Номер провадження 22-ц/775/2531/2014
Головуючий в I інстанції Ополинська І.Г.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.,

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» на ухвалу Київського
районного суду м. Донецька від 29 січня
2014 року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2012 року позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 29 січня 2014 року
провадження по справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
закрито, з тих підстав, що є вже рішення
суду, яке набрало законної сили з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Не погодившись з такою ухвалою ПАТ КБ
«Приватбанк» подало апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати ухвалу суду, а
справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд, оскільки
суд дійшов помилкового висновку про
повторне звернення позивача до суду
про стягнення заборгованості в тому ж
розмірі. Наявність судового рішення,
ухваленого в іншій справі, про
стягнення боргу за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін. Відповідач з 2009 року не
здійснює виконання судового рішення, а
отже позивач має право на отримання
сум, передбачених умовами договору за
інші періоди, як відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ПАТ КБ «Приватбанк»
Власенко А.О., діючий на підставі
довіреності (а.с. 86), підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

В судове засідання апеляційного
відповідачка ОСОБА_1 не з'явилась, про
час і місце розгляду справи
повідомлялась належним чином листом і
телефонограмою №1606, зареєстрованою у
відповідному порядку від 27 лютого 2014
року (а.с.85), що не перешкоджає розгляду
справи відповідно до ст. 305 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідачки ОСОБА_3,
діючий на підставі довіреності (а.с. 87),
заперечував проти апеляційної скарги
та просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд
першої інстанції виходив з
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
підстав, оскільки набрало законної
сили рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
21 травня 2012 року, ухвалене з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Такий висновок суду не відповідає
нормам процесуального права.

Відповідно до ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України
суд ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або є ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладання мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України
після набрання рішенням суду законної
сили сторони та треті особи із
самостійними вимогами, а також їх
правонаступники не можуть знову
заявляти в суді ту саму позовну вимогу
з тих самих підстав, а також оспорювати
в іншому процесі встановлені судом
факти і правовідносини.

За змістом зазначених норм, закриття
провадження у справі у цьому разі
можливе лише за умови, що рішення, яке
набрало законної сили, ухвалено у
справі за позовом, тотожним до позову,
який розглядається, тобто збігаються
сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елементу не
перешкоджає заінтересованим особам
звернутися до суду з позовом і не дає
суду підстав для закриття провадження
у справі.

З матеріалів справи вбачається, що в
грудні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості в розмірі
93 798,45 грн. за кредитним договором №
DN81AR00270009 від 14 червня 2007 року (а.с.1-2).

Закриваючи провадження по справі, суд
першої інстанції послався на заочне
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 21 травня
2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що 21
травня 2012 року Індустріальним районним
судом м. Дніпропетровська ухвалене
заочне рішення по цивільній справі за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ
«Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості станом на 25 квітня 2012
року за кредитним договором № DN81AR00270009
від 14 червня 2007 року з ОСОБА_1 в розмірі
76 619,68 грн. та про солідарне стягнення з
ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» суми 10 000,00
грн. Зазначене заочне рішення
скасовано ухвалою Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
09 квітня 2013 року та за результатами
розгляду справи 16 жовтня 2013 року
ухвалено рішення, яким позовні вимоги
ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено
частково. Рішення набрало законної
сили 28 жовтня 2013 року (а.с.77).

У даній справі предмет спору не є
тотожним з предметом спору по справі
між тими самими сторонами, у якій
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська 16 жовтня 2013 року
ухвалено рішення про стягнення
заборгованості станом на 25 квітня 2012
року.

Заявлені у даній справі вимоги про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості саме
станом на 17 липня 2012 року в розмірі 93
798,45 грн. за кредитним договором №
DN81AR00270009 від 14 червня 2007 року
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська не вирішувались.

Отже, закриваючи провадження по справі,
суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про те, що
предмет і підстави позову, за
наслідками розгляду якого
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська 16 жовтня 2013 року
ухвалено рішення, яке набрало законної
сили, є тотожним до позову, який
розглядається у даній справі, а відтак -
правові підстави для закриття
провадження у справі відсутні.

Тому суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про закриття
провадження у справі з підстав,
передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

За таких обставин судом першої
інстанції винесено ухвалу у порушення
норм процесуального права, тому
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвала суду скасуванню з
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити
частково.

Ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 29 січня 2014 року скасувати
і направити справу для продовження
розгляду до Київського районного суду
м. Донецька.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Судді: