Єдиний унікальний номер 262/8126/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3048/2014
Головуючий у І інстанції Масендич
В.В.Єдиний унікальний номер 262/8126/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3048/14Категорія
34Доповідач Барков В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 рокум. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Баркова В.М.,

Зайцевої С.А.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 13 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до комунального
підприємства «Шляхове
ремонтно-будівельне управління» та
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом
посилаючись на те, що 14 вересня 2010 року
об 11 годині водій комунального
підприємства «Шляхове
ремонтно-будівельне управління»
ОСОБА_3 керуючи автомобілем ГАЗ 33021,
номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись по
вул. Краснооктябрській в. Донецьку
порушив Правила дорожнього руху
України та не обравши безпечну
дистанцію зіштовхнувся з автомобілем
Сітроен, номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобілем
Хюндай, номерний знак НОМЕР_3. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль позивача отримав механічні
пошкодження в зв'язку з чим йому була
завдана матеріальна шкода в сумі 48 726
грн. 56 коп. яку просив стягнути з
комунального підприємства.

Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 13 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу в якій просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та на порушення норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу
задовольнити, пояснення представника
комунального підприємства «Шляхове
ремонтно-будівельне управління»
Демченка Ю.М., який просив залишити
рішення суду без змін, дослідивши
письмові матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду необхідно скасувати та в
задоволенні позову відмовити з таких
підстав.

Відповідно до положень п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи, а також
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не було доведено
факту спричинення йому матеріальної
шкоди з боку відповідачів.

Проте погодитися з такими висновками
не можна.

Як встановлено судом, 14 вересня 2010 року
об 11 годині водій комунального
підприємства «Шляхове
ремонтно-будівельне управління»
ОСОБА_3 керуючи автомобілем ГАЗ 33021,
номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись по
вул. Краснооктябрській в. Донецьку
порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху
України та не обравши безпечну
дистанцію зіштовхнувся з автомобілем
Сітроєн, номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2

Власником автомобілю Сітроєн, номерний
знак НОМЕР_2, є ОСОБА_6, а позивач ОСОБА_2,
в момент дорожньо-транспортної пригоди
керував цим автомобілем на підставі
довіреності (а.с. 8).

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою судді Пролетарського
районного суду м. Донецька від 09 жовтня
2010 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
грн. у дохід держави (а.с. 7).

Відтак апеляційний суд вважає, що
позивачем доведено факт спричинення
йому матеріальної шкоди з боку ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Таким чином, оскільки встановлено
особу, винну в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, її
притягнено до адміністративної
відповідальності та з'ясовано, що вона
при цьому виконувала свої трудові
обов'язки, належним відповідачем у
справі є роботодавець цієї особи, тобто
комунальне підприємство «Шляхове
ремонтно-будівельне управління», яке і
має відповідати за завдану позивачеві
шкоду.

Статтею 3 «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) від 01 липня 2004
року передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та (або)
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (стартовим
відшкодуванням).

У частині 22.1 статті 22 Закону зазначено,
що при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Крім того, відповідно до положень
статті 29 Закону страховиком
відшкодовується вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу з врахуванням
його зносу.

За загальним правилом та з огляду на
положення ст. 1192 ЦК України розмір
збитків визначається відповідно до
реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач підтвердив, що за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди отримав
страхове відшкодування в сумі 5 443 грн. 03
коп. від страхової компанії в якій була
застрахована цівільно-правова
відповідальність комунального
підприємства «Шляхове
ремонтно-будівельне управління».

Із змісту позовної заяви вбачається, що
реальні витрати позивача на
відновлення автомобілю складають 48 726
грн. 56 коп.

Між тим, на підтвердження цих витрат
ОСОБА_2 надана суду копія рахунку
фактури № 3513 від 20 листопада 2011 року
який не може бути прийнятий судом в
основу рішення, оскільки містить лише
пропозицію сплатити гроші і не
підтверджує реальні витрати позивача
на відновлення автомобілю.

Таким чином, оскільки позивачем не
надано доказів тому, що завдана йому
дорожньо-транспортною пригодою
матеріальна шкода перевищує розмір
страхового відшкодування, в
задоволенні позову необхідно
відмовити саме з цих підстав, а тому
рішення суду підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 13 січня 2014 року -
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
комунального підприємства «Шляхове
ремонтно-будівельне управління» та
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді