Справа № 466/598/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючого судді
Невойт П.С.

при секретарі с/з
Коваль Я.І.

за участю представника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Ірокс» про
визнання права власності ,-

у с т а
н о в и в:

28.01.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «Ірокс» про
визнання за нею майнових прав на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,7
м.кв. та зобовязання ввести будинок в
експлуатацію та передати квартиру
позивачеві у власність.

Позовну заяву мотивують тим, що 16.03.2010
року між нею та ЗАТ «Ірокс»
(правонаступ-ником якого є ПрАТ
«Ірокс») було укладено договір підряду
у будівництві №34 А про участь у
будівництві житлового будинку АДРЕСА_1.
Відповідно до цього договору та
додатків до нього нею було фінансовано
будівництво квартири АДРЕСА_1 на 1-му
поверсі, загальною площею 45,7 кв.м., яку
відповідач зобов'язався їй передати в
2011 р. Відповідач взяв на себе
зобов'язання здійснити оформлення
права власності на цю квартиру за нею
та передати квартиру у власність
замовника. Відповідно до технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1, загальна
площа цієї квартири складає 45,7 м.кв. У
відповідності до умов договору вона
сплатила повністю вартість цього
житла. Однак відповідач, в порушення
умов договору, не передав їй квартиру
та не визнає її власником житла.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та
представник позивача ОСОБА_2, який діє
на підставі договору про надання
юридичних послуг від 16.10.2013 р. (а.с.16-17)
підтримали позовні вимоги,
покликаючись на викладені в позовній
заяві мотиви та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав письмові
заперечення щодо позову та згоду на
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши зібрані по
справі докази, з'ясувавши дійсні
обставини справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
16.03.2010 року між позивачем ОСОБА_3 та ЗАТ
"Ірокс" було укладено договір підряду №
34 А про участь у будівництві житла.

Згідно договору замовники
зобов'язувалися сплатити 100 % вартості
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,7
кв.м, розташованої на першому житловому
поверсі будинку на АДРЕСА_1. В
подальшому 16.04.2010 р. до даного договору
були внесені зміни у зв'язку зі зміною
найменування ЗАТ «Ірокс» на ПрАТ
«Ірокс».

Відповідач за умовами договору
зобов'язався закінчити будинок та
здати його в експлуатацію в 4 кварталі
2011р., передати об'єкт інвестування у
власність замовника, здійснити
оформлення права власності на належний
замовнику об'єкт інвестування.

Згідно представлених довідки,
квитанції, акту приймання-передачі
житлових приміщень, позивачі сплатили
повну вартість спірного житла,
відповідач передав позивачам
проінвестоване ним жиле приміщення.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Позивач свої зобов'язання перед
відповідачем виконала повністю.

Відповідач свої зобов'язання перед
позивачами, відповідно до договору від
16.03.2010 року з наступними змінами,
повністю не виконав. Відповідач не здав
об'єкт будівництва в експлуатацію, не
здійснив оформлення права власності
позивача на належний йому об'єкт
інвестування - однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

В заперечення позову відповідач
зазначає, що секція, в якій знаходиться
спірна квартира, повністю збудована та
готова для експлуатації, підключені
всі комунікації. Оскільки будинок
складається з декількох секцій і
кілька секцій знаходяться в стадії
будівництва, здати будинок в
експлуатацію у визначений договором
час і оформити право власності
позивачів на квартиру неможливо.

З технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 вбачається, що квартира
розташована на 1-му поверсі будинку, її
загальна площа становить 45,7 кв.м.

З пояснень представника позивача дана
квартира на є предметом інших судових
спорів, однак відповідач не визнає
права власності на таку квартиру за
позивачем та не визнає позову.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном
як особливим об'єктом вважаються річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та
визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» дає визначення
поняття «майнові права», які можуть
оцінюватися, як будь-які права,
пов'язані з майном, відмінні від права
власності, у тому числі права, які є
складовими частинами права власності
(права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права (права на провадження діяльності,
використання природних ресурсів тощо)
та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є
об'єктом будівництва (інвестування), не
є речовими правами на чуже майно,
оскільки об'єктом цих прав не є «чуже
майно», а також не є правом власності,
оскільки об'єкт будівництва
(інвестування) не існує на момент
звернення до суду, так як обєкт не
зданирй в експлуатацію, а тому не може
існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна
визначити як «право очікування», є
складовою частиною майна як об'єкта
цивільних прав. Майнове право - це
обмежене речове право, за яким власник
цього права наділений певними, але не
всіма правами власника майна, та яке
засвідчує правомочність його власника
отримати право власності на нерухоме
майно чи інше речове право на
відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів, а згідно ст. 331 п.2 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва.

Таким чином, забудівник не офрмляючи
право власності на квартру заперечує
таке право позивача. Оцінюючи зібрані
по справі докази в їх сукупності суд
вважає позов в частині визнання
майнових прав є підставним.

Вимога про зобовязання відповдіача
ввести будинок в експлуатацію не може
бути задоволена, оскільки позивач не
представила доказів стадії
будівництва усього будинку, а також
відповідності такого будівництва
затвердженому проекту.

Щодо передачі квартири позивачеві у
власність, то такі умови договору
підряду № 34А діють і не визнавалися
недійсними, однак на даній стадії
спонукати відповдіача про передачу у
власність квартири у незавершеному
будинку немає достатніх підстав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212, 214,
215 ЦПК України, суд, -

в и р
і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН -
НОМЕР_1 майнові права на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,7
м.кв.

У решті у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: П. С. Невойт