АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4649/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1014/14
Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 05 грудня
2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, третя особа: відділ
міграційної служби в Полтавській
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
в якому просила суд визнати останнього
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням розташованим за
адресою АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 05 грудня
2013 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя
особа : відділ міграційної служби в
Полтавській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задоволено.

Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив
право на користування житловим
приміщенням розташованим за адресою
АДРЕСА_1.

З рішенням суду першої інстанції
не погодився представник відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та подала на нього
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення місцевого суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити. Свої доводи обгрунтовує тим,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають істотне
значення для справи, та невірно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п.1,2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; неправильне
застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що за договором купівлі-продажу
нерухомого майна від 12.08.1997 року,
укладений на Полтавській регіональній
аграрно-промисловій біржі, ОСОБА_4
придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 05.09.2011 р. вказаний
договір визнаний таким, що відбувся та
є дійсним (а.с.5).

02.09.2003 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено договір, згідно якого ОСОБА_4
надала ОСОБА_3 кімнату житловою площею
37,3 кв.м. постійно та зареєструвала в
спірній квартирі 02.09.2003 р. (а.с. 62,63).

З 14.11.2003 р. по 10.11.2011 р. ОСОБА_4
перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 8).

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що з матеріалів
позовної заяви вбачається що
відповідач мешкає за іншою адресою, але
продовжує бути зареєстрованим в
квартирі, яка належить позивачу,
добровільно знятися з реєстрації
відповідач не бажає, за вказаною
адресою не проживає більше 6-ти місяців,
не веде спільного господарства, ніякої
участі в утриманні житла не приймає та
ним не користується, не сплачує
комунальні послуги, тому прийшов до
висновку, що у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт
непроживання відповідача в спірній
квариті більше 6-ти місяців, тому він
втратив право користування житлом.

Проте, з таким висновком
місцевого суду погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Пред»являючи даний позов, позивач
визначила правові підстави звернення
до суду на підставі ст.ст. 71,72 ЖК
України, які визначають порядок
кристування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлвого фонду та передбачають, що при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім»ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
міцяців, визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Вказані норми матеріального
права не регулюють порядок
користування жилими приміщеннями в
квартирах приватного житлового фонду,
до якого відноситься спірна квартира.

При ухваленні судового рішення
місцевий суд не звернув увагу на
вищевказане, крім того, місцевий суд
мав би самостійно на підставі
встановлених правовідносин, які
виникли між сторонами, застосувати
відповідну норму матеріального права,
яка підлягає застосуванню до даних
правовідносин, проте, цього не зробив.

Далі, ухвалюючи заочне рішення у
справі, місцевий суд, крім порушення
норм матеріального права, допустив
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

Місцевий суд не встановив з якого
саме часу відповідач не проживає в
спірній квартирі, висновок суду, що
останній не проживає в ній понад 6-ть
місяців не є конкретним, не зрозуміло з
якого періоду слід рахувати 6-ть
місяців непроживання відповідача у
квартирі -чи з моменту припинення
шлюбних відносин, чи з часу розірвання
шлюбу, чи до часу подачі позову тощо. У
позові позивач також не вказала з
якого часу не проживає вдповідач в
спірній квартирі. Позивач зазначила, що
відповідач проживає за другою адресою,
однак, її не зазначила, а вказала адресу
проживання відповідача - спірну
квартиру.

Судове рішення не грунтується на
доказах, місцевий суд послався лише на
доводи позову, однак у мотивувальній
частині судового рішення відсутнє
посилання суду на докази, на підставі
яких він прийшов до висновку про
доведеність позову.

Як встановила колегія суддів,
матеріали справи не містять доказів
позову, позивач не надала суду доказів
на підтвердження своїх вимог, відсутні
дані ЖЕУ про реєстрацію відповідача у
спірній кварирі, акти його
непроживання тощо.

Згідно ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1ст. 58, 59 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.

Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення місцевого суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1
п.1,2,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 05 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: відділ міграційної служби
в Полтавській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д І :