Єдиний унікальний номер 230/9717/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/579/2014
Головуючий 1 інстанції - Букреєва І.А.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого судді
Никифоряка Л.П.,

суддів
Супрун М.Ю., Могутової Н.Г.,

при секретарі
Стрижак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ сумісно нажитого майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 28 листопада 2013
року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 28 листопада 2013
року вищезазначений позов ОСОБА_1
задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності за кожним на ? частину жилого
будинку АДРЕСА_1 із надвірними
спорудами.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_2 та подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтуванні доводів скарги апелянт
зазначив, що суд першої інстанції
необґрунтовано не застосував до вимог
ОСОБА_1 позовну давність, не прийнявши
до уваги, що з часу розірвання їх шлюбу
з позивачкою пройшло понад шість років.

ОСОБА_2 та його представник адвокат
ОСОБА_3 в судовому засіданні
апеляційної інстанції скаргу
підтримали, просили її задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні
апеляційного суду заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
25 серпня 1990 року сторони у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Єнакіївського міського
управління юстиції у Донецькій області
зареєстрували шлюб, який був розірвано
03 грудня 2007 року (а.с.8, 9). Від шлюбу мають
дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.10)

Під час шлюбу, 28 травня 1999 року сторони
на ім'я відповідача придбали жилий
будинок АДРЕСА_1 у місті Єнакієве
Донецької області, що підтверджується
договором купівлі-продажу № 1085/99,
укладеним на універсальній товарній
біржі «Допомога» та зареєстрованим у
КП «ЄМБТІ» (а.с.13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказаний жилий будинок є спільною
сумісною власністю сторін і з
урахуванням того, що частки чоловіка
та дружини при поділі майна є
рівними, дійшов до висновку про
визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності за кожним на ? частку
вказаного нерухомого майна.

Також суд вважав, що позов ОСОБА_1
пред'явлений в межах строку позовної
давності.

Такий висновок суду першої інстанції є
правильним.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Право колишнього подружжя на частку у
спільному сумісному майні
зберігається незалежно від припинення
шлюбу (ст. 68 СК України). У випадку
порушення цього права особа має право
на його захист. До таких вимог позовна
давність застосовується у три роки,
вона обчислюється від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (ст. ст. 20, 72 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.п.15, 19 постанови «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» № 11 від 21
грудня 2007 року початок позовної
давності для вимоги про поділ
спільного майна подружжя, шлюб якого
розірвано, обчислюється не з дати
прийняття постанови державного органу
РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання
рішенням суду законної сили (статті 109,
110 СК), а від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (ч. 2 ст. 72 СК). Вирішуючи спори
про поділ майна подружжя, суди повинні
враховувати, що само по собі розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності подружжя на майно,
набуте за час шлюбу.

Судом першої інстанції встановлено, що
про порушення права власності на
спірний будинок позивачка дізналась у
травні 2013 року, коди відповідач
відмовився зареєструвати у спірному
будинку їх спільну дочку.

Також встановлено, що в жовтні 2013
року, після розірвання шлюбу між
сторонами, ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про визнання дійсним договору
купівлі-продажу спірного жилого
будинку від 28 травня 1999 року,
укладеного між ним та ОСОБА_5 на
товарній біржі «Допомога». Рішенням
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 15 листопада 2013 року ці
позовні вимоги було задоволено, при
цьому ОСОБА_1 до участі у справі
залучена не була.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про звернення ОСОБА_1 до суду
з позовом про поділ майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
в межах строку позовної давності є
обґрунтованим, оскільки про порушення
свого права власності на спірний
будинок остання дізналась в 2013 році.

Посилання відповідача на те, що в
результаті добровільного поділу майна
з позивачкою до розірвання шлюбу йому у
власність перейшов спірний будинок
апеляційний суд не приймає до уваги,
оскільки ці обставини не були доведені
у судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги
є також необґрунтованими і не належать
до тих підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому апеляційний
суд, на підставі ст.308 ЦПК України,
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 28 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді :