Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1309/14
Головуючий у 1 інстанції: Калюжна В.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

суддів Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 10 січня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
„Будівельно-монтажне управління
„Запоріжстальбуд-1" до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року
ПАТ„Будівельно-монтажне управління
„Запоріжстальбуд-1" звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
позики.

В позові зазначено, що 25.04.2007 року
ОСОБА_3 одержав у ВАТ „БМУ
„Запоріжстальбуд-1",правонаступником
якого є ПАТ БМУ «Запоріжстальбуд-1»,
позику у розмірі100 000,00 гривень на
купівлю жилого будинку, на
підтвердження чого між сторонами було
укладено письмове зобов'язання від
25.04.2007 року, яке у відповідності до
вимог закону є договором позики,
відповідно до умов якого повне
погашення позики та процентів за
договором позичальник зобов'язався
здійснити до 01.06.2017 року. Відповідно до
умов договору позики, у разі розриву
трудових відносин з підприємством,
через яке видано позику, позичальник
зобов'язується достроково погасити
залишок заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики 25.04.2007 року між ВАТ
„БМУ «Запоріжстальбуд-1» та ОСОБА_4
було укладено договір поруки,
відповідно до умов якого Поручитель
несе солідарну відповідальність з
Боржником перед Кредитором за
виконання зобов'язань останнім за
договором позики.

18.01.2010 року трудові відносини між ВАТ
„БМУ „Запоріжстальбуд-1" та ОСОБА_3
розірвано за угодою сторін на підставі
наказів № 258 від 13.11.2009 року, № 1967 від
24.12.2009 року.

Заборгованість за договором позики
становить 32703,00 гривень відповідно до
акту звірки взаємних розрахунків між
ПАТ „БМУ „Запоріжстальбуд-1" та ОСОБА_3
від 28.03.2013 року, однак вимога про
дострокове погашення заборгованості
за договором боржником не виконана.

У зв'язку з цим позивач просить суд
стягнути солідарно з відповідачів суму
заборгованості за договором позики.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 10 січня
2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, на
користь ПАТ «Будівельно-монтажного
управління «Запоріжстальбуд-1» суму
заборгованості за договором позики від
25.04.2007 року у розмірі 32 703 гривні 00
копійок, а також витрати по сплаті
судового збору у розмірі 163 гривні 52
копійки.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 25.04.2007 року між
ВАТ „БМУ„Запоріжстальбуд-1",
правонаступником якого є ПАТ БМУ
«Запоріжстальбуд-1» та ОСОБА_3 укладено
договір позики на суму 100 000, 00 грн.
строком на 10 років, на підтвердження
чого між сторонами було укладено
письмове зобов"язання від 25.04.2007 року,
відповідно до умов якого повне
погашення зобов"язання позичальник
зобов"язався здійснити до 01.06.2017 року. В
п. 5 договору зазначено, що у разі
припинення трудових відносин з
підприємством, позичальник
зобов"язується достроково погасити
залишок заборгованості за позикою ( а.с.
7-8).

Зазначена сума грошових коштів було
перераховано позивачем на рахунок
ОСОБА_3 за його заявою, що
підтверджується копією платіжного
доручення № 83 від 28.04.2007 року та не
заперечувалося останнім як в суді
першої так і в суді апеляційної
інстанції.

В забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики 25.04.2007 року між ВАТ
„БМУ «Запоріжстальбуд-1» та ОСОБА_4
було укладено договір поруки,
відповідно до якого Поручитель несе
солідарну відповідальність з
Боржником перед Кредитором за
виконання зобов'язань останнім за
договором позики (а.с.21-22) .

За ч. I ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, на підтвердження вимог названого
закону відповідач ОСОБА_3 видав
позивачеві письмове зобов"язання від
25.04.2007 року про позичені гроші, яке
ніким не оспорюється. Така форма надана
договору за бажанням сторін.

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Як вбачається з письмового
зобов"язання від 25.04.2007 року повне
погашення позики позичальник повинен
здійснити до 01.06.2017 року . В п. 5
зобов"язання зазначено, що у разі
припинення трудових відносин ОСОБА_3 з
підприємством , позичальник
зобов"язується достроково погасити
залишок заборгованості за позикою.

18.01.2010 року трудові відносини між ВАТ
„БМУ „Запоріжстальбуд-1" та ОСОБА_3
розірвано за угодою сторін на підставі
наказів № 258 від 13.11.2009 року, № 1967 від
24.12.2009 року ( а.с. 14-15).

05.02.2013 року позивачем на адресу ОСОБА_3
та ОСОБА_4 були направлені вимоги №
87/424/06, № 87425/06 про дострокове погашення
заборгованості, а саме, в семиденний
термін з моменту отримання вимоги, яке
ними було отримано в лютому 2013 року (
а.с.16-17, а.с. 23). ОСОБА_3 на зазначену
вимогу надіслав лист від 12.03.2013 року
згідно якого він не заперечує проти
суми заборгованості та пропонував
позивачу узгодити новий графік
погашення заборгованості ( а.с.18)

До цього часу позичальник не повернув
позикодавцеві позику.

Відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків між позивачем та ОСОБА_3
від 28.03.2013 року заборгованість за
договором позики становить 32703, 00 грн. (
а.с. 20).

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

У разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному
обсязі як від усіх боржників разом,
так і від будь-кого з них окремо ( ст. 543
ЦК України).

Суд першої інстанції врахував
фактичні обставини справи, вимоги
закону і прийшов до привального
висновку про покладення на ОСОБА_3
ОСОБА_4 обов'язку солідарно повернути
ПАТ «Будівельно-монтажне управління
„Запоріжстальбуд-1» борг за
договором позики .

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до того, що позивач звернувся
до суду з позовом 22.05.2013 року, тобто поза
межами встановленого трирічного
строку позовної давності, який слід
рахувати з 06 травня 2010 року, після
сплати відповідачем останнього
платежу 05.05.2010 року, не заслуговують на
увагу, оскільки 12.03.2013 року відповідач
ОСОБА_3 направив на адресу позивача
лист, в якому визнав заборгованість та
прохав встановити новий графік
погашення заборгованості, а 28.03.2013 року
підписав акт звірки взаємних
розрахунків та визнав суму боргу у
розмірі 32703 грн ( а.с. 18, а.с. 20), тобто ця
обставина відповідно з ч. 1 ст. 264 ЦК
України перервала перебіг строку
позовної давності. Отже, на час подання
позову до суду строки позовної
давності не сплинули.

Крім того, п. 5 договору позики
зобов"язує саме позичальника
достроково погасити залишок позики в
разі припинення трудових відносин з
підприємством.

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що судом повно і
всебічно з"ясовані обставини справи,
висновки відповідають цим обставинам і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а інші
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 10 січня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: