У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді
Куцина М.М.,

суддів: Павліченка С. В.,
Собослоя Г. Г.,

при секретарі - Чейпеш С.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційними скаргами
відповідачів ОСОБА_1 та секретаря
Теківської сільської ради Дудаш Марії
Василівни на рішення
Виноградівського районного суду від 26
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Теківської
сільської ради про визнання заповіту
недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 році ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_1, Теківської
сільської ради про визнання заповіту
недійсним.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер батько позивачки ОСОБА_4,
який проживав в будинку АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_3 після смерті батька
ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер син позивачки
ОСОБА_3- ОСОБА_6.

У 2011 році донька померлого сина
позивачки ОСОБА_6 - ОСОБА_1 через свого
представника ОСОБА_7 звернулася з
позовом до суду про визнання за нею
права власності на майно, яке
залишилось після смерті її батька.
Відповідно до заповіту від 5 жовтня 1992
року, посвідченого секретарем
Теківської сільської ради
Виноградівського району 5 жовтня 1992
року, ОСОБА_4 заповідав все майно
своєму внукові - ОСОБА_6.

Позивачка вважає , що проект заповіту,
підписаний її батьком ОСОБА_4, був
попередньо виготовлений на
друкарській машинці секретарем
Теківської сільської ради Дудаш М. В.
та нею і посвідчений за місцем
проживання (на дому) ОСОБА_4 за три дні
до його смерті. Під час підписання
заповіту ОСОБА_4 знаходився за станом
здоров'я у край важкому стані, був
лежачим хворим і не розмовляв, отже
він не міг розуміти значення своїх
дій.

Також ОСОБА_4 був етнічним угорцем, хоч
частково розумів українську та
російську мови, однак читати та писати
на цих мовах він не знав, оскільки читав
та писав тільки на угорській мові.

Секретарем сільської ради Дудаш М. В.
для встановлення дієздатності ОСОБА_4
не було запрошено лікаря, а також в
заповіті не вказана причина складання
заповіту на дому, відсутня
ідентифікація особи, на яку складено
заповіт.

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи, та з
підстав, передбачених ст. ст. 48, 529, 541 ЦК
України ( в редакції 1963 року),
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих Із
змінами і доповненнями, внесеними
наказами Міністра юстиції Української
РСР від 11 березня 1980року № 4/5, від 31
жовтня 1985 року № 35/5, просив в суді
першої інстанції визнати недійсним
заповіт, складений ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_6, посвідчений 5 жовтня 1992 року
секретарем виконкому сільської ради
Виноградівського району Дудаш Марією
Василівною.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 26 грудня 2013 року позов ОСОБА_3
- задоволено .

Визнано недійсним заповіт від імені
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, посвідчений
секретарем Теківської сільської ради
Виноградівського району Закарпатської
області від 5 жовтня 1992 року та
зареєстрований в реєстрі №39..

Не погодившись із даним рішенням
місцевого суду, відповідачі оскаржили
його в апеляційному порядку, вважають,
що таке є незаконним, необґрунтованим,
таким, що прийнято внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального та грубого порушення
норм процесуального права, та підлягає
скасуванню з підстав, наведених у
апеляційній скарзі, і ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Відповідач та його представник в суді
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримали у
повному обсязі.

Позивач та його представник в суді
апеляційної інстанції вважають
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Справу розглянуто згідно з ч.2 ст. 305
ЦПК України у відсутності
представника Теківської сільської
ради.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов та визнавши
недійсним спірний заповіт, місцевий
суд дійшов до висновку, що підпис від
імені ОСОБА_4 в заповіті від 5 жовтня 1992
року виконаний не ОСОБА_4 і, відповідно
до положень ст.48, ст. 541 ЦК України в (
редакції 1963 року) та п.77 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчим комітетом міських,
селищних, сільських рад депутатів
трудящихся від 19 січня 1976 року,
заповіт повинен бути укладений у
письмовій формі з зазначенням місця і
часу, встановлення дієздатності
заповідача, підписаний особисто
заповідачем і нотаріально посвідчений.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих із змінами і доповненнями,
внесеними наказами Міністра юстиції
Української РСР від 11 березня 1980 року
№4/5, від 31 жовтня 1985 року №35/5, яка була
чинна на час посвідчення спірного
заповіту, саме правилами передбачених
у наступних пунктах:

7. Нотаріальні дії можуть вчинятися в
будь-якому виконавчому комітеті
міської, селищної, сільської Ради
депутатів трудящих на всій території
Української РСР, за винятком випадків,
передбачених пунктами 15, 43, 67, 84, 95 цієї
Інструкції, та інших випадків, коли
згідно з законодавством Союзу РСР або
Української РСР нотаріальна дія
повинна бути вчинена у виконавчому
комітеті певної Ради депутатів
трудящих.

8. Нотаріальні дії вчиняються в
приміщенні виконавчого комітету
міської, селищної, сільської Ради
депутатів трудящих. В окремих випадках,
коли громадяни, що звернулися за
вчиненням нотаріальних дій, з поважних
причин (хвороба, інвалідність, старість
та ін.) не можуть з'явитися в приміщення
виконавчого комітету міської,
селищної, сільської Ради депутатів
трудящих, нотаріальні дії можуть бути
вчинені поза вказаними приміщеннями.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза
приміщенням виконавчого комітету, то в
посвідчувальному написі на документі і
в реєстрі нотаріальних дій вказується
місце вчинення нотаріальної дії (вдома,
в лікарні тощо) з зазначенням адреси, а
також причина цього (наприклад: заповіт
посвідчено в зв'язку з хворобою
заповідача вдома за адресою: АДРЕСА_2).

9. Нотаріальні дії вчиняються в день
пред'явлення всіх необхідних для цього
документів і сплати державної пошлини.

Вчинення нотаріальних дій може бути
відкладено при необхідності
витребування додаткових відомостей
або документів від службових осіб
державних установ, підприємств і
організацій, колгоспів, інших
кооперативних та інших громадських
організацій або направлення
документів на експертизу, а також у
випадку, передбаченому абзацом 2 пункту
37 цієї Інструкції.(абзац другий пункту 9
із змінами, внесеними згідно з наказом
Міністра юстиції Української РСР від
11.03.80 р. N 4/5).

77. Службові особи виконавчих комітетів
посвідчують заповіти дієздатних
громадян, складені відповідно до вимог
статей 541, 543 Цивільного кодексу УРСР і
особисто подані ними службовій особі
виконавчого комітету. (Зразки
заповітів див. додатки N 47 - 49).

Заповіт повинен бути укладений у
письмовій формі з зазначенням місця і
часу його укладення і підписаний
особисто заповідачем (стаття 541
Цивільного кодексу УРСР).

Якщо заповідач внаслідок фізичних вад,
хвороби або з будь-яких інших причин не
може особисто підписати заповіт, за
його дорученням він може бути
підписаний іншою особою за правилами,
викладеними в пункті 13 цієї Інструкції.
(Зразок заповіту див. додаток N 49).

Особа, на користь якої заповідається
майно, не вправі бути присутньою при
складанні заповіту і підписувати його
за заповідача.

Службова особа виконавчого комітету не
може також підписувати його за
заповідача.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4 ( а. с.
18,19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати
позивачки ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько
позивачки ОСОБА_4 ( а. с.8).

Відповідно до заповіту від 5 жовтня 1992
року, посвідченого секретарем
Теківської сільської ради
Виноградівського району та
зареєстрованого в реєстрі за №39,
ОСОБА_4 все майно заповідав ОСОБА_6 -
синові позивачки та батькові
відповідачки ОСОБА_1.

Позивачка стверджує, що після смерті
батька ОСОБА_4 вона, як спадкоємець
першої черги, за законом фактично
прийняла спадщину.

У 2001 році спадковий будинок після
повені був зруйнований, і вона
розпочала у встановленому законом
порядку будівництво нового будинку.

Рішенням виконавчого комітету
Теківської сільської ради
Виноградівського району від 20 квітня
2001 року №13 позивачці по справі надано
дозвіл на нове будівництво та
відновлення зруйновано паводком
житлового будинку АДРЕСА_1 на
земельній ділянці, яка належить їй на
праві приватної власності.

Цим рішенням стверджується руйнація
спадкового будинку та будівництво
нового будинку у встановленому
законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер син позивачки
ОСОБА_3 - ОСОБА_6.

Позивачка довідалась про наявність
спірного заповіту у 2011 році на час
звернення до суду з позовом доньки
померлого сина позивачки ОСОБА_6 -
ОСОБА_1, яка через свого представника
ОСОБА_7 звернулася з позовом до суду
про визнання за нею права власності на
майно, яке залишилося після смерті її
батька. Відповідно до заповіту від 5
жовтня 1992 року, посвідченого
секретарем Теківської сільської ради
Виноградівського району 5 жовтня 1992
року, ОСОБА_10 заповідав все майно
своєму внукові - ОСОБА_6.

Зазначена нотаріальна дія вчинялася
поза приміщенням виконавчого комітету,
на дому за місцем проживання ОСОБА_4.,
за попередньо виготовленим проектом
на друкарській машинці секретарем
Теківської сільської ради.

У тексті цього спірного заповіту ,
зокрема посвідченому написі на
документі і в реєстрі нотаріальних дій
не зазначено місце вчинення
нотаріальної дії ( вдома, в лікарні
тощо) з зазначенням причини
посвідчення на дому, зокрема через
стан здоров'я ОСОБА_4.

У тексті цього заповіту відсутній
запис про встановлення дієздатності
заповідача.

У суді першої та апеляційної інстанцій
визнається факт того, що померлий на
час вчинення нотаріальної дії
знаходився у край важкому стані у
зв'язку з хворобою , оскільки він був
лежачим хворим і не в змозі був
розмовляти .

Також, померлий був етнічним угорцем ,
частково розмовляв на російській та
українській мовах, однак він на цих
мовах не читав і не писав, оскільки
читав та писав тільки на угорській
мові.

Текст цього заповіту складений на
українській мові, однак відсутній
запис про те, що цей документ був
перекладений йому угорською мовою.

Важкий стан здоров'я ОСОБА_4 міг
вплинути на вчинення нотаріальної дії
, оскільки встановлений посмертний
діагноз, а саме: атероскопічний
кардіосклероз був причиною смерті
заповідача.

Судом першої інстанції встановлено, що
у померлого ОСОБА_4 відсутня медична
карточка, тому що він не лікувався у
медичних закладах.

Згідно з висновком експерта №15/139 від 6
листопада 2012 року підписи від імені
ОСОБА_4 у графі „ підпис" у заповіті від
5 жовтня 1992 року за реєстровим №39
виконаний , ймовірно, ОСОБА_4 ( а. с. 32-34).

Відповідно до висновку повторної
судово- почеркознавчої експертизи за
№ 324 від 15 травня 2013 року встановити
ким виконаний підпис у заповіті 5
жовтня 1992 року: ОСОБА_4 чи іншою особою, -
не виявилось можливим з причин,
викладених в дослідницькій частині
висновку ( а. с. 135-137)..

Із тексту цього висновку для
порівняльного дослідження були надані
вільні зразки підписів ОСОБА_4 у заяві
про видачу паспорта від 30
березня 1977 року ( два підписи), трудової
книжки колгоспника НОМЕР_2 від 14 травня
1966 року.

У дослідницькій частині висновку
зазначено, що підпис від імені ОСОБА_4 в
заповіті від 5 жовтня 1992 року та від
імені ОСОБА_4 в трудовій книжці
колгоспника НОМЕР_1 від 14 травня 1966
року , і підпис ОСОБА_4 на заяві про
видачу паспорта від 30 березня 1977 року
виконані різними особами.

З врахуванням зібраних по справі
доказів, місцевий суд дійшов до
правильного висновку, що відповідно до
правил ст.541 ЦК України ( в
редакції 1963 року) та п.77 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських
селищних, сільських рад народних
депутатів трудящих від 19 січня 1976
року, заповіт повинен бути укладений у
письмовій формі з зазначенням місця і
часу його укладення, встановлення
дієздатності заповідача, і
підписаний особисто заповідачем
і нотаріально посвідчений.

Таких чином, судова колегія вважає, що
місцевий суд правильно, у
відповідності до правил ст. 48 ЦК
України ( в редакції 1963 року), визнав
недійсним заповіт, оскільки спірний
заповіт укладений з грубим порушенням
закону та особисто не підписаний
заповідачем.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги відповідачів
ОСОБА_1 та секретаря Теківської
сільської ради Дудаш Марії Василівни -
відхилити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 26 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів,
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції .

Судді: