Справа №295/838/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В
СКЛАДІ:

Головуючого
- судді Комісарчук О.В.

З участю
секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Комунального підприємства
«Житомирське трамвайно-тролейбусне
управління» Житомирської міської ради
до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідача
матеріальну шкоду, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в сумі
1931, 72 грн. Мотивуючи позовні вимоги,
позивач вказав, що 08.10.2009 року по вул.
Київській, 77 в м. Житомирі сталась
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення автомобілів «Мітсубісі» д.н.
НОМЕР_3 та «ВАЗ 21013» д.н. НОМЕР_2.
Внаслідок ДТП було перекрито рух
тролейбусів, що рухались по вул.
Київській (маршрути № 1,3,4,15). Позивач
зазначає, що підприємству
неправомірними діями відповідача
завдані матеріальні збитки, які
полягають в неотриманні доходів, які б
могли бути одержані, але не були
одержані у зв'язку з простоєм
транспортних засобів. Відповідно до
постанови Богунського районного суду
м. Житомира винним у скоєнні даної
дорожньо-транспортної пригоди визнано
відповідача по справі, а відтак завдані
збитки знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку з
неправомірними діями відповідача, а
тому шкода підлягає стягненню на
користь позивача.

В ході судового розгляду справи
позивач подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог та просив
стягнути з відповідача шкоду в сумі
4106,70 грн., розрахунок якої проведений на
підставі Методичних рекомендацій щодо
визначення витрат підприємств
міського електричного транспорту у
випадках тимчасового закриття або
перешкоджання трамваїв чи тролейбусів,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 31.12.2010 року №
490.

В судовому засіданні представник
позивача заявлений позов підтримала з
підстав, викладених в ньому, просила
задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. В
обґрунтування заперечень зазначив, що
дійсно 08.10.2009 року сталось ДТП з участю
двох транспортних засобів з його вини.
Проте заперечив, що рух тролейбусів був
зупинений внаслідок оформлення цього
ДТП, оскільки обидва автомобіля
знаходились в лівій смузі один за
одним, тому що зіткнення було здійснено
з автомобілем, який рухався попереду.
Тривалий час оформлення ДТП був
зумовлений тим, що близько 1год.
-1год.30хв. водії чекали на працівників
ДАЇ, при цьому автомобілі знаходились
виключно в лівій смузі. В той час
тролейбуси повинні були рухатись в
крайній правій смузі. Натомість рух
тролейбусів був зупинений у зв'язку з
тим, що дорогу перегородила вантажівка,
яка заїздила з вул. Київської до
магазину побутової техніки, з участю
якою відбулось вже інше ДТП. Крім того,
відповідач заявив клопотання про
застосування строку позовної давності,
оскільки ДТП сталось 08.10.2009 року, а
позивач звернувся до суду з позовом
22.01.2013 року, тобто з пропуском
трирічного строку позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.10.2009 року о 9-40
год. громадянин ОСОБА_1 керував
автомобілем «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_3 по
вул. Київській в м. Житомирі, не
врахував дорожню обстановку, не
дотримався безпечної дистанції руху та
здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ
21013» д.н. Г 42-48 ЖИ, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
ушкодження. Відповідно до постанови
Богунського районного суду м. Житомира
від 14.10.2009 року відповідача ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу (а.с. 11).

В судовому засіданні досліджено
матеріали адміністративної справи №
3-4300/09, складеної відносно ОСОБА_1 за ст.
124 КУпАП, з матеріалів якої, зокрема зі
змісту протоколу про адміністративне
правопорушення серії 063865 від 08.10.2009
року, протоколу огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди від
08.10.2009 року, схеми до вказаного
протоколу огляду, пояснень ОСОБА_2, який
керував автомобілем «ВАЗ 21013»,
вбачається, що дорожньо-транспортна
пригода сталась по вул. Київській в
районі буд. № 77, автомобілі рухались в
лівій смузі по вул. Київській в
напрямку вулиці Східної. Під час
оформлення ДТП обидва автомобіля
знаходились в лівій смузі розташовані
один за одним. Права смуга, по якій
здійснюється рух тролейбусів, була
повністю вільна.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються ст. ст. 22, 1166 ЦК
України, чинними на день їх виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Зі змісту статті 22 ЦК України
вбачається, що внаслідок порушення
цивільного права особи, вона має право
на відшкодування як реальних збитків,
тобто втрат, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, яка особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права, так і упущеної
вигоди, тобто доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
даного спору про відшкодування
матеріальної шкоди підлягає
з'ясуванню: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діями
заподіювача та вини останнього і в її
заподіянні.

Відшкодування шкоди можливо за
наявності одночасно всіх чотирьох
перелічених підстав.

Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
позовних вимог на підставі доказів,
наданих сторонами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В судовому засіданні представником
позивача не доведено належними та
допустимими доказами, що цивільне
право позивача було порушене
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_1

Як встановлено з досліджених судом
доказів ДТП сталось в лівій смузі
проїзної частини дороги, на якій
знаходились автомобілі, крайня права
смуга, в якій зазвичай рухаються
електричні транспортні засоби, була
повністю вільна, жодних перешкод для
руху тролейбусів автомобілями
«Мітсубісі» д.н. НОМЕР_3 та «ВАЗ 21013» д.н.
НОМЕР_2 не чинилось, а тому підстави
вважати, що позивач втратив доходи
внаслідок ДТП, яка сталась з вини
відповідача, відсутні.

Крім того, суд вважає, що позивач
звернувся до суду з позовом з пропуском
строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України визначено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

В силу ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Дорожньо-транспортна пригода сталась
08.10.2009 року, а позивач звернувся до суду
з позовом 22.01.2013 року.

Посилання представника позивача на те,
що строк пропущений з поважних причин
та підлягає поновленню, оскільки
позивач звернувся з позовом до суду
після того, як було з'ясовано особу,
винну у ДТП, спростовується
матеріалами адміністративної справи №
3-4300/09, з якої вбачається, що позивач
звертався з заявою до Богунського
районного суду м. Житомира про
отримання копії постанови про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності ще
25.10.2010 року. Про факт ДТП та про осіб, які
причетні до його скоєння позивач
повинен був дізнатись одразу після
його скоєння.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позивач пропустив строк
звернення до суду без поважних причин,
підстави для поновлення пропущеного
строку відсутні, що відповідно до ч. 4
ст. 267 ЦК України, є підставою для
відмови в позові.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в
задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального
підприємства «Житомирське
трамвайно-тролейбусне управління»
Житомирської міської ради до ОСОБА_1
про стягнення матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 08.10.2009 року - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О.В. Комісарчук