Справа № 203/6757/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Кіровський
районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючого-судді -
Казака С.Ю.

при секретарі
- Місюра К.А.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи - П'ята
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Наукова виробнича
фірма «Варіант», Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання права
власності в порядку спадкування,
витребування майна , скасування
реєстрації права власності та
здійснення реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що в
березні 2009 року йому стало відмово про
те, що його батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
помер. Після його смерті відкрилась
спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з 21/100 частин домоволодіння
та належала ОСОБА_4 на праві власності.
18.04.2007 року між ОСОБА_4 та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Наукова
виробнича фірма «Варіант» було
укладено договір дарування 21/100 частин
домоволодіння. Рішенням Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
24.02.2009 року вказаний договір дарування
було визнано недійсним та зобов'язано
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Наукова виробнича
фірма «Варіант» повернути ОСОБА_4 все
одержане за договором дарування. Проте,
вказане рішення не було виконане,
оскільки під час розгляду справи,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Наукова виробнича
фірма «Варіант» за договорами
дарування та купівлі-продажу від 12.09.2007
року 1/100 та 20/100 частин спірної квартири
було, відповідно, подаровано та продано
ОСОБА_3, яким 14.09.2007 року було
зареєстровано право власності на цю
квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та
він, як син, є єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після останнього. В
процесі виконання рішення суду від
24.02.2009 року було замінено сторону у
виконавчому провадження та його
залучено стягувачем, як
правонаступника ОСОБА_4 З урахуванням
зазначеного, оскільки на теперішній
час 21/100 частина домоволодіння по
АДРЕСА_1 знаходиться у володінні
ОСОБА_3, за яким зареєстровано право
власності на цю частину, позивач просив
суд визнати за ним право власності на
21/100 частину спірного домоволодіння в
порядку спадкування за законом,
витребувати цю частину у ОСОБА_3,
скасувати реєстрацію права власності
за останнім на 21/100 частину
домоволодіння та здійснити за ним
(позивачем) реєстрацію права власності
на вказану частину.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та,
посилаючись на викладені в ньому
підстави, просив задовольнити
останній.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засіданні не з'явився. В наданих
письмових поясненнях просив відмовити
в задоволенні позову та розглянути
справу без його участі.

Представники третіх осіб -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Наукова виробнича
фірма «Варіант», Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, в судове засідання
не з'явились, про причини неявки не
повідомили. Повідомлень про вступ до
участі у справі у відповідності до ч.3
ст.36 ЦПК України вказані треті особи не
надавали.

Від третьої особи - П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори надійшла заява
про розгляд справи без участі їх
представника.

З урахуванням зазначеного та думки
представника позивача, суд з
урахуванням положень ст.ст.36, 158 ЦПК
України, вважає за можливе провести
подальший розгляд справи по суті за
відсутності відповідача та
представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що за договором
дарування від 18.04.2007 року ОСОБА_4
подарував Товариству з обмеженою
відповідальністю «Наукова виробнича
фірма «Варіант» належну йому 21/100
частину домоволодіння АДРЕСА_1 та 18.05.2007
року за обдарованим було зареєстроване
право власності на цю частину.

12.09.2007 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Наукова
виробнича фірма «Варіант» та ОСОБА_3
було укладено договір дарування 1/100
частини вказаного домоволодіння та
договір купівлі-продажу 20/100 частин
останнього.

14.09.2007 року за ОСОБА_3 було
зареєстровано право власності за
вказаними вище правочинами.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
24.02.2009 року, що набрало чинності, було
задоволено позов прокурора
Кіровського району м.Дніпропетровська
в інтересах ОСОБА_2 та визнано
недійсним договір дарування від 18.04.2007
року, укладений між ОСОБА_4 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Наукова виробнича
фірма «Варіант», а також зобов'язано
останнє повернути ОСОБА_4 в натурі все
одержане на виконання договору
дарування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та, таким
чином, після смерті останнього
відкрилась спадщина, до складу якої
входять і майнові права на 21/100 частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем за законом
першої черги після померлого ОСОБА_4 є
його син - позивач ОСОБА_2

Ухвалою Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 04.08.2011 року
в рамках виконавчого провадження з
виконання заочного рішення суду від
24.02.2009 року було замінено стягувача
ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_2

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України
спадщина належить спадкоємцю
незалежно від часу її прийняття з часу
відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України встановлено,
що особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права
відповідно до положень глави 29 ЦК
України, в тому числі і на витребування
цього майна від добросовісного
набувача.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст.388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст.387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно: 1)
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.12 ЦК України
особа може за відплатним або
безвідплатним договором передати своє
майнове право іншій особі, крім
випадків, встановлених законом.

Якщо законом встановлені правові
наслідки недобросовісного або
нерозумного здійснення особою свого
права, вважається, що поведінка особи є
добросовісною та розумною, якщо інше не
встановлено судом.

Як роз'яснено в п.10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 року №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідно до
ч.5 ст.12 ЦК України добросовісність
набувача презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

Рішення суду про задоволення
позову про повернення майна,
переданого за недійсним правочином, чи
витребування майна із чужого
незаконного володіння є підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності на майно, що підлягає
державній реєстрації, за власником, а
також скасування попередньої
реєстрації.

Як встановлено судом, заочним
рішенням Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 24.02.2009 року, що
набрало чинності, було визнано
недійсним договір дарування 21/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 від 18.04.2007 року,
укладений між ОСОБА_4 та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Наукова
виробнича фірма «Варіант».

Таким чином вказаний договір
дарування є недійсним з моменту його
вчинення, а тому суд вважає, що позивач
ОСОБА_2, як спадкоємець власника
зазначеного вище майна ОСОБА_4, з
урахуванням положень ст.ст.387,388,396,1218,1268
ЦК України має право на витребування
вказаного майна від добросовісного
набувача.

З урахуванням вищезазначеного,
оскільки на теперішній час договори
дарування та купівлі-продажу 21/100
частин спірного домоволодіння від
12.09.2007 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Наукова виробнича
фірма «Варіант» та ОСОБА_3 недійсними
не визнавались та за ОСОБА_3
зареєстроване право власності на
останні, що перешкоджає позивачу
ОСОБА_2, як єдиному спадкоємцю за
законом першої черги після ОСОБА_4, у
передбаченому Законом України «Про
нотаріат» порядку оформити право
власності на спадкове майно шляхом
отримання відповідного свідоцтва про
право на спадщину, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_2 частині витребування
майна - 21/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 та визнання за
позивачем права власності на останнє в
порядку спадкування за законом після
померлого ОСОБА_4

Разом з тим, в частині скасування
державної реєстрації права власності
на спірне домоволодіння за ОСОБА_3 та
здійснення реєстрації права власності
за позивачем, в задоволені позову слід
відмовити, оскільки рішення суду про
витребування майна із чужого
незаконного володіння та визнання
права власності є підставою для
здійснення в подальшому державної
реєстрації права власності на майно,
що підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
пропорційно до задоволених позовних
вимог, з відповідача на користь
позивача слід стягнути сплачений
останнім при подачі позову судовий
збір в сумі 458 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.12,236,330,387,388,396,1218,1268,1301 ЦК України,
ст.ст.10,11,27,31,36,58-61,88,158,169,212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи
- П'ята Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Наукова
виробнича фірма «Варіант»,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання права
власності в порядку спадкування,
витребування майна , скасування
реєстрації права власності та
здійснення реєстрації права власності
- задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_3 21/100 частину
(до якої входить квартира №3)
домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 21/100 частину АДРЕСА_1 загальною
площею 135,8 кв.м, житловою площею 99,1 кв.м,
по АДРЕСА_1, що розташоване на земельній
ділянці площею 831,0 кв.м, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині в задоволенні
позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 458 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

С.Ю.Казак