Справа пр. №2/756/955/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарях - Ліщенко Я.В.,
Білик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, визнання
недійсними умов кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідача публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ
"Укрсоцбанк") про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, визнання недійсними умов
кредитного договору.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що 05 лютого 2008 року
між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку "Укрсоцбанк" (далі
- АКБ "Укрсоцбанк"), правонаступником
якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 (до
зміни прізвища - ОСОБА_1.) укладено
договір кредиту на купівлю
автотранспортних засобів №380/295/08-А,
відповідно до умов якого позивачем
надано ОСОБА_1 кредит для придбання
автомобіля у сумі 26878,00 доларів США на
строк з 05 лютого 2008 року до 04 лютого 2015
року. Процентна ставка за користування
кредитом була встановлена у розмірі 9%
річних.

Як зазначила ОСОБА_1 банк
протиправно в односторонньому порядку
збільшив процентну ставку за кредитом
з 9% річних до 11% річних. Позивач
стверджувала, що відповідно до вимог п.
2.6. кредитного договору повідомлення
про збільшення процентної ставки вона
не отримувала, згоди на це не давала.

Крім того, ОСОБА_1 вказала, що
у п. 6.2. договору кредиту на купівлю
автотранспортних засобів від 05 лютого
2008 року №380/295/08-А міститься третейська
угода у вигляді третейського
застереження, яка передбачає , що у
випадку неможливості вирішення спору
шляхом переговорів, сторони, керуючись
ст. 5 Закону України "Про третейські
суди", домовляються про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Ярошовцевим В.М. Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.
Раскової, 15. У випадку
неможливості розгляду справи вказаним
третейським суддею спір розглядається
третейським суддею Мороз О.А. або
Білоконем Ю.М. у порядку черговості,
вказаному у даному пункті. У разі, якщо
спір не може бути розглянутий
визначеними у даному пункті суддями,
суддя призначається головою Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків. На думку
позивача зазначений пункт договору
обмежує її права споживача, порушує
принцип рівності сторін за договором,
позбавляє її права на судовий захист.

З цих підстав ОСОБА_1 просила
суд визнати протиправними дії ПАТ
"Укрсоцбанк" щодо підвищення в
односторонньому порядку процентної
ставки за кредитом за договором
кредиту на купівлю автотранспортних
засобів від 05 лютого 2008 року №380/295/08-А
до 11% річних; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок за договором
кредиту на купівлю автотранспортних
засобів від 05 лютого 2008 року №380/295/08-А,
виходячи з процентної ставки за
кредитом у розмірі 9% річних;
визнати недійсними п. 2.6. та п. 6.2.
договору кредиту на купівлю
автотранспортних засобів від 05 лютого
2008 року №380/295/08-А.

У судовому засіданні позивач
та її представник позовні вимоги
підтримали, просили суд позов
задовольнити.

Представник відповідача
проти позову заперечувала, мотивуючи
це тим, що п. 2.6. договору кредиту на
купівлю автотранспортних засобів від 05
лютого 2008 року №380/295/08-А передбачено
право банку змінити розмір процентів
за кредитом. Банк у встановленому
кредитним договором порядку повідомив
позичальника про намір збільшити
процентну ставку за користування
кредитом до 11%, ОСОБА_1 не
заперечувала проти зміни розміру
процентної ставки, продовживши
сплачувати підвищені проценти за
користування кредитом. Також
представник відповідача пояснила, що
третейська угода про передачу спору на
розгляд третейського суду не є
відмовою від права на звернення до
суду, а є одним із способів реалізації
права на захист своїх прав. Крім того, у
судовому засіданні представником
відповідача заявлено про застосування
позовної давності до вимог
ОСОБА_1

Заслухавши пояснення
позивача, представників сторін,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи
вбачається, що між АКБ "Укрсоцбанк" та
ОСОБА_1 укладено договір кредиту на
купівлю автотранспортних засобів від 05
лютого 2008 року №380/295/08-А, за умовами
якого банком надано позичальнику
кредит для придбання автомобіля у сумі
26878,00 доларів США на строк з 05 лютого 2008
року до 04 лютого 2015 року. Процентна
ставка за користування кредитом була
встановлена у розмірі 9% річних (а. с.
10-13).

За змістом п. 2.6. договору
кредиту на купівлю автотранспортних
засобів від 05 лютого 2008 року
№380/295/08-А у разі зміни процентних
ставок на кредитному ринку України, в
тому числі внаслідок прийняття
компетентними державними органами
України рішень, що прямо або
опосередковано впливають на стан
кредитного рівня України, а також за
рішенням Правління або Комітету з
управління активами та пасивами АКБ
"Укрсоцбанк", кредитор має право
ініціювати зміну процентної ставки за
користування кредитом, визначеної
договором.

У зв'язку з підвищенням
кредитних ставок на ринку банківського
кредитування фізичних осіб,
підвищенням облікової ставки НБУ 03
жовтня 2008 року Комітет з питань
управління активами та пасивами АКБ
"Укрсоцбанк" прийняв рішення про
підвищення процентних ставок за
кредитними договорами.

П. 2.6.2. і п. 2.6.3. договору
кредиту на купівлю автотранспортних
засобів від 05 лютого 2008 року
№380/295/08-А кредитор зобов'язаний
повідомити позичальника про намір
підвищити розмір процентів за
користування кредитом не пізніше, ніж
за сім днів до дати початку їх
застосування, а також надати для
укладення додаткову угоду про внесення
змін до цього договору. У разі якщо
позичальник погодиться із зміненим
розміром процентної ставки, він
зобов'язаний протягом п'яти днів
підписати запропоновану кредитором
додаткову угоду про внесення змін до
кредитного договору та повернути її до
банку.

У разі якщо позичальник не
погодиться з запропонованим
кредитором розміром процентів,
позичальник зобов'язаний протягом
п'яти днів повернути кредитору
заборгованість з кредиту, сплатити
нараховані проценти, пеню та можливі
штрафні санкції в повному обсязі (п.
3.2.3.5. договору кредиту на купівлю
автотранспортних засобів від 05 лютого
2008 року №380/295/08-А).

Згідно з п. п. 7.1. п. 7.2. договору
кредиту на купівлю автотранспортних
засобів від 05 лютого 2008 року №380/295/08-А
усі додатки, зміни та доповнення до
цього договору мають бути вчинені
в письмовій формі та підписані
належним чином уповноваженими на те
представниками сторін, з обов'язковим
посиланням на цей договір. Всі
повідомлення сторін за цим договором
здійснюються у письмовій формі та
надсилаються рекомендованим листом,
кур'єром, телеграфом за зазначеними у
договорі адресами сторін. Датою
отримання таких повідомлень буде
вважатись; у випадку надіслання
рекомендованим листом, кур'єром,
телеграфом - дата поштового штемпеля
відділу зв'язку одержувача, а у випадку
вручення позичальнику особисто під
розписку про отримання - дата їх
особистого вручення.

ПАТ "Укрсоцбанк" в
односторонньому порядку збільшив
проценту ставку за кредитом
до 11% річних, починаючи з 01 листопада 2008
року (а. с. 52). Цю обставину визнала у
судовому засіданні представник
відповідача.

П. 3 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 серпня 2002 року №1155 (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Правила надання
послуг поштового зв'язку)
рекомендоване поштове відправлення -
поштове відправлення (лист, поштова
картка, бандероль, секограма, дрібний
пакет, мішок "M"), що приймається для
пересилання без зазначення суми
оголошеної цінності вкладення з
видачею відправникові розрахункового
документа про прийняття і
доставляється (вручається) адресатові
(одержувачу) під розписку.

Згідно з п. 114 Правил надання
послуг поштового зв'язку адресовані
фізичним особам рекомендовані поштові
відправлення, рекомендовані
повідомлення про вручення
реєстрованих поштових відправлень
(поштових переказів), повідомлення про
надходження переказів, що
пересилаються телеграфом або
електронною поштою, а також усі
повторні повідомлення про надходження
поштових відправлень (поштових
переказів) вручаються особисто
адресату (одержувачу), а у разі його
відсутності - повнолітнім членам сім'ї
за умови пред'явлення ними документа,
що посвідчує особу.

На момент виникнення спірних
правовідносин порядок приймання,
передавання та доставка телеграм
регулювався Правилами надання та
отримання телекомунікаційних послуг,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 09 серпня 2005 року.
Так, п. 336, п. 338 Правил визначено, що
телеграми з повідомленням про вручення
приймаються до всіх населених пунктів
України. Перед адресою в
такій телеграмі ставиться позначка
"повідомлення телеграфом" або
"повідомлення телеграфом термінове". У
разі коли повідомлення про вручення
телеграми не надійшло протягом
24 годин з моменту прийняття (для
телеграм, адресованих у сільську
місцевість, - протягом 48 годин), до місця
призначення телеграми надсилається
службовий телеграфний запит на ім'я
керівника структурного підрозділу
оператора, підприємства поштового
зв'язку, що здійснює оброблення
телеграм.

Виходячи з вищезазначеного,
позичальник вважається належним чином
повідомлений про збільшення розміру
процентної ставки за кредитом в
односторонньому порядку в тому разі,
коли банком не лише
відправлено на адресу такого
позичальника повідомлення про зміну
умов кредитного договору
(рекомендованим поштовим
відправленням, телеграфом чи кур'єром),
а й доведено факт його вручення
адресатові.

Ст. 60 ЦПК України покладено на
кожну із сторін обов'язок довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

ПАТ "Укрсоцбанк" не надано
доказів на підтвердження надіслання
ним ОСОБА_1 повідомлення про збільшення
з 01 листопада 2008 року процентної ставки
за кредитом до 11% річних у
спосіб, визначений п. 7.2. договору
кредиту на купівлю автотранспортних
засобів від 05 лютого 2008
року №380/295/08-А, і вручення їй такого
повідомлення. Також відповідачем не
наведеного доказів на підтвердження
вручення позивачеві повідомлення про
зміну розміру процентів за
користування кредитом особисто під
розписку. Додаткову угоду про внесення
змін до договору кредиту на купівлю
автотранспортних засобів від 05 лютого
2008 року №380/295/08-А в частині збільшення
процентної ставки за кредитом ОСОБА_1
не підписувала.

Главою 53 ЦК України
встановлений порядок укладення, зміни
та розірвання договору. Так, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною
(ст. 638 ЦК України). Моментом укладення
договору є одержання особою, яка
направила пропозицію укласти договір,
відповіді про прийняття цієї
пропозиції (ст. 640 ЦК України). Згідно зі
ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка
одержала пропозицію укласти договір, у
межах строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Так, воля особи виявляється в
її діях (поведінці, мовчанні), та,
враховуючи, що відповідно до чинного
законодавства та звичаїв ділового
обороту акцепт (прийняття пропозиції)
вчиняється шляхом підписання особою
запропонованих умов договору, або
шляхом відправлення листа, телеграми
тощо з відповіддю про прийняття
пропозиції, або шляхом вчинення
конклюдентних дій чи мовчання, або
шляхом вчинення особою, яка одержала
оферту (пропозицію), дій на виконання
оферти (а саме - сплата належної суми
грошей в нашому випадку).

Виходячи з норм ч. 2, ч. 3 ст. 205,
ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо позичальник
сплачує проценти за новою ставкою, то
пропозицію слід вважати прийнятою і
правочин вчиненим, (навіть за
відсутності доказів про належне
повідомлення боржника), оскільки
фактичні дії свідчать про прийняття
пропозиції.

Порядок сплати кредиту та
процентів за користування ним
визначений у п. 1.1. та
п. п. 2.4.1.-2.4.3. договору кредиту на
купівлю автотранспортних засобів від 05
лютого 2008 року №380/295/08-А. Зокрема
погашення кредиту здійснюється
щомісячними платежами у сумі
320,00 доларів США, а проценти за
користування кредитом нараховуються
банком в останній робочий день місяця і
їхня сума не є фіксованою. При цьому,
погашення заборгованості за кредитним
договором здійснюється у наступній
черговості: прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами; прострочена
заборгованість за кредитом; строкова
заборгованість за нарахованими
процентами; строкова
заборгованість за кредитом; пеня за
порушення строків повернення кредиту
та сплати процентів; штраф (п. 2.5.
договору).

Відтак, погашення після 01
листопада 2008 року ОСОБА_1 кредиту у
повному обсязі безумовно свідчило б
про прийняття нею пропозиції банку
щодо збільшення розміру процентів за
користування кредитом (надання
фактичної згоди на це).

Натомість, з матеріалів
справи вбачається, що після 01 листопада
2008 року ОСОБА_1 не здійснювала
погашення кредиту у повному обсязі (не
повертала щомісячно 320,00 доларів США та
нараховані проценти). Копії квитанцій
підтверджують той факт, що позичальник
не могла знати про зміну процентної
ставки, оскільки в них не зазначається
процентна ставка за користування
кредитом. Крім того,
листування ОСОБА_1 з банком свідчить
про те, що позичальник повідомлень від
банку про збільшення процентної ставки
за кредитом не отримувала. Внесення
ОСОБА_1 в окремих випадках до кас банку
сум, більших за розміром, ніж ті, що
належали до сплати у відповідному
місяці, було намаганням зменшити нею
прострочену заборгованість за
кредитом. Виходячи з наведеного, суд
вважає, що норма ч. 2 ст. 642 ЦК України не
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин (такий висновок суду
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постанові від 04 липня 2012 року №6-58ц12,
яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для врахування).

З огляду на те, що банком
допущено порушення договору кредиту на
купівлю автотранспортних засобів від 05
лютого 2008 року №380/295/08-А в частині
процедури реалізації свого рішення про
збільшення в односторонньому порядку
процентної ставки за кредитом, а саме -
неналежно повідомлено позичальника
про таку зміну, не підписано з нею
відповідної додаткової угоди, а самою
ОСОБА_1 не вчинено дій, які б свідчили
про прийняття нею пропозиції банку
щодо збільшення розміру процентів за
користування кредитом, суд приходить
до висновку про необхідність
задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати
протиправними дії ПАТ "Укрсоцбанк" щодо
підвищення в односторонньому порядку з
01 листопада 2008 року процентної ставки
за кредитом за договором кредиту на
купівлю автотранспортних засобів від 05
лютого 2008 року №380/295/08-А до 11% річних;
зобов'язати ПАТ "Укрсоцбанк" здійснити
перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за
договором кредиту на купівлю
автотранспортних засобів від 05 лютого
2008 року №380/295/08-А, виходячи з процентної
ставки за кредитом у розмірі 9% річних.

Суд не погоджується з
твердженням представника відповідача,
що позивачем в цій частині вимог
пропущено строк позовної давності,
позаяк докази, які б свідчили, коди саме
ОСОБА_1 була оповіщена про збільшення
процентної ставки за користування
кредитом, у справі відсутні. У своєму
листі до адміністрації банку від 26
серпня 2010 року позивач лише просить
надати їй роз'яснення з приводу
укладення додаткової угоди до
кредитного договору та докази на
підтвердження зміни розміру процентів
за користування кредитом, що не може
безумовно свідчити про
поінформованість ОСОБА_1 про
збільшення процентної ставки за
користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Ст. 1056-1 ЦК України
передбачено, що встановлений кредитним
договором розмір процентів не може
бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір процентів в
односторонньому порядку є нікчемною.

Закон України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо заборони банкам змінювати
умови договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку" від 12 грудня 2008 року, яким ЦК
України доповнено ст. 1056-1, набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

Оскільки договір кредиту на
купівлю автотранспортних засобів від 05
лютого 2008 року №380/295/08-А був укладений
до набрання чинності Законом України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку" від 12 грудня 2008 року, його
умови щодо права банку в
односторонньому порядку збільшити
розмір процентів за користування
кредитом (п. 2.6. договору) повністю
відповідали чинному на той момент
законодавству. Будь-яких інших підстав
недійсності даної частини кредитного
договору позивачем та її представником
не наведено, а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не
підлягають.

У п. 6.2. договору кредиту на
купівлю автотранспортних засобів від 05
лютого 2008 року №380/295/08-А міститься
третейська угода у вигляді
третейського застереження, яка
передбачає , що у випадку неможливості
вирішення спору шляхом переговорів,
сторони, керуючись ст. 5 Закону України
"Про третейські суди", домовляються про
те, що спір розглядається одноособово
третейським суддею Ярошовцевим В.М.
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.
Раскової, 15. У випадку неможливості
розгляду справи вказаним третейським
суддею спір розглядається третейським
суддею Мороз О.А. або Білоконем
Ю.М. у порядку черговості, вказаному у
даному пункті. У разі, якщо спір не може
бути розглянутий визначеними у даному
пункті суддями, суддя призначається
головою Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків.

Згідно зі ст. 17 ЦПК України
сторони мають право передати спір на
розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом.
Рішення третейського суду може бути
оскаржено в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Ст. 5 Закону України "Про
третейські суди" встановлено, що
юридичні та/або фізичні особи мають
право передати на розгляд третейського
суду будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом.

Перелік таких випадків
міститься в ст. 6 Закону України "Про
третейські суди". Редакція цієї статті,
яка була чинною на момент укладення
сторонами спірного договору, на
відміну від нині чинної редакції, не
забороняла третейським судам
розглядати спори у справах щодо
захисту прав споживачів послуг банку.

Спір може бути переданий на
розгляд третейського суду за наявності
між сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону. Спір
може бути переданий на вирішення
третейського суду до прийняття
компетентним судом рішення у спорі між
тими ж сторонами, з того ж предмета і з
тих самих підстав (ч. 1, ч. 2 ст. 5 Закону
України "Про третейські суди").

У відповідності до ст. 12
Закону України "Про третейські суди"
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. На час
виникнення спірних правовідносин
Закон не містив заборони на укладення
третейської угоди.

Рішенням Конституційного
Суду України від 10 січня 2008 року у
справі за конституційним поданням 51
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень абз. 7, абз.
11 ст. 2, ст. 3, п. 9 ст. 4 та розділу VIII
"Третейське самоврядування"
Закону України "Про третейські суди"
(справа про завдання третейського суду)
визнано, що відповідно до чинного
законодавства підвідомчий суду
загальної юрисдикції спір у сфері
цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК
України, ст. 6 Закону України "Про
третейські суди", оскільки, гарантуючи
право на судовий захист з боку держави,
Конституція України водночас визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч. 5
ст. 55 Конституції України). Це
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64
Конституції України).

Крім того, за роз'ясненнями,
викладеними в абз. 5 ч. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року №2 "Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції", договір сторін
про передачу спору на розгляд
третейського суду (ст. 17 ЦПК України) не
є відмовою від права на звернення до
суду за захистом.

Таким чином, третейська угода
про передання спору на розгляд
третейського суду не є відмовою від
права на звернення до суду, а є одним із
способів реалізації права на захист
своїх прав (такий висновок суду
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постановах від 26 грудня 2011
року №6-75цс11, від 06 червня 2012 року
№6-50ц12, які у відповідності до
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими
для врахування).

З наведеного вбачається, що
підстави для визнання третейської
угоди у вигляді третейського
застереження, яка міститься у п. 6.2.
договору кредиту на купівлю
автотранспортних засобів
від 05 лютого 2008 року №380/295/08-А,
відсутні, а тому позов ОСОБА_1 в цій
частині задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України суд присуджує з відповідача
судовий збір у сумі 229,40 грн. в
дохід держави, адже позивач згідно з п. 7
ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий
збір" звільнена від сплати судового
збору. Помилкова сплата ОСОБА_1
судового збору за подання позову про
захист прав споживача на позбавляє її
права звернутись до суду з заявою про
його повернення.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 642, 1054, 1056-1
Цивільного кодексу України, ст. 55
Закону України "Про банки і банківську
діяльність", ст. ст. 5, 6, 12 Закону України
"Про третейські суди", керуючись ст. ст.
4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, визнання
недійсними умов кредитного договору -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" щодо підвищення в
односторонньому порядку з 01 листопада
2008 року процентної ставки за кредитом
за договором кредиту на купівлю
автотранспортних засобів від 05 лютого
2008 року №380/295/08-А до 11% річних.

Зобов'язати публічне
акціонерне товариство "Укрсоцбанк"
здійснити перерахунок заборгованості
ОСОБА_1 за договором кредиту на купівлю
автотранспортних засобів від 05 лютого
2008 року №380/295/08-А, виходячи з процентної
ставки за кредитом у розмірі
9% річних.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
судовий збір у сумі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 (сорок) копійок в
дохід держави.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Суддя

Т.В. Андрейчук