Справа № 1328/2-971/11
Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/1359/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Ніткевича А.В.

при секретарі Данилик І.І.,

за участю позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
Приватної торгово-комерційної фірми
"Сальдо" на рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 30
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватної
торгово-комерційної фірми "Сальдо, ПП
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Львова від 30 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Приватної
торгово-комерційної фірми "Сальдо" на
користь ОСОБА_2 2000 грн. 80 коп.
матеріальної шкоди та 10 000 грн.
моральної шкоди, а всього 12 000 грн. 80 коп.
Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржили ОСОБА_2 та Приватна
торгово-комерційна фірма "Сальдо".

В апеляційній Приватна
торгово-комерційна фірма "Сальдо"
просить рішення суду в частині
задоволення позовних вимог по
стягненню в користь ОСОБА_2 2000 грн. 80
коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн.
моральної шкоди скасувати та відмовити
у задоволенні позову повністю. Вважає,
що дане рішення суперечить як діючому
законодавству так і обставинам справи.
Також вважає, що суд безпідставно
прийшов до висновку, що вимога позивача
про відшкодування завданої їй
матеріальної і моральної шкоди
господарською діяльністю підприємства
до часткового задоволення.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі
просить рішення суду змінити та
задовольнити її позов в повному обсязі,
стягнути з Приватної
торгово-комерційної фірми "Сальдо" та
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5
солідарно на її користь 16 234 грн. 06 коп.
та 7 110 Євро відшкодування матеріальної
шкоди, 50 000 грн. відшкодування моральної
шкоди, а також стягнути з Приватної
торгово-комерційної фірми „Сальдо" та
фізичної особи- підприємця ОСОБА_5
солідарно на її користь понесені
судові витрати в розмірі 8 533грн.
21 грн. витрат на проведення судових
експертиз та судовий збір, згідно
квитанцій.

Вважає дане рішення в частині позову,
що залишено без задоволення -
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню, в зв"язку з недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги задоволенню не
підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинстава, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 26.12.2007 року по
цивільній справі № 1328/2-179/07 за позовом
ОСОБА_2 до ПТКФ „Сальдо" про припинення
діяльності підприємства, зобов"язано
Приватно-комерційну фірму „Сальдо"
припинити діяльність по виробництву
дрібно-розмірних бетонних виробів із
застосуванням компонентів, не
передбачених дозволом на викиди в
атмосферне повітря, по АДРЕСА_2.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 09.12.2010 року
рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 26.12.2007 року змінено,
зобов'язано Приватну
торгово-комерційну фірму "Сальдо"
припинити виробництво
дрібно-розмірних бетонних виробів за
адресою АДРЕСА_2 .

В даному рішенні міститься покликання
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2010 року,
якою було визнано противоправним та
скасовано розпорядження голови
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської Ради від 29.12.2005 року
за №2180 „Про затвердження акту
технічної комісії" та акт комісії
Шевченківської районної адміністрації
від 16.12.2005 року з прийняття в
експлуатацію переобладнаних житлових
приміщень, будівель та споруд
нежитлового призначення по АДРЕСА_2 з
тих підстав, що санітарно-захисна зона
підприємства складає 100 м та включає в
себе частину належної позивачу на
праві власності земельної ділянки по
АДРЕСА_1, чим порушуються права та
інтереси позивача.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Львівського
апеляційного суду Львівської області у
своєму рішенні від 09.12.2010 р. також
зазначила, що обставини незаконної
виробничої діяльності відповідача по
виробництву дрібно-розмірних бетонних
виробів з недотриманням
санітарно-захисної зони, що порушує
права та інтереси позивачки, доведено
судовими рішеннями, постановами першої
та апеляційної інстанцій, які вступили
в законну силу. В даному рішенні
колегією суддів прийнято до уваги те,
що відповідно до п.3.4. Державних
санітарних правил планування та
забудови населених пунктів,
затверджених наказом МОЗ України №173
від 19.06.1996 р. та п.п.2.2 ДБН №360-92
санітарно-захисна зона повинна
знаходитись між промисловим
підприємством і межею житлової
забудови і повинна розташовуватись в
промисловій зоні, однак у відповідача
відсутня територія для організації
такої зони, що вбачається з долученого
викопіювання з генерального плану
м.Львова.

Відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК України
обставини,встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрали законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 11.01.2012 року
призначено комплексну судово-медичну
експертизу. Відповідно до висновків
експертизи Головного бюро
судово-медичних експертиз
Міністерства охорони здоров"я, комісії
експертів, встановлено, що діагноз
"вітіліго" вперше був встановлений
ОСОБА_2 при огляді її дерматологом
04.08.2009 року. Зазначено, що згідно даних
спеціальної медичної літератури,
вітіліго проявляється косметичним
дефектом (наявність ділянок
депігментації) та на загальний стан
організму не впливає. Факторами, які
призводять до виникнення "вітіліго" є
генетична схильність, дефіцит
мікроелементів (міді, цинку, заліза),
розлади в діяльності нервової та
ендокринної систем (стреси, дисфункція
щитовидної, статевих залоз тощо), дія
токсичних речовин (в т.ч. синтетичних
смол, хлор формальдегіду), хронічні
захворювання шлунково-кишкового
тракту. Також зазначено, що виникнення
"вітіліго" внаслідок дії токсичних
речовин можливе за умови тривалого
безпосереднього прямого контакту
шкіри з токсичною речовиною.
Враховуючи наявність у гр. ОСОБА_2,
гормональних та нервових порушень,
хронічних захворювань
шлунково-кишкового тракту, з приводу
яких вона зверталась за медичною
допомогою ще до початку діяльності
ПТКФ "Сальдо", відсутність даних за
тривалий безпосередній контакт шкіри з
токсичною речовиною, а також те, що при
дослідженні атмосферного повітря біля
житлового будинку по АДРЕСА_1
концентрація забруднюючих речовин -
формальдегіду (за даними вимірювання
2005- 2006р.р.) та інших забруднюючих
речовин - діоксиду азоту, оксиду
вуглецю, марганцю, сажі, пилу
неорганічного (за даними вимірювання
упродовж 2005-2006р.р., 2008р., 2010р.) не
перевищувала гранично допустимих
концентрацій, пов'язати виникнення
"вітіліго" у гр. ОСОБА_2 з діяльністю
ПТКФ "Сальдо" не є можливим.

Зазначено, що з огляду на наявність
багатьох факторів, під впливом яких
могло виникнути вітіліго визначити
конкретну причину появи вказаного
захворювання у гр. ОСОБА_2 комісія
можливості не має.

Вказано, що за наявними даними
визначити "чи виключаються інші
чинники (а саме: розміщення поряд із
територією будинковолодіння, де
проживає ОСОБА_2, виробника фанери ТзОВ
"Язьм", котельні ПТУ, автодороги,
залізничної колії) впливу на стан
здоров'я та розвиток захворювання
«вітіліго» у позивачки?" та "чи вплинула
професійна діяльність позивачки на
розвиток у неї захворювання
«вітіліго»?" неможливо.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 25.12.2012 року було
призначено повторну комплексну
судово-медичну експертизу. Відповідно
до висновків експертизи, проведеної
Одеським обласним бюро судово-медичної
експертизи 15.10.2012 року, здійснювана
протягом тривалого часу виробнича
діяльність ПТ КФ „Сальдо", розміщена в
безпосередній близькості до
будинковолодіння ОСОБА_2 , яка погіршує
екологічні характеристики селітебної
зони внаслідок застосування у
виробничому процесі різних хімічних
речовин, у тому числі поліефірних смол,
формальдегідів, могла привести до
розвитку і здійснювати вплив на
протікання захворювання "вітіліго" у
ОСОБА_2

Слід зазначити, що при проведенні
вищезгаданих експертиз, експерти
прийшли до однакових висновків.

Відповідно до 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

Задовольняючи позов частково, районний
суд виходив з того, що протиправними
діями ПКТФ "Сальдо" заподіяло моральну
шкоду позивачу, так як така тривалий
час зверталася до правоохоронних
органів і судових інстанцій по питанню
припинення незаконної діяльності
відповідача, затратила на це знану
кількість свого часу, чим було порушено
звичний спосіб її життя, тому суд
прийшов до висновку, що розмір шкоди у
10000 грн. являється достатньою грошовою
сумою сатисфакції.

У задоволенні відшкодування
матеріальних збитків судом відмовлено,
за недоведеністю таких вимог.

З даним рішенням колегія суддів
погоджується. Вважає, що судом вірно
стягнуто моральну шкоду, адже
відповідач ще в березні 2006 року
звернулася до суду з позовом до ПТКФ
"Сальдо" про припинення діяльності. 09
грудня 2010 року колегією суддів судової
палати в цивільних справа Апеляційного
суду Львівської області ухвалено
рішення, про зміну рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 26 грудня 2007 року, зобов"язано
Приватну торгово-комерційну фірму
"Сальдо" припинити виробництво дрібно
розмірних бетонних виробів за адресою:
АДРЕСА_2. Протягом цього часу, з березня
2006 року по грудень 2010 року позивач
неодноразово зверталася до
відповідних органів державної влади з
зверненнями та скаргами стосовно
порушення її прав виробничою
діяльністю ПТКФ "Сальдо", тому розмір
моральної шкоди в сумі 10000 грн. з
врахуванням засад розумності,
виваженості і справедливості є
достатнім.

Погоджується колегія суддів з
висновком першої інстанції, про
відмову в задоволенні відшкодування
матеріальних збитків, оскільки
заподіяння таких не доведено. Вірно
взято до увагу обидві експертизи в яки
зазначено, що діяльність ПКТФ "Сальдо"
в порушення санітарно-захисної зони
поряд із помешкання позивача та
забрудненням атмосфери викидами
хімічних речовин, стало одним із
багатьох чинників, який вплинув на
погіршення стану здоров"я ОСОБА_2 і
розвитку у неї хвороби "Вітіліго".

Не заслуговують на увагу покликання
ПТКФ"Сальдо" про недоведеність факту
здійснення підприємством незаконних
дій які б мали вплив на здоров"я
позивача, адже ПТКФ "Сальдо" в процесі
виробництва використовував незаконно
поліефірні смоли, оскільки 5 видів
забруднюючих речовин діють поза
допустимими нормами за, що директора
підприємства неодноразово було
притягнуто до адміністративної
відповідальності, обставини
незаконної виробничої діяльності
відповідача по виробництву
дрібно-розмірних бетонних виробів, з
недотриманням санітарно-захисної зони,
що порушує права та інтереси позивача,
доведено вищезгаданими судовими
рішеннями, а також постановами
Шевченківського районного суду м.
Львова від 11.05.2010 року та Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11.10.2010 року /справа №2-179/07, том 3,
а.с.45-52/, які вступили в законну силу.

Не заслуговую на увагу і покликання
ОСОБА_2 в її апеляційній скарзі на те, що
моральна шкода визначена судом в
розмірі 10000 грн. є суттєво заниженою,
оскільки розмір відшкодування
моральної шкоди 50000 грн. є мінімальним
для такої глибини і важкості моральних
страждань і переживань, заподіяних їй
відповідачем, так як позивачем судом
вірно враховано розмір шкоди з
врахуванням засад розумності,
виваженості, справедливості і
достатнім, стороною жодним чином про
заниженість такої суми і про існування
мінімальної суми в розмірі 50000 грн. за
заподіяння аналогічної шкоди завданої
їй не є доведено.

Не заслуговують також на увагу
покликання ОСОБА_2 на невідповідність
матеріалів справи та законів
оскаржуваного рішення в частині
відшкодування матеріальних збитків
так як жодним висновком
судово-медичної експертизи, проведених
по справі, ні іншии матеріалами справи
не стверджується приямий причинний
зв"язок між виникненням хвороби
"вітіліго" у ОСОБА_2 та діяльність ПКТФ
"Сальдо". Підтверджено протиправну
діяльність ПКТФ "Сальдо" в порушення
санітарно-захисної зони поряд із
помешканням позивачки та забрудненням
атмосфери викидами хімічних речовин, в
зв"язку з чим і було стягнуто 10000 грн.
моральної шкоди та 2000 грн. 80 коп.
матеріальної шкоди за проведення
останньої експертизи, висновок якої є
доказом по справі.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
у справі, подані сторонами докази та
правильно визначив характер спірних
правовідносин, апеляційні скарги
ОСОБА_2 та Приватної
торгово-комерційної фірми "Сальдо"
висновків суду не спростовують, тому їх
слід відхилити, а рішення
Шевченківського районного суду міста
Львова від 30 грудня 2013 року залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Приватної
торгово-комерційної фірми "Сальдо" -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Львова від 30 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

А.В.
Ніткевич