Справа № 265/260/14-ц
Провадження № 2/265/722/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства
«Ілліч-Рибак» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про стягнення заборгованості з
індексації заробітної плати та
компенсації за затримку виплати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості з індексації
заробітної плати та компенсації за
затримку її виплати, посилаючись на те,
що з 1 грудня 2006 року по 31 травня 2007 року
перебував у трудових відносинах з
відповідачем. Однак при виплаті
заробітної плати позивачу не
проводилась індексація, передбачена
діючим законодавством, а також
компенсація за затримку у виплатах,
внаслідок чого були порушені права
позивача на оплату праці, що мають бути
відновлені шляхом зобов'язання
підприємства відповідача провести
відповідні виплати. На підставі
переліченого просив суд зобов'язати
відповідача провести розрахунок та
виплату позивачу заборгованості з
індексації заробітної плати та
компенсації за затримку у виплаті за
період з 1 грудня 2006 року по 31 травня 2007
року.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши суду заяву з проханням
вирішити справу за його відсутності,
при цьому наполягаючи на задоволенні
заявлених позовних вимог у повному
обсязі.

Представник відповідача, ДП
«Ілліч-Рибак» ПАТ «ММК імені Ілліча», у
судове засідання не з'явився, будучи
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, надавши суду
заяву з проханням розгляд заявленого
позову проводити за відсутності
представника відповідача, при цьому
заперечуючи проти задоволення
заявлених вимог повністю.

За наданими суду письмовими
запереченнями представник ДП
«Ілліч-Рибак» ПАТ «ММК імені Ілліча»
вказував, що позивач не довів
обґрунтованість заявлених позовних
вимог належними доказами. Також
посилався на те, що порушень трудового
законодавства з боку ДП «Ілліч-Рибак»
ПАТ «ММК імені Ілліча» немає, бо усі
належні до сплати позивачу виплати
останньому відповідач виплачував
своєчасно шляхом поетапного
підвищення заробітної плати позивачу.
Зазначає також, що за розрахунками,
наданим на вимогу суду вказаний факт
також це підтверджує, бо розмір індексу
споживчих цін за цей період не
перевищував поріг індексації. На
підставі цього будь-якої
заборгованості не було обраховано.
Внаслідок відсутності боргу з
індексації заробітної плати у позивача
відсутнє право також на отримання
компенсації за затримку у її виплаті.
На підставі переліченого просив
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено й підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 1 грудня
2006 року по 31 травня 2007 року перебував у
трудових відносинах із ДП
«Ілліч-Рибак» ПАТ «ММК імені Ілліча» (а.
с. 5, 35, 36).

За вказаний період позивачу
нараховувалась та виплачувалась
заробітна плата, що підтверджується
довідкою ДП «Ілліч-Рибак» ПАТ «ММК
імені Ілліча» (а. с. 34).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату
праці» в період між переглядом розміру
мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

За ст. 34 Закону України «Про оплату
праці» компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» (в редакції від 1
січня 2003 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - це встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів й
послуг. Індекс споживчих цін є
показником, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купує населення для
невиробничого споживання, а порогом
індексації є величина індексу
споживчих цін, яка надає підстави для
проведення індексації грошових
доходів населення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індекс споживчих цін
обчислюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері статистики, і не
пізніше 10 числа місяця, що настає за
звітним, публікується в офіційних
періодичних виданнях.

За ст. 2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» об'єктом
індексації грошових доходів населення
є оплата праці (грошове забезпечення)
як грошовий дохід громадян, одержаний
ними в гривнях на території України і
який не має разового характеру.

Структуру заробітної плати визначено у
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

За ст. 2 Закону України «Про оплату
праці» визначено, що додаткова
заробітна плата це винагорода за працю
понад установлені норми, за трудові
успіхи та винахідливість і за особливі
умови праці, яка включає доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі
статистики заробітної плати»,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року № 5.

За ч. 2 ст. 233 КЗпП України в разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України своїм
рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013
визначив, що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу
законів про працю України слід
розуміти так, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати, саме як
складових належної працівнику
заробітної плати, без обмеження
будь-яким строком незалежно від того,
чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Суд розглядом справи встановив, що суми
індексації заробітної плати та
компенсація втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків виплати є
складовими частинами заробітної плати
(додатковою заробітною платою).

Таким чином в разі порушення
законодавства про оплату праці в
частині виплати індексації заробітної
плати працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належних йому до виплати сум
індексації та компенсації без
обмеження будь-яким строком.

Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення проводиться в разі,
коли величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101%.
Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону. Для проведення подальшої
індексації грошових доходів населення
обчислення індексу споживчих цін
починається за місяцем, у якому індекс
споживчих цін перевищив поріг
індексації, зазначений у частині
першій цієї статті. Підвищення
грошових доходів населення у зв'язку з
індексацією здійснюється з першого
числа місяця, що настає за місяцем, у
якому опубліковано індекс споживчих
цін.

На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», в разі якщо грошові доходи
населення підвищено з урахуванням
прогнозного рівня інфляції
випереджаючим шляхом, при визначенні
обсягу підвищення грошових доходів у
зв'язку із індексацією враховується
рівень такого підвищення у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

При цьому за ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» підприємства, установи та
організації підвищують розміри оплати
праці у зв'язку з індексацією за
рахунок власних коштів.

Визначення правил обчислення індексу
споживчих цін для проведення
індексації та сум індексації грошових
доходів населення, що поширюється на
підприємства, установи та організації
незалежно від форми власності і
господарювання, а також на фізичних
осіб, що використовують працю найманих
працівників, закріплено у «Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078.

Так відповідно до п. 1-1 зазначеного
Порядку індексація грошових доходів
населення проводиться у разі, коли
величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
встановлюється в розмірі 101 %. Індекс
споживчих цін обчислюється Держстатом
і не пізніше 10 числа місяця, що настає
за звітним, публікується в офіційних
періодичних виданнях.

Згідно до п. 1-1 «Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17 липня
2003 року № 1078, обчислення індексу
споживчих цін для проведення
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком
починаючи з 6 березня 2003 року (дати
опублікування Закону України від 6
лютого 2003 року «Про внесення змін до
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

За ст. 2 Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати» компенсація громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом (набрав чинності 1
січня 2001 року). Під доходами у цьому
Законі слід розуміти грошові доходи
громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру, серед яких, крім
іншого, заробітна плата (грошове
забезпечення).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться).

З наданого представниками відповідача
розрахунку відносно колишнього
працівника, ОСОБА_1, вбачається, що за
період з 1 грудня 2006 року по 31 травня 2007
року сума індексації не підлягала
нарахуванню, тому заборгованість за
цей період з індексації відсутня.
Внаслідок цього боргу з компенсації
перед поизвачем також немає (а. с. 34).

При цьому суд зауважує, що з
урахуванням показників індексу
споживчих цін за період з грудня 2006
року по травень 2007 року включно не було
досягнуто порогу, з якого
встановлюється відповідний коефіцієнт
для проведення нарахування індексації
грошових доходів населення відповідно
до «Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078.

З огляду на викладені обставини, суд
відхиляє посилання позивача на те, що у
період його роботи на підприємстві
відповідача йому повинна була
нараховуватись індексація до
заробітної плати, оскільки з 1 грудня 2006
року по 31 травня 2007 року індексація
грошових доходів населення не
проводилась, бо величина індексу
споживчих цін не перевищила поріг
індексації, установлений у розмірі 101%,
що обчислюється наростаючим підсумком.

Враховуючи зазначене під час розгляду
справи було спростовано доводи
позивача щодо наявності
заборгованості перед ним у відповідача
з компенсації за затримку у виплаті за
період з 1 грудня 2006 року по 31 травня 2007
року, оскільки в судовому засіданні
була спростована наявність боргу з
індексації у відповідача перед ОСОБА_1

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Натомість ОСОБА_1 не було надано суду
доказів на підтвердження ані наявності
невиплати йому ДП «Ілліч-Рибак» ПАТ
«ММК імені Ілліча» індексації
заробітної плати, ані наявності
невиплати йому відповідної
компенсації.

На підставі переліченого позов ОСОБА_1
є таким, що не підлягає задоволенню, бо
посилання позивача на обставини, що на
його думку мали місце, не знайшли свого
підтвердження під час вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства «Ілліч-Рибак»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованості з індексації
заробітної плати та компенсації за
затримку виплати - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя