У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» про визнання угоди недійсною
та стягнення збитків за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 17 грудня 2010 року він уклав угоду з
товариством з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі -
ТОВ «АВТО ПРОСТО») про надання послуг,
спрямованих на придбання автомобіля за
рахунок об'єднання грошових кошів
учасників, за якою сплатив вступний
внесок у розмірі 5 421 грн 60
коп. Виконавши свої зобов'язання за
угодою, право на отримання автомобіля
він не отримав.

Уточнивши позовні вимоги, позивач
просив суд визнати зазначену угоду
недійсною, оскільки вона є неукладеною,
так як відсутні істотні умови: строки
передачі автомобіля та
відповідальність сторін, та стягнути з
ТОВ «АВТО ПРОСТО» на його користь суму
основного боргу в розмірі 5 421 грн 60 коп.,
збитки у розмірі 5 421 грн 60 коп. та
стягнути з відповідача до державного
бюджету штраф у розмірі 1 506 тис. грн.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
13 червня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5
вересня 2013 року рішення районного
суду скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_3 Стягнуто з ТОВ «Авто
Просто» на користь ОСОБА_3 5 421 грн 60 коп.,
сплачених за угодою № 345367 від 17
грудня 2010 року. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО»,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що угода від 17 грудня 2010 року
відповідає вимогам закону і містить
всі істотні умови, яких сторони досягли
при її укладенні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позовні вимоги, апеляційний суд
виходив із того, що в указаній угоді
відсутня згода сторін за істотною
умовою стосовно строку виконання
відповідачем свого зобов'язання щодо
надання позивачу автомобіля, тому
вважав такий договір неукладеним та
дійшов висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
внесених останнім за указаним
договором коштів, як безпідставно
набутих.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 17 грудня 2010 року
ОСОБА_3 уклав угоду з ТОВ «АВТО ПРОСТО»
про надання послуг, спрямованих на
придбання автомобіля, за якою сплатив
вступний внесок у розмірі 5 421 грн 60 коп.

Надання таких послуг передбачено п. 11-1
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг».

При укладанні спірного договору
позивач засвідчив своїм підписом факт
ознайомлення, розуміння та згоди з
усіма визначеннями, умовами та змістом
договору та додатку до нього, також
отримання усіх коректно викладених
пояснень від представника товариства,
тобто погодився з усіма умовами
договору.

Апеляційний суд вважав, що за своїм
змістом спірна угода є договором
купівлі-продажу автомобіля у групі з
відстрочкою сплати, а оскільки строк
дії договору та строк виконання
зобов'язання невизначений, то договір є
неукладеним.

Разом із тим, це суперечить змісту
угоди, її предмету та змісту послуг, що
надаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком дії договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

У ч. 1 ст. 530 цього Кодексу зазначено, що
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка має неминуче настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Статтею 7 розділу спірного договору
визначено, що договір набирає чинності
з моменту його підписання обома
сторонами й діє до моменту виконання
обома сторонами своїх зобов'язань,
передбачених договором.

Договір підписаний позивачем без
будь-яких застережень, що свідчить про
йому згоду з усіма істотними умовами
договору.

У ст. 10 договору зазначено, що
підписання цього договору та додатку
до нього є свідченням факту
ознайомлення, розуміння сторонами та
згоди сторін з усіма визначеннями,
умовами та змістом договору та
додатків до неї.

Отже, угодою встановлено, що її
предметом є надання послуг системи
Авто Так та встановлено строк її
дії - до моменту виконання обома
сторонами своїх зобов'язань.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК
України апеляційний суд на зазначені
положення закону уваги не звернув,
доводів сторін по суті позовних вимог
не перевірив; фактичні обставини
справи, від яких залежить правильне
вирішення спору, належним чином не
встановив; не визначився з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, яка підлягає застосуванню до
цих правовідносин; дійшов передчасного
висновку про неукладенність договору
та застосування положення ст. 1212 ЦК
України.

Отже, висновок апеляційного суду
про те, що указаний договір є
неукладений, суперечить фактичним
обставинам справи, так як договір
укладено і підписано сторонами.

Ураховуючи, що фактичні обставини для
правильного вирішення справи не
встановлені, рішення апеляційного суду
не може вважатись законним і
обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа -
передачі на новий апеляційний розгляд,
під час розгляду якої суду належить
урахувати викладене, дати відповідну
правову оцінку доводам і запереченням
сторін та ухвалити судове рішення
відповідно до установлених обставин і
вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5
вересня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська