Номер провадження 22-ц/775/2530/2014
Головуючий в I інстанції Ополинська І.Г.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.,

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє
ОСОБА_2, на ухвалу Київського районного
суду м. Донецька від 20 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Україна» про відшкодування
шкоди та визнання недійсним договору
дарування квартири,

ВСТАНОВИВ:

В 17 грудня 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_1, третя особа ПАТ «СК «Україна»
про відшкодування шкоди та визнання
недійсним договору дарування квартири.
Просив стягнути з ОСОБА_4 суму шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки майну, в розмірі 156 063,57 грн., а
в рахунок відшкодування моральної
шкоди 10 000,00 грн. Також просив визнати
недійсним договір дарування 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_4 та застосувати правові
наслідки недійсним цього правочину.

Того ж дня позивачем надано до суду
заяву по забезпечення позову шляхом
накладення арешту на транспортний
засіб, легковий автомобіль марки Ford 1998
року випуску, державний номер НОМЕР_1 та
на квартиру АДРЕСА_1, що належать
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11).

17 січня 2014 року представник позивача
ОСОБА_5 звернулась до суду із
аналогічною заявою про забезпечення
позову ОСОБА_3 (а.с.14-15).

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 20 січня 2014 року заяву
представника позивача ОСОБА_5 про
забезпечення позову задоволено. З
метою забезпечення позову по даній
справі зобов'язано Відділ державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції м.
Донецька, за місцем знаходження майна,
накласти арешт на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1. З
метою забезпечення позову по даній
справі накладено арешт на рухоме майно
- транспортний засіб. легковий
автомобіль марки Ford 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1,
в інтересах якої діє ОСОБА_2, подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, оскільки у суду
не було підстав для накладення арешту
на майно ОСОБА_1 так само як і не було
позивачем надано доказів щодо її
намірів на відчуження спірного майна.
Предметом даного судового розгляду є 1/2
частина квартири, в той час як судом
накладено арешт на квартиру в повному
обсязі. Автомобіль взагалі не є
предметом даного спору та належить
ОСОБА_1, до якої не було пред'явлено
майнових вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та їх представник
ОСОБА_2, діючий на підставі угод (а.с.
35-36). Підтримали доводи апеляційної
скарги та просили її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5,
діюча на підставі договору та
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю (а.с. 32-34),
заперечували проти апеляційної скарги
та просили її відхилити.

В судове засідання апеляційного суду
представник ПАТ «СК «Україна» не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
листом і телефонограмою №1610,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 27 лютого 2014 року (а.с.31), що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що зазначені позивачем доводи,
давали підстави припустити, що
невжиття заходів забезпечення позову
може ускладнити або зробити неможливим
виконання рішення суду, що відповідає
положенням ст. 151 ЦПК України.

Такий висновок суду першої інстанції в
повному обсязі не відповідає нормам
процесуального права.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 3 ст.
151 ЦПК), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо застосування
певного виду забезпечення позову, суди
повинні виходити з того, що наведений у
ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що звертаючись до суду з позовом,
ОСОБА_3 заявлено вимоги про стягнення
суми шкоди саме з ОСОБА_4. В матеріалах
справи відсутні докази щодо належності
арештованого автомобілю ОСОБА_4 та
сторонами не заперечується належність
арештованого автомобілю ОСОБА_1 на
праві власності.

Крім того, при зверненні до суду з
позовом ОСОБА_3 заявлено вимоги про
визнання недійсним договору дарування
1/2 частки квартири, що належить на праві
власності ОСОБА_1. Отже, задовольняючи
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на квартиру, судом
першої інстанції не враховано, що
предметом даного судового розгляду є
договір дарування 1/2 частки квартири.

Отже, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції в
повному обсязі щодо необхідності
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, оскільки такий спосіб
забезпечення позову не є співмірними
із заявленими позовними вимогами, в
матеріалах справи відсутні докази щодо
належності арештованого автомобілю
ОСОБА_4. А до ОСОБА_1 заявлені вимоги про
визнання договору дарування квартири
недійсним не на всю квартиру, а лише на
1/2 її частину.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає необхідним задовольнити
частково апеляційну скаргу, а ухвалу
суду першої інстанції скасувати в
частині накладення арешту на
транспортний засіб, що належить ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 та відмовити в задоволенні
заяви від 17 січня 2014 року про вжиття
заходів забезпечення позову в цій
частині, через не співмірність виду
забезпечення позову із заявленими
позивачем вимогами та відсутністю
вимог про відшкодування шкоди саме до
ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315 Цивільного
процесуального кодексу України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якої діє ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 20 січня 2014 року скасувати
в частині накладення арешту на
транспортний засіб, легковий
автомобіль марки «Форд», 1998 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, та на ? частину квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3
про забезпечення його позову в частині
накладення арешту на транспортний
засіб, легковий автомобіль марки
«Форд», 1998 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, та на ? частину
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині ухвалу Київського
районного суду м. Донецька від 20 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді: