсутності
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, на котру позивачка
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, не додані докази щодо
жодної з обставин, на які посилається
позивачка взагалі. Крім того,
позивачкою не зазначено, в чому полягає
моральна шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачці, з яких міркувань вона
виходила, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується, не
надано жодних доказів щодо моральних
страждань, які їй нібито спричинені, що
в свою чергу позбавляє можливості
встановити факт такої шкоди. Крім того,
при прийнятті на роботу кожний
працівник під особистий підпис
ознайомлюється з шкідливими, тяжкими
та небезпечними умовами праці,
ОСОБА_2-померлий чоловік позивачки
також був повідомлений про можливість
настання професійного захворювання,
викликаного умовами праці, однак на
власний розсуд виявив бажання
працювати у шкідливих умовах. Також
позивачкою не додано будь-яких
розрахунків з приводу визначення
розміру моральної шкоди у грошовому
еквіваленті. Судом при ухваленні
рішення не зазначено жодних мотивів
щодо встановлення розміру
відшкодування саме суми у розмірі 30000
грн.

Представник відповідача державного
підприємства «Дзержинськвугілля»
Єгольніков О.Ю., який діє на підставі
довіреності, в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилася, про
час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

При розгляді справи суд першої
інстанції встановив та як вбачається з
матеріалів справи, що ОСОБА_2 перебував
у трудових відносинах з ДП
«Дзержинськвугілля», працював у ВП
«Шахта ім.Ф.Е.Дзержинського» (а.с.9-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, його смерть
пов'язана з професійним захворюванням
атракосилікатоз, отриманим на
виробництві(а.с.4,5).

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною померлого
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про одруження (а.с.3).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
у зв'язку із смертю ОСОБА_2 внаслідок
професійного захворювання, яке він
отримав працюючи на підприємстві
відповідача, позивачці діями
відповідача, який не забезпечив
безпечні умови праці, заподіяні
моральні страждання, пов'язані із
втратою близької людини, що вимагає від
неї додаткових зусиль для організації
свого життя та негативно вплинуло на її
психічний стан.

Зазначений висновок суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Розглядаючи справу, суд обґрунтовано
виходив з того, що правовідносини, які
виникли між сторонами в зв'язку з
відшкодуванням моральної шкоди,
регулюються ст. 1167 ЦК України, які
передбачають відповідальність за
завдану моральну шкоду за умови
відсутності між сторонами договірних
зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

З матеріалів справи встановлено, що під
час виконання трудових обов'язків
чоловіком позивачки на виробництві
отримав професійне захворювання,
внаслідок якого він помер.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що внаслідок незабезпечення
відповідачем безпечних і нешкідливих
умов праці, недодержання вимог
законодавства про охорону праці
позивачка втратила свого чоловіка і
втратою чоловіка їй завдана моральна
шкода, оскільки вона втратили дорогу їй
людину і ця втрата не може бути
відновлена. Все це призвело до
порушення її звичайного способу життя
та спонукає до пошуку додаткових
зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального права є
необґрунтованими.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції врахував характер,
глибину душевних страждань, яких
зазнала та продовжує зазнавати
позивачка, ступінь вини відповідача,
який не забезпечив безпечні умови
праці померлого.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України
визначення розміру грошового
відшкодування моральної шкоди є
виключною компетенцією суду.

Апеляційний суд вважає, що розмір
моральної шкоди, визначений судом
першої інстанції, є розумним та
справедливим, доводи апеляційної
скарги відповідача про невірну оцінку
моральних страждань є
необґрунтованими, оскільки втрата
близької людини - чоловіка є тяжкою
втратою, відновлення якого неможливо.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для
скасування рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг не має,
доводи апеляційних скарг
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

у
х в а л и в :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Дзержинськвугілля»
відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 03 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий

Судді