РІШЕННЯ

іменем України

„19" березня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представника позивача -
Красовської В.В.,

за участі представника відповідача -2 -
Данканича Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Дніпропетровське обласне управління
до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина» до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 26.04.2006 р. на
підставі заяви ОСОБА_4 про надання
кредиту від 12.04.2006 р. між Публічним
акціонерним товариством „Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Дніпропетровське обласне управління
АТ „Ощадбанк" та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №768/1, відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредитні кошти в сумі 250 000,00 грн. за
умови сплати процентів за користування
кредитом в розмірі 18,0% річних строком
на 36 місяців. (п.п.1.1, 1.2, 1.5 кредитного
договору).

Відповідно до п.1.2 кредитного
договору термін користування
кредитними коштами визначено у 36
місяців з остаточним погашенням
кредиту не пізніше 25 квітня 2009 року.

Кредитні кошти позичальнику було
надано 26 квітня 2006 р. в сумі, визначеної
п.1.1 Кредитного договору, що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 7 від 26.04.2006 р., та відповідно
до умов кредитного договору
позичальник зобов'язався точно в
строки, обумовлені договором,
повернути Кредит в сумі 250 000,00 грн.,
своєчасно сплачувати проценти за
користування кредитом, комісійні
винагороди за банківські послуги та
належним чином виконувати взяті на
себе інші зобов'язання за цим
договором. У випадку неналежного
виконання взятих на себе зобов'язань
по Договору на першу вимогу Банку
достроково повернути кредит з
одночасною сплатою процентів
нарахованих на фактичний залишок
заборгованості за кредитом комісійні
винагороди, а також сплатити штрафні
санкції, як це передбачено в договорі, а
також відшкодувати банку в повному
обсязі збитки, під якими Сторони
розуміють витрати будь якої сторони з
сторін, також неотримання доходів,
котрі могли бути отримані , якби
зобов'язання сторона виконала свої
обов'язки належним чином. (п.3.3.1);
повернути кредит в сумі 250 000,00 грн. та
сплатити проценти за користування
кредитом в розмірі 18,00% річних (п.1.1, 3.3.1);
за порушення взятих на себе зобов'язань
по поверненню основної суми кредиту та
своєчасній сплаті процентів за
користування кредитом, комісійних
винагород та інших платежів за цим
договором, позичальник зобов'язався
сплатити на користь банку пеню в
розмірі 0,05% від суми несплаченого
платежу, за кожний день прострочення
(п.4.2); а невиконання або неналежне
виконання взятих на себе зобов'язань по
цьому договору, Сторони несуть
відповідальність в порядку та на
умовах, обумовлених в цьому договорі та
чинним законодавством України (п. 4.1);
відповідати всіма власними коштами та
майном по своїх зобов'язаннях, що
випливають з цього договору (п.3.3.2).

По закінченні терміну користування
кредитними коштами - 25 квітня 2009 року
позичальник не повернув у повному
обсязі банку кредитні кошти із-за чого
за кредитним договором станом на 16.10.2013
р. залишився борг у сумі 759 305, 62 грн.

Укладаючи кредитний договір, сторони
за ним погодили, що за порушення взятих
на себе зобов'язань по своєчасному
поверненню основної суми кредиту та
сплати процентів за користування
кредитом, у відповідності до п. 4.2
кредитного договору позичальник
зобов'язаний сплатити на користь банку
пеню в розмірі 0,05 % від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення.

З метою забезпечення повернення
кредитних коштів, процентів за
користування кредитними коштами та
інших платежів, передбачених кредитним
договором, між банком з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Кінотеатр Валентина» 26 квітня 2006 р.
укладено договір поруки № 15/08-П, за яким
поручитель зобов'язався перед банком
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором № 768/1 від 26.04.2006 р., а також
додатковими угодами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

Згідно п. 2.1 договору поруки
передбачається, що в разі порушення
позичальником виконання зобов'язання
банк має право вимагати від поручителя
виконання зобов'язання позичальника
перед банком, згідно з умовами
кредитного договору в порядку,
передбаченому договором поруки.

Відповідно до п.2.4 договору поруки
передбачається: якщо при настанні
строку платежу за кредитним договором
позичальником не буде сплачено платіж,
позичальник та/або банк зобов'язується
повідомити поручителя про
прострочення платежу.

Відповідно до п.2.5 договору поруки
протягом 5 (п'яти) календарних днів з
моменту отримання повідомлення банку
або позичальника про прострочення
сплати платежу, поручитель
зобов'язуються виплатити банку
несплачену позичальником суму боргу.

Відповідно до п.3.1 договору поруки
поручитель відповідає по
зобов'язанням за кредитним договором в
тому ж обсязі, що і позичальник.

Відповідно до п.3.2 договору поруки
солідарні боржники залишаються
зобов'язаними перед кредитором до тих
пір, поки всі зобов'язання по
кредитному договору не будуть виконані
повністю.

Також в забезпечення виконання умов за
кредитним договором між банком та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
Валентина» 26 квітня 2006 р. був
укладений іпотечний договір,
посвідчений 26 квітня 2006 р. приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстраційним № 2566, за яким
предметом іпотеки є нерухоме майно, а
саме: АДРЕСА_2.

Відповідно до умов п.3.1.3 кредитного
договору позичальник зобов'язаний
точно в строки, обумовлені цим
договором , повернути кредит в сумі 250
000,00 грн.

Крім того, умовами іпотечного договору
передбачено, що банк має право звернути
стягнення на предмет іпотеки (будівлю
кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1») у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання за Кредитними договорами,
в тому числі: невиконання або
неналежне виконання Боржниками
Зобов’язання за Кредитними договорами
в цілому, або в будь - якій їх частині ,
якщо прострочення строку будь - якого з
платежів становить більше 2-х місяців
(п.3.1.3 Іпотечного договору).

Як зазначається позивачем при
зверненні до суду у зв'язку з
невиконанням боржником умов
кредитного договору банком прийнято
рішення про вчинення виконавчого
напису на іпотечному договорі
(реєстровий №2566 від 26.04.2006 р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5) за
рахунок звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: АДРЕСА_2, який належить
на праві приватної власності
іпотекодавцю - Товариству з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина»» в сумі 2 532 143,94 грн., та
5.06.2009 року за вих. № 12/276 банком на
адресу ТОВ «Кінотеатр «Валентина »»
та всіх відповідачів було направлено
лист повідомлення про заборгованість з
проханням усунути порушення. Дане
повідомлення було отримано, але
залишено без задоволення, як зі сторони
позичальника, так і зі сторони
солідарного та майнового поручителя
ТОВ «Кінотеатр «Валентина»».

Тому банком було прийнято рішення на
вчинення виконавчого напису та 23.09.2009 р.
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 було
вчинено виконавчий напис, який за
реєстрований в реєстрі правочинів за
№ 3859 на підставі іпотечного договору
від 26.04.2006року. Згідно виконавчого
напису пропонувалось звернути
стягнення на нерухоме майно, а саме:
АДРЕСА_2, та за рахунок коштів від
реалізації будівлі кінотеатру
«ІНФОРМАЦІЯ_1» задовольнити вимоги
ВАТ «Ощадбанк» в особі філії -
Дніпропетровське обласне управління
ВАТ «Ощадбанк» в розмірі 2 530 143,94 грн.

12.10.2009 р. на адресу банку надійшов лист,
підписаний директором ТОВ «Кінотеатр
«Валентина», з якого вбачається, що
позичальник знав про вчинення
виконавчого напису та повідомляв, про
те, що має можливість добровільно
сплатити заборгованість та
запропонував схему погашення кредиту,
а також просив про ненаправлення
виконавчого напису до відділу
виконавчої служби; банк не направляв
виконавчий напис до відділу державної
виконавчої служби деякий час.

Відповідачем - 1 здійснювалось
часткове погашення кредиту, а саме за
період з 2006 р. по 2012 р. відповідачем
було сплачено борг по кредиту та по
відсоткам у сумі - 180 898,48 грн., з яких:
2006 р. - 30 821,93 грн., 2007р. - 65 189,69 грн., 2008
р.- 41 244,01 грн., 2009 р. - 12 642,85 грн., 2010 р. - 21
629,00 грн., 2011 р. - 1 371,00 грн., 2012 р. - 8 000,00
грн., що, на переконання позивача, є
також доказом того, що позичальник
визнав свої зобов'язання, але залишок
заборгованості не погасив, тому 22.05.2012
р. за вих. № 19/19-80/080 банком направлено до
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ заяву про прийняття на примусове
виконання виконавчого напису від 23.09.2009
р. (зареєстрований в реєстрі
правочинів за № 3859 на підставі
іпотечного договору від 26.04.2006 року),
згідно виконавчого напису
пропонувалось звернути стягнення на
нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_2 та за
рахунок коштів від реалізації будівлі
кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1»
задовольнити вимоги ВАТ «Ощадбанк» в
особі філії - Дніпропетровське обласне
управління ВАТ «Ощадбанк» в розмірі 2
530 143,94 грн.

На час пред'явлення даного позову
виконавче провадження зупинено.

07.06.2013р. за вих. № 19/19-190/190 банк на
адресу відповідача -1 та відповідача - 2
направив вимогу про усунення порушень
зобов'язання за кредитним договором,
яка була отримана відповідачами,
вимога залишена без задоволення як з
боку позивальника, так й з боку
поручителя.

Предмет позову становить вимога
про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та
ТОВ «Кінотеатр Валентина» на користь
публічного акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України" в
особі філії - Дніпропетровське обласне
управління АТ «Ощадбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 768/1 від 26.04.2006 р., станом на 16.10.2013 р.
становить 759 305, 62 грн., з яких:
прострочена заборгованість по кредиту
- 192 000,00 грн., пеня за несвоєчасне
повернення кредиту - 113 218,32 грн., 3%
річних за несвоєчасне повернення
боргу - 27 110,07 грн., втрати від інфляції
за рахунок несвоєчасного погашення
основного боргу - 426 977,23 грн.

Підставу позову становлять
приписи ст.ст. 16, 22, 526, 530, 533, 536, 541 - 543, 5489 -
551, 554, 554, 610-612, 623, 624, 625 ЦК України.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив
суд повністю задовольнити поданий
позов.

Відповідач - 1 не скористався
правом брати участь у судових
засіданнях та правом надання
заперечень проти позову.

Відповідач-2 позов не визнав та
просив суд відмовити в його
задоволенні, звернувся до суду із
зустрічним позовом , посилаючись на
наступне.

Статутом Товариства передбачено,
що вищим органом управління Товарства
є Загальні збори його Учасників.
Виконавчий орган Товариства
представляє Директор Товариства (п. 8.2.
Статуту).

Згідно протоколу №25/11-1 загальних
зборів учасників ТОВ "Кінотеатр
"Валентина" від "25" листопада 2011 року
директором Товариства було обрано
Міллера В.В.

В ході господарської діяльності
Міллером В.В. було встановлено, що на
нерухоме майно відповідача - 2, а саме
будівлю кінотеатру "ІНФОРМАЦІЯ_1," що
належить позивачу на праві приватної
власності, накладено арешт та
заборону на відчуження на підставі
обтяження - іпотечний договір, під
реєстраційним номером 2566 від 26.04.2006
року, посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5

Таким чином стало відомо, що "26"
квітня 2006 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Кінотеатр
"ВАЛЕНТИНА" в особі ОСОБА_9, що діяв
згідно довіреності, виданої його
матір'ю ОСОБА_10 та Відкритим
акціонерним товариством "Державний
ощадний банк України", було укладено
іпотечний договір за яким майном
відповідача - 2 забезпечено виконання
перед банком зобов'язання за
кредитними договорами громадян:
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18

Підставою для підписання
іпотечного договору від 26.04.2006 р. був
протокол №7 зборів учасників ТОВ
"Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2006 року,
на яких збори учасників Товариства
прийняли рішення про передачу майна
Товариства під заставу, в якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитними договорами.

З позовної заяви Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кінотеатр
"Валентина" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відповідачу - 2 стало відомо, що з метою
забезпечення повернення фізичними
особами позичальниками кредитних
коштів з ТОВ "Кінотеатр "Валентина" 26
квітня 2006 року укладено договори
поруки.

Відповідно до п.1.1. Договору поруки,
укладеного 26 квітня 2006 року між ТОВ
"Кінотеатр "Валентина", Відкритим
акціонерним товариством "Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_4, ТОВ
"Кінотеатр "Валентина", як поручитель,
зобов'язався перед банком відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником (ОСОБА_4) зобов'язань за
кредитним договором № 768/1 від 26.04.2006 р.,
а також додатковими угодами до нього,
що укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

Підставою для підписання
вищезазначеного Договору поруки став
Протокол № 7 зборів Учасників ТОВ
"Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2006 р.

На момент підписання оспорюваного
договору поруки учасниками Товариства
були ОСОБА_9 з часткою 15,34 % голосів,
ОСОБА_19 з часткою 2,37 % голосів та
Міжнародна Бізнес Компанія "MILDENHALL LIMITED",
що мала частку 82, 29 % голосів.

Згідно Протоколу №7 від 10.04.2006 р.
на зборах були присутні всі учасники
товариства, що склало 100 % голосів від
загальної кількості. Інтереси Компанії
"MILDENHALL LIMITED" представляла ОСОБА_20 за
довіреністю. Згідно протоколу, рішення
щодо передання майна Товариства в
заставу були прийняті всіма учасниками
Товариства одноголосно.

В листопаді 2012 р. ОСОБА_1 звернувся
з листом до ОСОБА_20 з проханням
пояснити мету передачі в заставу
майна ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" для
забезпечення кредитних зобов'язань
третіх осіб, та з проханням повідомити
чи існувала домовленість з
позичальниками щодо розподілу
кредитних коштів чи умови їх
використання. ОСОБА_1 також направив
ОСОБА_20 копію Протоколу №7 від 10.04.2006
року.

У листі-відповіді від 22.11.2012 року
ОСОБА_20 повідомила, що участі в зборах
ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА", на яких
приймалось рішення про передачу в
заставу будівлі кінотеатру
"ІНФОРМАЦІЯ_1," не приймала і підпис, що
міститься в протоколі №7 від 10 квітня
2006 року їй не належить.

Відповідно п.7.4. Статуту Товариства
в редакції, що діяла на момент
підписання іпотечного договору, збори
учасників вважаються повноважними,
якщо на них присутні учасники
(представники учасників), що володіють
в сукупності більше, ніж 60 відсотками
голосів.

Таким чином, збори учасників ТОВ
"Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2012 р. не
могли вважатися повноважними, оскільки
в них не приймав участь учасник, що
володів 82,29 % голосів, а також слідує, що
ОСОБА_9 не уповноважувався зборами
учасників на підписання договору
поруки від "26" квітня 2006 року.

Відповідач посилається на те, що
згідно п. 3 ст. 92 ЦК України орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч.2. ст. 203 ЦК України ).

На момент укладання договору
поруки від 26 квітня 2006 року ОСОБА_9 не
мав згідно з п.2 ст. 203 ЦК України
необхідного обсягу цивільної
дієздатності представника юридичної
особи.

Згідно ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Укладаючи договір поруки від 26
квітня 2006 року, ОСОБА_9 та директор
ОСОБА_10 діяли з перевищенням своїх
повноважень та не в інтересах ТОВ
"Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА".

Порука всім майном Товариства для
забезпечення виконання зобов'язань
громадянина ОСОБА_4, що не є учасником
Товариства, за кредитним договором
№768/1, позбавлена для Товариства
будь-якого економічного сенсу і
підприємницької доцільності, оскільки
грошові кошти, отримані за кредитним
договором, Товариством не отримувалися
і не використовувалися, прямої чи
опосередкованої вигоди позивач за
зустрічним позовом від отримання
позичальником кредитних коштів не
отримав.

На переконання відповідача за
своєю правовою природою договір поруки
від 26 квітня 2006 року не лише не
спрямований на забезпечення
господарського використання майна та
не обумовлений будь-якою доцільністю
для господарської діяльності
товариства (укладений на невигідних
умовах), але й створює передумови
безвідплатного відчуження основних
фондів товариства, тобто є таким, що
суперечить статутним цілям та предмету
діяльності товариства, передбачених
Розділом 2 Статуту.

Відповідач -2 вважає договір поруки
від 26 квітня 2006 року таким, що не
відповідає положенням ст. 1 Закону
України "Про господарські товариства,"
ст. 79 Господарського кодексу України,
та таким, що укладений з порушенням
вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу
України, а тому має бути визнаний
судом недійсним на підставі ч. 1 ст. 215
ЦК України.

Предмет зустрічного позову
відповідача - 2 становить вимога
визнання недісним договору поруки,
укладений 26 квітня 2006 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кінотеатр
"ВАЛЕНТИНА" (49128, м. Дніпропетровськ, вул.
Комунарівська,2 )
Публічним акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Дніпропетровське обласне
управління Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" (49044, м. Дніпропетровськ, вул.
К.Цеткін, 9-а, МФО: 305482, )
та ОСОБА_4 (АДРЕСА_1).

На переконання відповідача - 2 з
його боку не пропущений строк позовної
давності. Оспорюваний договір
поруки було укладено 26 квітня 2006 року
та про існування керівництву
Товариства стало відомо під час
господарської діяльності нового
директора ОСОБА_1

Проте, про порушення права
Товариства стало відомо лише після
отримання листа від ОСОБА_20 від 22.11.2012
року, яка повідомила, що участі в зборах
ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА", на яких
приймалось рішення про передачу в
заставу будівлі кінотеатру
"ІНФОРМАЦІЯ_1," не приймала і підпис, що
міститься в протоколі №7 від 10 квітня
2006 року їй не належить. Відповідно, в
момент вчинення правочину стороною не
було дотримано вимог, які встановлені
частиною 2 ст. 203 ЦК України, а саме у
ОСОБА_9 не було необхідного обсягу
цивільної дієздатності представника
юридичної особи під час укладання
договору поруки від 26 квітня 2006 року,
через відсутність кворуму на загальних
зборах учасників Товариства "Кінотеатр
"ВАЛЕНТИНА," на яких приймалось рішення
про передачу в заставу майна
Товариства та уповноважено ОСОБА_9 на
підписання оспорюваного договору.

Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно перебіг позовної
давності за зустрічним позовом ТОВ
"Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" до Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_4, про
визнання недійсним Договору поруки від
26.04.2006 року має обчислятися з моменту
отримання листа від ОСОБА_20, тобто з
24.11.2012 р. та такий строк не пропущений.

Заслухав пояснення представника
позивача та представника відповідача -
2, дослідив докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення первісного
позову частково, та про наявність
підстав для задоволення зустрічного
позову повністю, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, 26.04.2006 р. на
підставі заяви ОСОБА_4 про надання
кредиту від 12.04.2006 р. між Публічним
акціонерним товариством „Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Дніпропетровське обласне управління
АТ „Ощадбанк" та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №768/1, відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредитні кошти в сумі 250 000,00 грн. за
умови сплати процентів за користування
кредитом в розмірі 18,0% річних строком
на 36 місяців. (п.п.1.1, 1.2, 1.5 кредитного
договору).

Відповідно до п.1.2 кредитного
договору термін користування
кредитними коштами визначено у 36
місяців з остаточним погашенням
кредиту не пізніше 25 квітня 2009 року.

Судом встановлено, що банк повністю
виконав зобов'язання: кредитні кошти
позичальнику було надано 26 квітня 2006 р.
в сумі, визначеної п.1.1 кредитного
договору, що підтверджується заявою на
видачу готівки № 7 від 26.04.2006 р., та
відповідно до умов кредитного договору
позичальник зобов'язався точно в
строки, обумовлені договором,
повернути Кредит в сумі 250 000,00 грн.,
своєчасно сплачувати проценти за
користування кредитом, комісійні
винагороди за банківські послуги та
належним чином виконувати взяті на
себе інші зобов'язання за цим
договором. У випадку неналежного
виконання взятих на себе зобов'язань
по Договору на першу вимогу Банку
достроково повернути кредит з
одночасною сплатою процентів
нарахованих на фактичний залишок
заборгованості за кредитом комісійні
винагороди, а також сплатити штрафні
санкції, як це передбачено в договорі, а
також відшкодувати банку в повному
обсязі збитки, під якими Сторони
розуміють витрати будь якої сторони з
сторін, також неотримання доходів,
котрі могли бути отримані , якби
зобов'язання сторона виконала свої
обов'язки належним чином. (п.3.3.1);
повернути кредит в сумі 250 000,00 грн. та
сплатити проценти за користування
кредитом в розмірі 18,00% річних (п.1.1, 3.3.1);
за порушення взятих на себе зобов'язань
по поверненню основної суми кредиту та
своєчасній сплаті процентів за
користування кредитом, комісійних
винагород та інших платежів за цим
договором, позичальник зобов'язався
сплатити на користь банку пеню в
розмірі 0,05% від суми несплаченого
платежу, за кожний день прострочення
(п.4.2); а невиконання або неналежне
виконання взятих на себе зобов'язань по
цьому договору, Сторони несуть
відповідальність в порядку та на
умовах, обумовлених в цьому договорі та
чинним законодавством України (п. 4.1);
відповідати всіма власними коштами та
майном по своїх зобов'язаннях, що
випливають з цього договору (п.3.3.2).

По закінченні терміну користування
кредитними коштами - 25 квітня 2009 року
позичальник не повернув у повному
обсязі банку кредитні кошти із-за чого
за кредитним договором станом на
станом на 16.10.2013 р. залишився борг у
сумі 759 305, 62 грн.

Укладаючи кредитний договір, сторони
за ним погодили, що за порушення взятих
на себе зобов'язань по своєчасному
поверненню основної суми кредиту та
сплати процентів за користування
кредитом, у відповідності до п.4.2.
кредитного договору позичальник
зобов'язаний сплатити на користь Банку
пеню в розмірі 0,05% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення.

Разом з тим, з метою забезпечення
повернення кредитних коштів, процентів
за користування кредитними коштами та
інших платежів, передбачених кредитним
договором, з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
Валентина» 26 квітня 2006 р. укладено
договір поруки № 15/08-П; поручитель
зобов'язався перед банком відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором № 768/1 від 26.04.2006 р., а також
додатковими угодами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

Так, відповідно до п.2.1 договору поруки
передбачається, що в разі порушення
позичальником виконання зобов'язання,
банк має право вимагати від поручителя
виконання зобов'язання позичальника
перед банком, згідно з умовами
кредитного договору в порядку,
передбаченому договором поруки.

Відповідно до п.2.4 договору поруки
передбачається, що якщо при настанні
строку платежу за кредитним договором
позичальником не буде сплачено платіж,
позичальник та/або банк зобов'язується
повідомити поручителя про
прострочення платежу.

Відповідно до п.2.5 договору поруки
протягом 5 (п'яти) календарних днів з
моменту отримання повідомлення банку
або позичальника про прострочення
сплати платежу, поручитель
зобов'язуються виплатити банку
несплачену позичальником суму боргу.

Відповідно до п.3.1 договору поруки
поручитель відповідає по
зобов'язанням за кредитним договором в
тому ж обсязі, що і позичальник.

Відповідно до п.3.2 договору поруки
солідарні боржники залишаються
зобов'язаними перед кредитором до тих
пір, поки всі зобов'язання по
кредитному договору не будуть виконані
повністю.

Відповідачем - 1 здійснювалось
часткове погашення кредиту, а саме за
період з 2006 року по 20012 р. відповідачем
було сплачено борг по кредиту та по
відсоткам у сумі - 180 898,48 грн., з яких:
2006 р. - 30 821,93 грн., 2007 р. - 65 189,69 грн., 2008 р.-
41 244,01 грн., 2009 р. - 12 642,85 грн., 2010 р. - 21 629,00
грн., 2011 р. - 1 371,00 грн., 2012 р. - 8 000,00 грн.

Утім, заборгованість за кредитним
договором № 768/1 від 26.04.2006 р. станом на
16.10.2013 р. становить 759 305, 62 грн., з яких:
прострочена заборгованість по
кредиту - 192 000,00 грн., пеня за
несвоєчасне повернення кредиту - 113 218,32
грн., 3% річних за несвоєчасне
повернення боргу - 27 110,07 грн., втрати
від інфляції за рахунок несвоєчасного
погашення основного боргу - 426 977,23 грн.

Банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми (ст. 2 закону
України «Про банки та банківську
діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі
його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України), та ці підстави
зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК
України, та за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами; боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(стаття 625 ЦК України).

Отже, позичальник зобов'язаний
виконувати кредитний договір у
відповідності до його умов та
законодавства.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таким чином, зважаючи на
вищенаведене, та за урахуванням того,
що на виконання ст. 625 ЦК боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, суд дійшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
позову.

Приймаючи рішення щодо заявлених
позивачем вимог, суд враховує, що
кредитний договір є дійсним і
неоспореним, є актом волевиявлення
сторін, що підтверджує їх згоду
виконувати умови, які вони для себе
передбачили, суд дійшов до висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову та стягнення з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Дніпропетровське обласне управління
заборгованість за кредитним договором
№768/1 від 26.04.2006 р., яка склалася станом
на 16.10.2013 р. за період з 01.05.2009 р. по
16.10.2013 р., в розмірі 759 305,62 грн., з яких:
прострочена заборгованість по кредиту
- 192 000,00 грн., пеня за несвоєчасне
повернення кредиту - 113 218,32 грн., 3%
річних за несвоєчасне повернення
боргу - 27 110,07 грн., втрати від інфляції
за рахунок несвоєчасного погашення
основного боргу - 426 977,23 грн.

Разом з тим, для суду відсутні
підстави для стягнення зазначеної вище
заборгованості за кредитним договором
з відповідача -2 та відповідача - 1, як
солідарних боржників, виходячи з
наступного.

Задовольняючи зустрічний позов
відповідача - 2, суд погоджується із
слушністю доводів щодо наявності
підстав для визнання недійсним
договору поруки, який укладений 26.04.2006
р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина», Публічним акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_3.

Згідно п. 3 ст. 92 ЦК України орган
або особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2. ст. 203 ЦК України ).

Суд погоджується зі доводами
представника відповідача - 2 щодо того,
що на момент укладання договору поруки
від 26 квітня 2006 року ОСОБА_9 не мав
згідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України
необхідного обсягу цивільної
дієздатності, як представник
юридичної особи.

Згідно ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Утім, такого
схвалення отримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Укладаючи договір поруки від 26
квітня 2006 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10
діяли з перевищенням своїх повноважень
та не в інтересах ТОВ "Кінотеатр
"ВАЛЕНТИНА"; підставою для підписання
договору поруки став Протокол № 7
зборів учасників ТОВ "Кінотеатр
"ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2006 р., утім, на момент
підписання оспорюваного договору
поруки учасниками Товариства були
ОСОБА_9 з часткою 15,34 % голосів, ОСОБА_19 з
часткою 2,37 % голосів та Міжнародна
Бізнес Компанія "MILDENHALL LIMITED", що мала
частку 82, 29 % голосів.

Згідно Протоколу №7 від 10.04.2006 р.
на зборах були присутні всі учасники
товариства, що склало 100 % голосів від
загальної кількості. Інтереси Компанії
"MILDENHALL LIMITED" представляла ОСОБА_20 за
довіреністю. Згідно протоколу рішення
щодо передання майна Товариства в
заставу були прийняті всіма учасниками
Товариства одноголосно.

В листопаді 2012 року ОСОБА_1
звернувся з листом до ОСОБА_20 з
проханням пояснити мету передачі в
заставу майна ТОВ "Кінотеатр
"ВАЛЕНТИНА" для забезпечення кредитних
зобов'язань третіх осіб, та з проханням
повідомити чи існувала домовленість з
позичальниками, щодо розподілу
кредитних коштів чи умови їх
використання. ОСОБА_1 також направив
ОСОБА_20 копію Протоколу №7 від 10.04.2006
року; у листі-відповіді від 22.11.2012 р.
ОСОБА_20 повідомила, що участі в зборах
ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА", на яких
приймалось рішення про передачу в
заставу будівлі кінотеатру
"ІНФОРМАЦІЯ_1," не приймала і підпис, що
міститься в протоколі №7 від 10 квітня
2006 року їй не належить (а.с. 132), що
підтверджується також висновком
судової почеркознавчої експертизи від
12.12.2013 р.

Відповідно п.7.4. Статуту Товариства
в редакції, що діяла на момент
підписання договору, збори учасників
вважаються повноважними, якщо на них
присутні учасники (представники
учасників), що володіють в сукупності
більше, ніж 60 відсотками голосів.

Таким чином, збори учасників ТОВ
"Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2012 р. не
могли вважатися повноважними, оскільки
в них не приймав участь учасник, що
володів 82, 29 % голосів, а також слідує, що
ОСОБА_9 не уповноважувався зборами
учасників на підписання договору
поруки від "26" квітня 2006 року, через що
для суду наявні підстави для визнання
недійсним договору поруки, який
укладений 26.04.2006 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина», Публічним акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_3.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 1 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії -
Дніпропетровське обласне управління
до до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Дніпропетровське обласне
управління заборгованість за
кредитним договором №768/1 від 26.04.2006 р.,
яка склалася станом на 16.10.2013 р. за
період з 01.05.2009 р. по 16.10.2013 р., в розмірі
759 305,62 грн., з яких: прострочена
заборгованість по кредиту - 192 000,00 грн.,
пеня за несвоєчасне повернення кредиту
- 113 218,32 грн., 3% річних за несвоєчасне
повернення боргу - 27 110,07 грн., втрати
від інфляції за рахунок несвоєчасного
погашення основного боргу - 426 977,23 грн.

В задоволенні вимоги позову до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Дніпропетровське обласне
управління судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору, в розмірі 1
720, 50 грн.

Зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина» до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору поруки
задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір поруки,
укладений 26.04.2006 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина», Публічним акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_3 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кінотеатр
«Валентина» судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору, в розмірі
114,70 грн. з кожного з відповідачів
окремо.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя