Справа № 333/1887/14-ц
Провадження №2/333/1362/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: - Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, про визнання
заповіту та договору дарування
недійсними та визнання права власності
на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2014 року позивач звернулась до суду з
позовом до відповідача про визнання
заповіту та договору дарування
недійсними та визнання права власності
на спадкове майно.

Згідно ч.2 ст.119 ЦПК України позовна
заява повинна містити: найменування
суду, до якого подається заява, ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі, зміст
позовних вимог, ціну позову щодо вимог
майнового характеру, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування, перелік
документів, що додаються до заяви.

На підставі ч.4 ст.119 ЦПК України позовна
заява повинна відповідати іншим
вимогам, встановленим законом.

Зазначена позовна заява підлягає
залишенню без руху, оскільки подана з
порушенням вимог ст.119 ЦПК України, а
саме: позовна заява не містить виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, суду не зрозуміло, що саме
є підставою спору та саме яким чином
зазначеним у заяві відповідачем
порушено право позивача, не додано
доказів обґрунтування позовних вимог.

Крім того, позивачем сплачено судовий
збір лише за одну позовну вимогу, в той
час як необхідно сплатити за кожну
вимогу окремо, в розмірі, передбаченому
Законом України «Про судовий збір»,
згідно якого при подачі до суду заяви
немайнового характеру сплачується
судовий збір у розмірі 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України
«Про судовий збір» за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Крім того, позивачем визначено ціну
позову на підставі висновку про
вартість майна Приватного малого
підприємства проектно-виробничої
фірми «Еліта». При цьому в матеріалах
позовної заяви відсутні будь-які
документи, які підтверджують
повноваження на складання такого
висновку.

Оскільки, ОСОБА_1 зазначила ціну позову
179 293,00 грн. та не надала жодних доказів
належної оцінки спірної квартири, то
подана заява не відповідає вимогам п.6
ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме позовна
заява повинна містити зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 не
надала висновок про вартість майна та
не зазначила дійсну його вартість на
день звернення з позовом до суду.

Також, суд зазначає, що Європейський
суд з прав людини у своїй прецедентній
практиці виходить із того, що положення
пункту 1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
гарантує кожному право подати до суду
будь-який позов, що стосується його
цивільних прав і обов'язків. Проте
право на суд не є абсолютним і воно може
бути піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за своєю природою потребує регулювання
з боку держави. Разом з тим, такі
обмеження не повинні впливати на
доступ до суду чи ускладнювати цей
доступ таким чином і такою мірою, щоб
завдати шкоди суті цього права, та
мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини
зазначає, що не повинно бути занадто
формального ставлення до передбачених
законом вимог, так як доступ до
правосуддя повинен бути не лише
фактичним, але й реальним (Рішення Суду
у справі «Жоффре де ля Прадель проти
Франції» від 16.12.1992 року). З практики
Європейського суду з прав людини
випливає, що Конвенція про захист прав
людини і основоположних свобод не
гарантує захист теоретичних та
ілюзорних прав, а гарантує захист прав
конкретних та ефективних (Рішення Суду
у справі «Артіко проти Італії» (Artico c.
Italie) від 13 травня 1980 року).

Крім того, згідно ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Тому, враховуючи вищезазначене
положення ЦПК України, щодо можливості
надавати докази, які підтверджують
кожну із обставин викладених в
позовній заяві, на наступних стадіях
цивільного процесу та інтереси інших
осіб, які можуть проходити по справі, як
сторони або треті особи, позивачу
необхідно надати до суду копію
заповіту від 09.11.2011 року складений
ОСОБА_3 посвідченим приватним
нотаріусом ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2,
який фігурує у тексті позовної заяви, а
також вимогах позивача.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, позовна
заява та заява про забезпечення позову,
подані без додержання вимог,
викладених у ст.ст.119-121 ЦПК України
підлягають залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

Керуючись ст.ст.119-121ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: - Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, про визнання
заповіту та договору дарування
недійсними та визнання права власності
на спадкове майно та заяву про
забезпечення позову - залишити без
руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків - п'ять днів з дня отримання
ним копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк позовна
заява буде вважатися неподаною та
повернута позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
А.В. Михайлова