Справа № 344/2698/14-ц
Провадження № 2/344/2170/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Хоростіля Р.В.,

секретаря
Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості, в обґрунтування якого
покликався на те, що згідно кредитного
договору №IFI8RX07670033, укладеного 14.12.2006р.
між ПАТ КБ «Приватбанк» та
відповідачем ОСОБА_1, останній отримав
кредит в розмірі 1600,50грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на суму залишку
заборгованості за кредитом. Своїм
підписом відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним та
Банком договір. Однак, відповідач взяті
на себе зобов'язання не виконав, у
зв'язку з чим станом на 17.09.2013р.
заборгованість по кредиту становить
37421,40грн., з яких: 1600,50грн. -
заборгованість по кредиту; 12620,60грн. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом; 172,88грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 20769,26грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500грн. - штраф
(фіксована частина); 1758,16грн. - штраф
(процентна складова). У зв'язку з
наведеним просить стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором та судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача - Бородій Д.С. позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Просив
позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засідання позовні вимоги
заперечив, покликаючись на викладені в
письмовому запереченні обставини
(а.с.23-25). Також зазначив, що позивачем
порушено строк позовної давності,
оскільки кінцевий термін повернення
коштів згідно заяви позичальника від
14.12.2006р. закінчився ще 14.12.2007р. Термін
позовної давності закінчився 14.12.2010р. У
зв'язку з чим просив в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає наступне.

Ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14.12.2006р. між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №IFI8RX07670033 (а.с.4,5,6-9),
згідно якого останній отримав кредит в
розмірі 1600,50грн. за користування яким
зобов'язався сплатити 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом на
строк до 14.12.2007р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) зобов'язання його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди. Відповідно
до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Однак, як вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с.3) ОСОБА_1 порушував
графік погашення заборгованості,
внаслідок чого кредит вчасно не
сплачував.

Таким чином ОСОБА_1 станом на 17.09.2013р.
має непогашену заборгованість перед
позивачем в розмірі 37421,40грн., з яких:
1600,50грн. - заборгованість по кредиту;
12620,60грн. - заборгованість по відсотках
за користування кредитом; 172,88грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 20769,26грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500грн. - штраф
(фіксована частина); 1758,16грн. - штраф
(процентна складова).

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Будь-яких доказів, які б спростовували
проведений позивачем розрахунок
заборгованості ОСОБА_1 за вказаним
кредитним договором ні самим
відповідачем ні його представником
суду не подано.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Однак представник відповідача в
судовому засіданні заявив про сплив
строку давності.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, а згідно до ст. 257
цього Кодексу, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. 267 ЦК України заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

П. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» визначено, що
враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п. 7 ч. 13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Судом встановлено, що споживчий кредит
надавався відповідачу на строк до
14.12.2007р. Жодних доказів того, що такий
строк сторонами продовжувався у
встановленому законом порядку суду не
подано.

При цьому суд звертає увагу на те, що п.
5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) - (а.с.9) сторони погодили, що
терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється тривалістю 5
(п'ять) років.

Позивач звернувся з позовом до
відповідача лише 26.02.2014р., тобто по
спливу позовної давності, яка на думку
суду сплила ще 14.12.2012р.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено
представником відповідача у спорі, є
підставою для відмови у позові в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 530, 611, 612,
634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88,
208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити у зв'язку з
спливом позовної давності.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Івано-Франківський міський суд.

Головуючий-суддя
Хоростіль Р.В.

Повне рішення складено 03 квітня 2014
року.