Справа № 760/1096/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Солом'янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в січні 2014 р. звернувся
до суду з позовом про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 заборгованості за
договором позики в сумі 3411156 грн. 39 коп.,
мотивуючи тим, що 10.08.2012 р. з
відповідачем укладено договір позики,
відповідно до якого відповідачу
передано грошову суму в розмірі 400000
доларів США.

Згідно умов договору позики відповідач
зобов»язався повернути суму позики та
проценти за користування коштами в
строк до 10.12.2012 р. Зазначений факт
підтверджується власноруч написаною
розпискою ОСОБА_2

Позика в сумі 400000 доларів США повинна
бути повернута позивачу 10.12.2012 р., що
згідно з офіційним курсом НБУ гривні до
долара США станом на 10.12.2012 р. становить
3248000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення та 3% річних.

Позивач просив стягнути суму боргу із
врахуванням встановленого індексу
інфляції 3270736 грн. та 3% річних - 140420 грн.
39 коп. , а також судовий збір.

Позивач та представник відповідача в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги з підстав наведених в позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
визнав позовні вимоги та пояснив, що
10.08.2012 р. з позивачем ОСОБА_1 укладено
договір позики. Відповідно до договору
позики отримав 400000 доларів США зі
сплатою 3% річних за користування
позикою строком до 10.12.2012 р. Ним
власноруч написана розписка про
отримання від позивача 400000 доларів
США. В установлений договором строк
кошти не повернув.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві (грошові кошти у такій
самій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що 10.08.2012 р. між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 укладено у письмовій формі
договір позики, відповідно до якого
відповідач отримав грошові кошти в
сумі 400000 доларів США, що на момент
укладення договору становить 3248000 грн.
Строк повернення позики визначено до
10.12.2012 р.

Відповідно до п.2.2 договору
позичальник зобов»язаний сплачувати
проценти в розмірі 3% річних від суми
позики до дня фактичного повернення
позики.

Про отримання грошових коштів в сумі
400000 доларів США відповідач ОСОБА_2
власноруч написав розписку.

Відповідно до ст. 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначенні
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи те, що 10.08.2012 р. між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2
укладено у письмовій формі договір
позики, суд приходить до висновку, що
вони дійшли згоди щодо істотних умов
договорів та взяли на себе зобов'язання
щодо виконання даних договорів.

Крім того, частиною 1 ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір встановлюється на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

За договором позики від 10.08.2012 року
сторонами встановлені відсотки за
користування позикою із щомісячною
сплатою в розмірі 3% від суми позики.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідач в термін до 10.12.2012 р. грошові
кошти не повернув.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд приходить до висновку, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість в
сумі 3248000 грн. та індекс інфляції 22736,0
грн. за період з 10.12.2012 р. по 31.10.2013 р.

Таким чином, за період з 10.08.2012 р. по
16.01.2014 р. за користування позикою в сумі
400000,00 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 10.12.2012 року становить 3248000
грн., з відповідача на користь позивача
слід стягнути відсотки за користування
позикою в сумі 140420,39 грн.

Підставою для задоволення позовних
вимог в сумі 3411156 грн. 39 коп. є
невиконання відповідачем свого
зобов'язання щодо повернення суми
позики.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають судові витрати,
пов"язані з оплатою судового збору в
сумі 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 294
ЦПК України, на підставі ст.ст. 1046, 1047,
1048, 1049, 1050, 530, 533, 526, 527, 625, 638 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість в сумі 3411156 грн., судові
витрати 3654,0 грн., а всього стягнути 3414810
(три мільйона чотириста чотирнадцять
тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Кушнір С.І.