У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2104 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарях ПУДАК О.П.,
ГОЛІНКО А.М.

за участю представників позивача
Андрейчука О.М і Артимича М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідачки ОСОБА_6, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 9 грудня 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 05.12.2012 р.
звернулося до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_5 Ухвалою
Ужгородського міськрайонного суду від
14.11.2013 р. залучено ОСОБА_6 до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні
відповідачки. Позов мотивувався
наступним. 29.11.2007 р. ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», надало
ОСОБА_6 кредит у розмірі 39500,00 дол. США
строком по 29.11.2027 р. зі сплатою 13% річних.
Виконання позичальником зобов'язань
було забезпечено укладеним із ним
договором іпотеки від 30.11.2007 р., за яким
у іпотеку була передана трикімнатна
квартира загальною площею 54,9 кв. м за
адресою АДРЕСА_1, що належала
іпотекодавцю. 01.07.2011 р. відповідачці
ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право на
спадщину за законом на указану
квартиру, що належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_7. Оскільки на
момент отримання спадщини квартира
перебувала в іпотеці, ОСОБА_5 набула
статусу іпотекодавця. Позичальник свої
зобов'язання порушив, на вимоги банку
про погашення боргу боржник та
відповідачка не відреагували.
Заборгованість станом на 12.10.2012 р.
склала загалом 82094,77 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ 1 дол. США/7,9930 грн.
на цю дату становило 656183,47 грн., а саме:
заборгованість за кредитом - 43476,11 дол.
США (еквівалент 347504,55 грн.),
заборгованість за відсотками - 12205,33
дол. США (97557,20 грн.), за період з 16.10.2009 р.
по 11.10.2012 р. пеня за прострочення сплати
кредиту і відсотків - 211121,72 грн.

Посилаючись на ці обставини, позивач
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки - трикімнатну квартиру за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею 54,9 кв.
м, житловою площею 41,0 кв. м, що належить
ОСОБА_5, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 29.11.2007 р. № 014/4041/74/37101 в сумі 656183,47
грн. шляхом продажу на прилюдних торгах
у межах процедури виконавчого
провадження за ціною, визначеною
суб'єктом оціночної діяльності, а також
покласти на відповідачку судові
витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 09.12.2013 р. позов задоволено
частково: звернуто стягнення на
предмет іпотеки - трикімнатну квартиру
за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 54,9
кв. м, житловою площею 41,0 кв. м, що
належить ОСОБА_5, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 29.11.2007 р. № 014/4041/74/37101 в сумі 576217,43
грн. шляхом продажу на прилюдних торгах
у межах процедури виконавчого
провадження за ціною, визначеною
суб'єктом оціночної діяльності;
стягнуто з відповідачки на користь
позивача 3219,00 грн. у відшкодування
витрат по оплаті судового збору.

Відповідачка оскаржила рішення суду з
тих підстав, що, на її думку, договір
іпотеки є нікчемним, оскільки на момент
його укладення у квартирі була
зареєстрована і проживала малолітня
донька однієї зі співвласниць ОСОБА_8, а
орган опіки та піклування дозволу на
передачу квартири в іпотеку не давав.
Тож банк не має правових підстав для
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Просить рішення суду
скасувати, у позові - відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію
позивач вказує на її
необґрунтованість, просить скаргу
відхилити, рішення суду - залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників позивача Андрейчука О.М.
і Артимича М.М., які апеляцію не визнали,
розглянувши справу за правилами ст. 305
ч. 2 ЦПК України у відсутність інших
учасників процесу, обговоривши доводи
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до такого.

Суд розглядає цивільну справу в межах
заявлених позивачем вимог, особа на
власний розсуд розпоряджається своїми
процесуальними правами і зобов'язана
належно довести обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції (ст.ст. 10, 11, 57-61, ст. 303 ч.
1 ЦПК України).

Встановлено, що за договором від 29.11.2007
р. № 014/4041/74/37101 Відкрите акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», надало ОСОБА_6 кредит у
розмірі 39500,00 дол. США із строком
користування коштами по 29.11.2027 р. і зі
сплатою за це 13% річних (а.с. 7-12, 19). На
забезпечення виконання зобов'язань
позичальником банк уклав із ним 30.11.2007
р. договір іпотеки № 014/4041/74/37101, на
підставі якого в іпотеку була передана
трикімнатна квартира АДРЕСА_1, що
належала іпотекодавцю, заставна
вартість квартири була визначена у
розмірі 250901,00 грн., іпотека в день
укладення договору була зареєстрована
в Державному реєстрі іпотек (а.с. 13-16, 18).
Через невиконання зобов'язань
позичальником виник борг перед
кредитором, що відповідно до
розрахунку банку станом на 12.10.2012 р.
складав загалом 82094,77 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ 1 дол. США/7,9930 грн.
на цю дату становило 656183,47 грн., а саме:
заборгованість за кредитом - 43476,11 дол.
США (еквівалент 347504,55 грн.),
заборгованість за відсотками - 12205,33
дол. США (97557,20 грн.), за період з 16.10.2009 р.
по 11.10.2012 р. пеня за прострочення сплати
кредиту і відсотків - 211121,72 грн. (а.с. 19).

Листом від 01.07.2011 р. № 23/02-14 приватний
нотаріус Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 повідомив
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що 01.07.2011 р.
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер
НОМЕР_1, зареєстрованій за адресою
АДРЕСА_1, видано Свідоцтво про право на
спадщину за законом за реєстровим № 704
на квартиру АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_7, 1925 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
р. (а.с. 17). Апеляційним судом 24.03.2014 р. від
цього ж нотаріуса при листі від 24.03.2014 р.
№ 23/01-16 були одержані копії
вищевказаного Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 01.07.2011 р.,
виданого у спадковій справі № 7/2011 на
ім'я ОСОБА_5 за реєстровим № 704, та
витягу № 27378831 від 01.07.2011 р. про
реєстрацію видачі свідоцтва про право
на спадщину в Спадковому реєстрі. Крім
того, апеляційний суд 17.03.2014 р. одержав з
Ужгородського міськрайонного суду при
листі від 17.03.2014 р. № 308/2-5434/11 належно
засвідчену копію рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
12.12.2011 р. у справі за позовом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про
стягнення боргу, яким на користь банку
стягнуто з відповідача борг за
кредитним договором від 29.11.2007 р. №
014/4041/74/37101 у розмірі 419726,90 грн., а також
судові витрати в розмірі 1820,00 грн. Це
рішення суду набрало законної сили
26.12.2011 р.

Сторони кредитного договору
домовилися, що за порушення строків
повернення суми кредиту, процентів та
комісій позичальник сплачує кредитору
пеню в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення (п. 10.1. договору).
Кредитним договором передбачено право
банку вимагати дострокового
повернення кредиту, сплати процентів,
неустойки у випадку порушення
позичальником зобов'язань, в т.ч.,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, а також відповідні цьому праву
обов'язки боржника (зокрема, п.п. 5.5., 6.5.).
Звернення стягнення на предмет іпотеки
на погашення боргу перед кредитором, в
т.ч., в судовому порядку, передбачено
також п.п. 3.1.4., 6.1.-6.6. договору іпотеки.
Кредитор-іпотекодержатель листом від
08.06.2012 р. № С07-114-1-11-2932, отриманим
адресатом 11.06.2012 р., повідомив ОСОБА_5 як
іпотекодавця про невиконання
зобов'язань боржником ОСОБА_6, вказав
суму всього боргу за кредитом та
процентами, роз'яснив наслідки
невиконання вимоги про погашення боргу
позичальником або іпотекодавцем (на
реалізацію його права) у вигляді
вчинення банком дій, спрямованих на
повернення боргу шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки (а.с. 20, 21).
Оскільки борг не був сплачений, банк
звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 11-14, 22, 202, 509, 525, 526, 572,
589, 611, 614, 623-625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.
3, 7, 11, 33 Закону України «Про іпотеку»
(Закон № 898-IV) (нормативні акти у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), цивільні права
та обов'язки, які виникають з договорів,
повинні належно виконуватися; договір
є обов'язковим для сторін; позичальник
зобов'язаний повернути кредитору
заборговане, а той управі вимагати
борг, відшкодування збитків, сплати
неустойки, в т.ч. шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки; майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки. За приписами ст. 23 ч.ч.
1, 2 Закону № 898-IV, у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою; особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки, право власності на
який перейшло до ОСОБА_5, для
забезпечення повернення банку
заборгованого ОСОБА_6 Суд задовольнив
позов частково, зменшивши суму
стягнення за рахунок зменшення
неустойки до 131155,68 грн. у межах періоду
нарахування з 16.12.2011 р. по 11.10.2012 р. із
застосуванням положень ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК
України про позовну давність щодо
вимог про стягнення пені. Позивачем
рішення суду не оскаржується, тож проти
часткового задоволення позову він не
заперечує, а доказів щодо заперечення
іншими учасниками процесу розміру
боргу та поданих позивачем розрахунків
у справі немає.

Відсутні заперечення по суті спору і в
апеляційній скарзі, доводи та факти,
якими позивач обґрунтовував
пред'явлені вимоги, не спростовуються
апелянтом, а твердження про те, що
ОСОБА_6 буцімто не отримував кредитних
коштів, є припущенням, яке
спростовується, крім іншого, рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
12.12.2011 р., що враховується за правилами
ст. 61 ч. 3 ЦПК України. Не стверджує
такого і сам ОСОБА_6, який не є
апелянтом. Беручи до уваги положення
ст. 204 ЦК України щодо презумпції
правомірності правочину, доводи
апелянта про нікчемність договору
іпотеки не можуть бути враховані. Даних
про те, що питання про недійсність
цього договору ставилося та
вирішувалося судовим порядком, у
справі немає, між тим, як зазначено у
запереченнях позивача на апеляцію та у
доданій до них копії довідки ЖРЕР № 6 м.
Ужгорода від 19.11.2007 р. № 1846 (а.с. 96), на час
укладення договору іпотеки у квартирі
(предметі іпотеки) діти не проживали і
іпотекодавець про таке не повідомляв.
Тож саме по собі голослівне, не
підтверджене доказами посилання
апелянта на нікчемність договору не є
достатнім для встановлення факту такої
нікчемності, а у випадку наявності
відповідного спору, що випливає з
позицій сторін, такий вирішується
судом.

Відтак, суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
чого доводи апеляції не спростовують,
тому на підставі ст. 308 ЦПК України
скаргу слід відхилити, рішення суду -
залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 9 грудня 2013 р. - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскар жена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді