Справа № 761/5297/14-ц
Провадження №2/761/2881/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», 3-я особа: ОСОБА_2 про
припинення договору поруки,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про припинення договору
поруки, мотивуючи тим, що 03.06.2008 року між
ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір. З метою
забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором між ОСОБА_1 та
ВАТ КБ «Надра» було укладено договір
поруки. Позивач була впевнена, що
ОСОБА_2 буде належним чином виконувати
свої зобов'язання по кредитному
договору, оскільки в іншому випадку
ніколи б не надала згоди на його
укладання. Відповідач не повідомив
позивача про факт виникнення
заборгованості за кредитним договором,
тобто не повідомив про несумлінне
виконання позичальником умов
кредитного договору. Відповідно до
наданих розрахунків, у позичальника
виникла заборгованість по сплаті
чергового платежу від моменту
здійснення платежу від 07.07.2008 року, у
зв'язку з чим була нарахована пеня, а
також нараховані відсотки за
користування кредитом. В зв'язку з чим
позивач вважає, що відповідач не
повідомив поручителя про факт
збільшення його обсягу
відповідальності.

З урахуванням викладеного позивач
просить визнати договір поруки
припиненим.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
пояснивши, що обсяг відповідальності
за кредитним договором, який був
укладений між відповідачем та третьою
особою, не збільшився, оскільки
позивач, підписавши договір поруки,
поручилася також за виплату штрафних
санкцій в разі порушення позичальником
взятих на себе зобов'язань.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належними чином, а
тому суд вважає за можливе розглядати
справу без його участі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 03.06.2008 року між ВАТ КБ
«Надра», правонаступником якого на
даний час є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2
був укладений Кредитний договір,
відповідно до якого останній отримав в
кредит кошти в розмірів 250000 грн, із
строком до 01.06.2018 року.

03.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_1 був укладений Договір поруки,
відповідно до якого ОСОБА_1 виступила
поручителем за виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки
згідно з цим договором поручитель
поручається перед кредитором за
належне виконання ОСОБА_2 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
кредитного договором, в тому числі:
повернути до 01.06.2018 року кредит в сумі
250000 грн., сплатити відсотки за
користування кредитними коштами із
розрахунку 20,9 % річних, сплатити
можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

Пунктом 1.2 Договору поруки визначено,
що поручитель відповідає перед
кредитором у повному обсязі.
Позичальник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до п.п. 1.3 та 1.4 Договору
поруки відповідальність поручителя
виникає як у випадку невиконання
позичальником будь-якої частини
зобов'язань, так і при невиконанні
позичальником зобов'язань в цілому.
Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язання у
повному об'ємі всім належним йому на
праві власності майном та грошовими
коштами.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом
майнового характеру, спрямованим на
забезпечення виконання основного
зобов'язання чим обумовлюється
додатковий характер поруки стосовно
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника та кредитором боржника.

Частиною 2 ст. 553 ЦК України
встановлено, що порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або в повному
обсязі.

Таким чином, обсяг зобов'язань
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Зазначені умови договору поруки є
результатом домовленості сторін, які
вільні у визначенні зобов'язань за
договором та будь-яких інших умов своїх
взаємовідносин, що не суперечить
законодавству України.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється, зокрема, у разі
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У відповідності до п. 22 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Тобто, закон пов'язує припинення
договору поруки із зміною основного
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя, а не в разі неналежного
виконання позичальником умов
кредитного договору, за виконання яких
поручитель поручився перед кредитором.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
що відсутні підстави для припинення
правовідносин, які випливають з
договору поруки, оскільки закон
пов'язує припинення договору поруки із
зміною основного зобов'язання, за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
його відповідальності.

В даному випадку збільшення обсягу
відповідальності за кредитним
договором не було, оскільки має місце
неналежне виконання взятих на себе
зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному
договору, внаслідок чого банком
нараховані штрафні санкції так як це
передбачено умовами договору.

Доводи позивача, що відповідно до ч. 4
ст. 559 УК України відповідач не
скористався правом стягнення з
позивача суми боргу згідно кредитного
договору в строк протягом 6 місяців та
не пред'явив вимогу про виконання
взятого зобов'язання згідно договору
поруки, суд не приймає до уваги з огляду
на наступне.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в Постанові № 5 від 30.03.2012 року,
при вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Пред'явленням
вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Оскільки в кредитному договорі, який
укладений між відповідачем та третьою
особою, встановлено строк його дії до
01.06.2018 року, а отже, виходячи з вимог
чинного законодавства, не можна
вважати, що договір поруки є припиненим
з тих підстав, що відповідач протягом
шести місяців не пред'явив вимогу
позивачу про виконання взятого
зобов'язання за договором поруки.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що заявлені позовні вимоги
є необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України,
ст.ст. 10, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», 3-я особа: ОСОБА_2 про
припинення договору поруки залишити
без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя