АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1152/14 Справа № 2-69/11
Головуючий у 1 й інстанції - Березюк
В.В. Доповідач - Кіктенко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Осіяна О.М., Дерев*янко О.Г.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
від 30 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Виконавчого комітету Новомосковської
міської ради про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
відшкодування моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду,
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково.

Усунено перешкоди в користуванні
ОСОБА_4 земельною ділянкою (проходом),
загальною площею 48 кв.м., розташованим
за адресою: АДРЕСА_1 зобов'язавши ОСОБА_2
та ОСОБА_3 прибрати паркан із
сітки-рабиці з боку земельної ділянки
ОСОБА_4 та металеві ворота,
забезпечивши останньому можливість
проходу з його земельної ділянки на
АДРЕСА_1

Стягнено з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 500,00 гривень, а саме по
250,00 гривень з кожного.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 державне мито у розмірі 17
гривень та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
справи у розмірі 0,55 копійок, а саме з
ОСОБА_2 - 8 гривень 50 копійок, з ОСОБА_3 - 8
гривень 55 копійок.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
Виконавчого комітету Новомосковської
міської ради про визнання недійсними
рішень Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради -
відмовлено.

З таким рішенням не погодились ОСОБА_2
та ОСОБА_3, звернулись з апеляційною
скаргою, в якій просять рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні його позовних вимог,
посилаючись на незаконність
ухваленого судом рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_4 на
підставі договору дарування від 4
грудня 2002 року належить домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1
а.с.4-5, 41).

У відповідності із зазначеним
договором ОСОБА_4 було подаровано
домоволодіння, розташоване на
земельній ділянці, площею 410 кв.м .
держфонду та 305 кв.м. - узаконено
рішенням Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради
депутатів від 24 травня 1995 року № 346 (т.1
а.с.4, 41).

ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 11 грудня 2002 року належить 2/5 частин
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.4-5).

У відповідності із зазначеним
договором ОСОБА_2 було подаровано
домоволодіння, розташоване на
земельній ділянці, площею 600 кв.м
держфонду (т.1 а.с.30).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
(т.1 а.с.169) спадкоємцем всього майна
ОСОБА_6 стала її онука - ОСОБА_3, яка
успадкувала, зокрема, 3/5 частини
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.169).

Рішеннями Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради,
Дніпропетровської області № 346 від
24.05.1995 року та № 34/2 від 13.01.1989 року була
змінена конфігурація земельних
ділянок, зокрема, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 площа якої склала 715
кв.м. (т.1 а.с.128, т.2 а.с.87).

Згідно Архівної довідки, Рішенням
виконавчого комітету Новомосковської
міської ради народних депутатів
Дніпропетровської області від 13.01.1989
року № 34-2 «Про зміну конфігурації
присадибних ділянок громадянам міста»,
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було змінено
конфігурацію присадибної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2
площею 740 кв. м. (т.1 а.с.42, т.2 а.с. 86).

Станом на 29.11.1988 року домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2
належало ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в розмірах 2/5
та 3/5 відповідно (т.1 а.с.31-33).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть (т.1 а.с.151).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть (т.1 а.с.150).

Згідно з відповіддю Державної
нотаріальної контори, після смерті
ОСОБА_6 із заявою про прийняття
спадщини в порядку представлення,
звернулась її онука - ОСОБА_3 (т.1 а.с.47).

Відповідно до Генерального плану
(схеми) земельних ділянок, розташованих
за адресами: АДРЕСА_1 та №? 6 від 29.11.1988
року (т.1. а.я.17-18), права межа земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2, складала 44 м (т.1 а.с.18).

Згідно планів земельних ділянок,
розташованих за адресами: АДРЕСА_1,
станом на 18.02.2002 року, у відповідності
до яких через площу земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 від
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, проходить проїзд,
площа якого складає 48 кв.м. (т.1 а.с.6-7,
26-об, 33-об). Крім того, як зазначено на
схемах, зі сторони городу земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2, межує земельна ділянка з
адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.7).

Відповідно до технічного паспорту на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 від 12.02.2002 року, спірна земельна
ділянка, зазначена, як поїзд, площа
якого 48 кв.м. (т.2 ас.24-зворот).

Рішенням комісії по земельним спорам
при Новомосковській міській раді від
13.02.2004 року було вирішено питання про
спільне користування, за взаємною
згодою, проїздом, площею 48 кв.м. (т.1
а.с.19).

Згідно технічного паспорту на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 від 12.02.2002 року, спірна земельна
ділянка, зазначена, як проїзд, площа
якого 48 кв.м. (т.2 ас.24-зворот).

Наявність спірного проїзду
підтверджується і відповідними
розрахунками площ земельних ділянок №
НОМЕР_1, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 наданих КП новомосковським
міжрайонним бюро технічної
інвентаризації (т.2 а.с.74-78).

По справі була проведена судова
будівельно-технічна експертиза, у
відповідності до висновків якої, площа
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_1 на момент проведення
експертизи (тобто станом на 05.12.2005 року),
складає 646 кв.м.; площа земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 на
момент проведення експертизи (тобто
станом на 05.12.2005 року), складає 780 кв.м; по
даним технічного паспорту, складеного
29.11.1988 року на домоволодіння АДРЕСА_1
площа земельної ділянки складала 410
кв.м. Також зазначено, що земельна
ділянка по фактичному користуванню
згідно рішення № 34/2 від 13.01.1989 року
склала 670 кв.м. В технічному паспорті,
складеному 12.02.2002 року, згідно рішення
№ 346 від 24.05.1995 року, площа земельної
ділянки НОМЕР_2 складає 715 кв.м.; при
візуальному дослідженні та
співставленні технічних паспортів на
земельні ділянки АДРЕСА_1 встановлено,
що власниками домоволодіння НОМЕР_3
було здійснено самозахоплення
земельної ділянки, площею 48 кв.м.,
зазначений у технічному паспорті на
домоволодіння АДРЕСА_1 який є проїздом
на земельну ділянку НОМЕР_2, тим самим
позбавивши володільців земельної
ділянки домоволодіння НОМЕР_2
можливості входу (проїзду) на свою
земельну ділянку. На межі між
земельними ділянками НОМЕР_2 і НОМЕР_3
володільцями домоволодіння НОМЕР_3
встановлена металева сітка. На момент
проведення експертизи вхід на земельну
ділянку НОМЕР_2 володільцем
домоволодіння НОМЕР_2 здійснюється
через домоволодіння АДРЕСА_3 Площа
земельної ділянки НОМЕР_2, розрахована
експертом по фактичному користуванню
на даний момент складає 646 кв.м.; площа
земельної ділянки НОМЕР_3, розрахована
експертом по фактичному користуванню
на даний момент складає 780 кв.м.; різниця
площі земельної ділянки НОМЕР_2 станом
на момент проведення експертизи та між
площею земельної ділянки, зазначеної в
технічній документації станом на 12.02.2002
року, що складає 715 кв.м. складає 69 кв.м.;
різниця площі земельної ділянки НОМЕР_3
станом на момент проведення експертизи
та між площею земельної ділянки,
зазначеної в технічній документації,
станом 1988 рік, що складає 740 кв.м.
складає 40 кв.м.; при наявності різниці у
69 кв.м. між площами земельної ділянки
НОМЕР_2 (розрахованою та згідно
технічного паспорту від 12.02.2002 року) і
різниці в 40 кв.м між площами земельної
ділянки НОМЕР_3 (розрахованою та згідно
технічного паспорту від 29.11.1988 року)
необхідно зазначити, що площу проїзду в
розмірі 48 кв.м. займають володільці
земельної ділянки домоволодіння
НОМЕР_3 (а.с.102-105) і фото таблиця до
зазначеного висновку експертизи
(а.с.104-108).

Кадастрові зйомки - це складова частина
державного земельного кадастру. Вони є
комплексом робіт, який виконують для
визначення та відновлення меж
земельних ділянок. Одним з етапів
кадастрової зйомки є встановлення меж -
це процес закріплення в натурі
межовими знаками і в правовому
документі меж власності з узгодженою і
зареєстрованою точною лінією.
Встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок на місцевості
супроводжується погодженням меж
земельної ділянки з власниками землі
та землекористувачами суміжних із нею
земельних ділянок. Результат
погодження меж оформляється
протоколом, до якого додається
кадастровий план земельної ділянки з
нанесеними погодженими межами.
Закріплення на місцевості меж
здійснюється за наявності протоколу
погодження меж.

Спори відносно меж земельної ділянки
регулюються місцевими органами
Держкомзему України.

Кадастрова зйомка проводилась у 2006
році, тобто на момент, коли між
сторонами існував спір щодо меж їх
суміжних земельних ділянок, однак
доказів того, ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) надавав
згоду на встановлення меж, як доказів і
того, що спір розглядався місцевими
органами Держкомзему України, суду не
надано.

Крім того, в пояснювальній записці до
вищезазначеної кадастрової зйомки,
зазначено, що встановлення меж
земельної ділянки зроблено по фактично
зайнятій території (т.1 а.с.134).

Згідно з ч.1 ст. 120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
до особи, яка набула право власності,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення. Якщо жилий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти, до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
спричинена фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
або бездіяльністю відшкодовується
особою, що її спричинила.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для її відшкодування, а також
з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень. Надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у
власності чи користуванні, провадиться
лише після вилучення (викупу) її в
порядку, передбаченому Земельним
кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 126 Земельного кодексу
України, право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції за доказами, наданими
сторонами, прийшов до правильного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, відшкодування
моральної шкоди, відмовивши у
задоволенні позову в іншій частині та
обґрунтовано відмовив у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради про
визнання недійсним рішення
Виконавчого комітету Новомосковської
міської Ради про зміну конфігурації
земельних ділянок по АДРЕСА_1

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що розмір земельної ділянки
АДРЕСА_1 був збільшений за рахунок
зменшення земельної ділянки АДРЕСА_2 є
необґрунтованими, оскільки належних
доказів цьому суду першої та
апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не надано.

По даній справі була проведена судова
будівельно-технічна експертиза, у
відповідності до висновків якої, площа
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_1 на момент проведення
експертизи (тобто станом на 05.12.2005 року),
складає 646 кв.м.; площа земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 на
момент проведення експертизи (тобто
станом на 05.12.2005 року), складає 780 кв.м; по
даним технічного паспорту, складеного
29.11.1988 року на домоволодіння АДРЕСА_1
площа земельної ділянки складала 410
кв.м. Зазначено, що земельна ділянка по
фактичному користуванню згідно
рішення № 34/2 від 13.01.1989 року склала 670
кв.м. В технічному паспорті, складеному
12.02.2002 року, згідно рішення № 346 від
24.05.1995 року, площа земельної ділянки
НОМЕР_2 складає 715 кв.м.; при візуальному
дослідженні та співставленні
технічних паспортів на земельні
ділянки АДРЕСА_1 встановлено, що
власниками домоволодіння НОМЕР_3 було
здійснено самозахоплення земельної
ділянки, площею 48 кв.м., зазначений у
технічному паспорті на домоволодіння
АДРЕСА_1 який є проїздом на земельну
ділянку НОМЕР_2, тим самим позбавивши
володільців земельної ділянки
домоволодіння НОМЕР_2 можливості входу
(проїзду) на свою земельну ділянку. На
межі між земельними ділянками НОМЕР_2 і
НОМЕР_3 володільцями домоволодіння
НОМЕР_3 встановлена металева сітка. На
момент проведення експертизи вхід на
земельну ділянку НОМЕР_2 володільцем
домоволодіння НОМЕР_2 здійснюється
через домоволодіння АДРЕСА_3 Площа
земельної ділянки НОМЕР_2, розрахована
експертом по фактичному користуванню
на даний момент складає 646 кв.м.; площа
земельної ділянки НОМЕР_3, розрахована
експертом по фактичному користуванню
на даний момент складає 780 кв.м.; різниця
площі земельної ділянки НОМЕР_2 станом
на момент проведення експертизи та між
площею земельної ділянки, зазначеної в
технічній документації станом на 12.02.2002
року, що складає 715 кв.м. складає 69 кв.м.;
різниця площі земельної ділянки НОМЕР_3
станом на момент проведення експертизи
та між площею земельної ділянки,
зазначеної в технічній документації,
станом 1988 рік, що складає 740 кв.м.
складає 40 кв.м.; при наявності різниці у
69 кв.м. між площами земельної ділянки
НОМЕР_2 (розрахованою та згідно
технічного паспорту від 12.02.2002 року) і
різниці в 40 кв.м між площами земельної
ділянки НОМЕР_3 (розрахованою та згідно
технічного паспорту від 29.11.1988 року)
необхідно зазначити, що площу проїзду в
розмірі 48 кв.м. займають володільці
земельної ділянки домоволодіння
НОМЕР_3 (а.с.102-105) і фото таблиця до
зазначеного висновку експертизи
(а.с.104-108).

Вказаний висновок експерта ніякими
іншими належними та допустимими
доказами апелянтами не спростований.

Інші доводи скарги не спростовують
правильність висновків у рішенні суду,
протирічать вимогам законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, не є
суттєвими для правильного вирішення
спору, зводяться до переоцінки доказів
по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках заявлених вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст., ст. 209,303,307,308,314 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду,
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: