Справа № 465/2-2577/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/346/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Савуляка
Р.В., Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 03 вересня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення компенсації у розмірі
половини вартості проведеного ремонту
квартири АДРЕСА_1, -

в с т а
н о в и л а:

В липні 2011 року ОСОБА_4 на підставі
статей 60, 61, 70 СК України звернулася до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого послалася на те, що
29.06.2000 року між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб. За період
перебування у шлюбі і до припинення
фактичних шлюбних відносин спільними
коштами подружжя було проведено
капітальний ремонт житлового
приміщення за адресою АДРЕСА_1, де вона
разом з донькою від першого шлюбу була
зареєстрована. В зв'язку з тим що на
ремонт квартири було витрачено їхні з
відповідачем спільні кошти, просить
стягнути компенсацію половини
вартості проведеного ремонту.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення компенсації у розмірі
половини вартості проведеного ремонту
квартири АДРЕСА_1, відмовлено за
недоведеністю таких.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4, яка
зазначає, що перебуваючи у шлюбі з
відповідачем для покращення умов
проживання сім`ї за спільні кошти
здійснили ремонтно-будівельні роботи у
квартирі АДРЕСА_1, і за висновком № 2603
судової будівельно-технічної
експертизи вартість використаних
матеріалів при проведенні ремонту
житлового приміщення станом на 01.01.2003
року становить з урахуванням ПДВ - 20502,58
грн. та вартість використаних
матеріалів при проведенні ремонту даху
над вказаною квартирою станом на 01.01.2013
року становить з урахуванням ПДВ - 2312,12
грн. Судом при ухваленні рішення не
було враховано квитанцію до
прибуткового касового ордера № 139/6
ОСОБА_2 від 26.06.2003 року на придбання
будівельних матеріалів на суму 2960 грн.
у ТзОВ «Карпатбуд» та накладної до
вказаного ордеру. Звертає увагу на те,
що суд також не взяв до уваги висновок
судової будівельно-технічної
експертизи і показання свідків ОСОБА_5
та ОСОБА_6 Просить рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 03 вересня 2013 року скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

ОСОБА_4 будучи належним чином
повідомлена, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення їй поштового відправлення
(а.с. 151), в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилася, причину своєї
неявки суду не повідомила, матеріалів
справи достатньо для розгляду справи у
її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
3 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10,
31 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
підставно відмовив у позові, виходячи з
наступного.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми
Сімейного кодексу України
застосовуються до сімейних відносин,
які виникли після набрання ним
чинності, тобто не раніше 1 січня 2004
року.

Відповідно до чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства спільною сумісною
власністю є: майно, нажите подружжям за
час шлюбу (ст. 16 Закону України «Про
власність», ст. 22 КпШС України); майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї чи майно, що є у власності
осіб, які ведуть селянське (фермерське)
господарство, якщо письмовою угодою
відповідно між членами сім'ї чи членами
селянського (фермерського)
господарства не передбачено інше або
майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладеною
між ними письмовою угодою визначено, що
воно є спільною сумісною власністю (п. 1
ст. 17 , ст. 18 , п. 2 ст. 17 Закону України
«Про власність »).

В судовому засіданні встановлені
наступні юридично значимі факти.

З матеріалів справи вбачається
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_2

29.06.2000 року між позивачем ОСОБА_4 та
відповідачем ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб, який у 2003 році
розірвано.

Позивачка покликається на те, що під
час спільного проживання у АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2, за
спільні з відповідачем кошти було
проведено ремонтні роботи.

За правилами ч. 1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

За клопотанням позивачки, Франківським
районним судом м. Львова було
постановлено ухвалу про призначення
судової будівельно-технічної
експертизи щодо визначення вартості та
періоду проведення ремонту у
зазначеній квартирі.

Згідно висновку № 2603 судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної ЛНДІСЕ від 14.06.2013 року, -
встановити візуальним оглядом період
проведення ремонту квартири та
проведеного ремонту даху над
квартирою, не надається можливим.
Вартість використаних матеріалів при
проведенні ремонту житлового
приміщення у квартирі АДРЕСА_1 станом
на 01.01.2003 року могла становити з
врахуванням ПДВ - 20502,58 грн. Вартість
використаних матеріалів при
проведенні ремонту даху над квартирою
АДРЕСА_1 станом на 01.01.2003 року могла
становити з врахуванням ПДВ - 2312,12 грн.

Проте зазначений доказ не містить
категоричних висновків.

Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України
висновок експертів є одним із доказів.

Згідно ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок
експерта для суду не є обов'язковим і
оцінюється судом за правилами,
встановленими статтею 212 ЦПК України.

Суд першої інстанції відхилив
зазначений висновок судової
будівельно-технічної експертизи та
показання свідків, оскільки такі
ґрунтуються лише на припущеннях та не
підтверджуються належними доказами.

Відмовляючи в позові за
безпідставністю, районний суд дійшов
висновку, що проведення ремонту
позивачкою не знайшло свого
підтвердження у матеріалах справи,
оскільки відсутні письмові докази - акт
прийняття виконаних робіт, квитанції,
накладні, чеки. ОСОБА_4 просить суд
стягнути з відповідача в її користь
половину вартості проведених робіт з
ремонту квартири, розмір яких є
невизначеним.

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, оскільки
суд ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Посилання апелянта на те, що судом при
ухваленні рішення не було враховано
квитанцію до прибуткового касового
ордера № 139/6 ОСОБА_2 від 26.06.2003 року на
придбання будівельних матеріалів на
суму 2960 грн. у ТзОВ «Карпатбуд» та
накладної до вказаного ордеру - не
можуть слугувати підставою
задоволення позову, оскільки квитанція
до прибуткового касового ордера про
оплату 2960,00 грн. за будівельні
матеріали, яка видана на ім'я
відповідача ОСОБА_2 (а.с. 11) не свідчить
про використання останнім спільних
коштів бувшого подружжя та
безпосередньо на ремонт зазначеної
квартири.

Разом з тим, районний суд при ухваленні
зазначеного рішення безпідставно
послався на статті Сімейного кодексу
України, який набрав чинності з 1 січня
2004 року, проте це не призвело до
неправильного вирішення справи, що, у
свою чергу, не є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає зібраним по справі
доказам, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, тому
підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 03 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Савуляк Р.В.

Тропак О.В.