Номер провадження № 22-ц/785/3038/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: представника позивача КП
«Теплопостачання м.Одеси» - Сорочан А.О.
та відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду м.Одеси
від 22 січня 2014 року за позовом
комунального підприємства
«Теплопостачання м.Одеси» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

06 грудня 2013 року КП «Теплопостачання
м.Одеси» звернулось до суду із позовом
до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
КП «Теплопостачання м.Одеси» надає
послуги з теплопостачання до квартири
АДРЕСА_1, у який зареєстрований та
проживає відповідач ОСОБА_4.

До суду представлено розрахунок
заборгованості, з якого вбачається, що
відповідач має заборгованість у
розмірі 9 603,10 гривень по оплаті за
теплову енергію та гаряче
водопостачання з листопада 2006 року по
листопад 2013 року. За вищевказаний
період оплат відповідач не здійснював,
на підставі зазначеного підприємство
позивача звернулось до суду із
вказаним позовом та просило його
задовольнити у повному обсязі з
наведених у ньому правових підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
заперечував проти задоволення позову,
пояснивши, що він не користується
тепловою енергією, а використовує для
цього електричні прилади. Крім того,
він зазначив, що не укладав договору з
підприємством позивача на надання
послуг опалення, а тому не повинен
здійснювати оплату за такі послуги.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Одеси від 22 січня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4
на користь КП «Теплопостачання
м.Одеси» заборгованість за період з
листопада 2010 року по листопад 2013 року у
розмірі 3 163,96 гривень, а також судовий
збір у розмірі 229,40 гривень. У решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення місцевого суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, та пояснення на неї
відповідача ОСОБА_4, а також
заперечення на апеляційну скаргу
представника КП «Теплопостачання м.
Одеси» - Сорочан А.О., перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, оскільки рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення,
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Як вбачається з матеріалів справи, КП
«Теплопостачання м. Одеси» надає до
квартири АДРЕСА_1 у якій мешкає
відповідач ОСОБА_4 послуги з
теплопостачання.

Позивач стверджує, що відповідач
ОСОБА_4 кошти за надані послуги у
повному обсязі не сплачує, у зв'язку з
чим в нього виникла заборгованість
перед підприємством позивача за
користування вказаними послугами.

Однак відповідач ОСОБА_4 проти позову
заперечував пояснюючи, що він не
заключав з підприємством позивача
будь-яких договорів про надання послуг
з теплопостачання, а тому вважав позов
не обґрунтованим та безпідставним.

Проте колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції ухвалив законне і
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, тому з доводами відповідача
викладених ним у апеляційній скарзі
колегія суддів апеляційної інстанції
погодитись не може, виходячи з
наступного.

Статтями 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг та оплачувати надані послуги
передбачено також пунктом 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від 8
жовтня 1992 року.

Таким чином, необхідність укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не як право
сторін.

На підтвердження своїх вимог позивачем
надано реєстр нарахування і оплати
послуг теплепостачання до квартири
відповідача ОСОБА_4 (а.с.4).

Переглядаючи судове рішення в межах,
встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що позивач
обґрунтовано звернувся з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за послуги по
теплопостачанню його квартири.

Отже, місцевий суд вірно послався на
норми закону, що регулюють
правовідносини, які виникли між
сторонами.

На думку судової колегії апелянт
ОСОБА_4 не надав суду будь-яких належних
і допустимих доказів в підтвердження
того факту, що він не повинен
сплачувати за послуги які надає йому
позивач з постачання теплової енергії,
немає таких доказів і в матеріалах
справи, тому вказані твердження є
неспроможними.

Не заслуговують на увагу й інші доводи
апеляційної скарги про те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону і підлягає скасуванню,
оскільки вони не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
правові підстави для задоволення
позову про стягнення заборгованості
законні, та обґрунтовано задовольнив
позов в межах строку позовної давності.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що законних підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 22 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, однак вона може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня її проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області: М.М.
Драгомерецький

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік