У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина
М.М.,

суддів - Бондаренка Ю.О.,
Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справі за
апеляційною скаргою відділу державної
виконавчої служби Хустського
районного управління юстиції на ухвалу
Хустського районного суду від 08
листопада 2013 року по справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
відділу ДВС Хустського РУЮ Калинича
М.М., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Калинича М.М. від 18 вересня 2013
року серії ВП № 3539441, якою на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» закінчено
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2-1/10, виданим 19 січня 2012 року
Хустським районним судом.

Посилаючись на те, що постанова
державного виконавця не відповідає
вимогам зазначеного вище закону,
заявниця просила визнати дії
державного виконавця неправомірними
та скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Ухвалою Хустського районного суду від
08 листопада 2013 року скаргу ОСОБА_1
задоволено.

Визнано дії державного виконавця
відділу ДВС Хустського районного
управління юстиції Калинич М.М. щодо
винесення постанови серії ВП № 3539441 від
18 вересня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження»
неправомірними.

Постанову серії ВП № 3539441 від 18 вересня
2013 року про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» скасовано та вирішено
питання по судових витратах.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
Державна виконавча служба Хустського
районного управління юстиції подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність ухвали із-за порушення
норм процесуального права та неповного
з'ясування обставин справи, просила
скасувати оскаржувану нею ухвалу.

В запереченні ОСОБА_1 просила відхилити
апеляційну скаргу як необгрунтовану.

В судовому засіданні представник
апелянта Калинич М.М. апеляційну скаргу
підтримав з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу
залишити без задоволення з підстав,
зазначених в запереченні.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Калинич М.М. від 18 вересня 2013
року серії ВП № 3539441 закінчено
виконавче провадження на підставі п. 11
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» по виконанню
виконавчого листа № 2-1/10, виданого 19
січня 2012 року Хустським районним судом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі повернення
виконавчого документу до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку передбаченому
частиною третьою ст. 75 Цього Закону.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 Цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Таким чином ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає
загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від
їх вчинення, і лише у випадку, коли
виконання судового рішення (вчинення
певних дій, утримання від їх вчинення)
неможливе без особистої участі
боржника, тобто коли очікуваний
результат залежить від особи боржника,
законодавець надав право закінчити
виконавче провадження.

Задовольняючи скаргу суд вірно виходив
з того, що відповідно до рішення суду
Хустського районного суду та
виконавчого листа № 2-1/10 від 19 січня 2012
року необхідно було провести розподіл
житлового будинку АДРЕСА_1 у визначений
судом спосіб, тобто ОСОБА_3 не повинна
була вчинити певні дії або утриматися
від їх вчинення, тобто в даному випадку
виконання рішення суду не залежить від
особи боржника.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що дане виконавче
провадження підлягає закінченню лише у
разі фактичного виконання в повному
обсязі рішення суду згідно з
виконавчим документом, тому дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Калинича М.М. щодо закінчення
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого документа № 2-1/10, виданого
19 січня 2012 року, є неправомірними,
оскільки такі не узгоджуються з
вимогами закону і у зв'язку з цим
підлягає скасуванню ухвалена ним
постанова від 18 вересня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
матеріального чи процесуального права.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційну скаргу слід відхилити як
необгрунтовану і залишити без змін
ухвалу суду першої інстанції, яка
постановлена з додержанням вимог
закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу Державної
виконавчої служби Хустського
районного управління юстиції
відхилити.

Ухвалу Хустського районного суду від 08
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: