Єдиний унікальний номер 227/5186/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1373/2014
Головуючий у 1 інстанції Тітова Т.А.
Єдиний унікальний номер 227518613ц
Янчук Т.О Номер
провадження 22ц-775137314
У Х В А Л А

Іменем
України

27 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Дундар І.О.

суддів Янчук
Т.О., Мірута О.А.

при секретарі
Чекіній А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
державного підприємства
«Добропіллявугілля» на рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 18 жовтня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства
«Добропіллявугілля» про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я на
виробництві,-

в с т а
н о в и в :

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької
області від 18 жовтня 2013 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1,
на його користь стягнуто у
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я на
виробництві, з державного
підприємства «Добропіллявугілля», 15 000
грн. В решті вимог відмовлено,
розподілені судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду,
державне підприємство
«Добропіллявугілля» звернулося до
апеляційного суду Донецької області з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права.

В судове засідання апеляційного
суду не з'явився представник
відповідача про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином , телефонограмою №1949,
зареєстрована в журналі телефонограм
20.01.2014 року..

Згідно до ч.2 ст.305 ЦПК.України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених поро час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні
заперечував проти доводів
апеляційної скарги , просив її
відхилити.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, виходив з того, що
позивач за час роботи у відповідача у
шкідливих та небезпечних умовах
отримав професійне захворювання і
висновком МСЕК від 19.07.2011 року йому
вперше встановлено 50% втрати
професійної працездатності, у зв'язку з
професійним захворюванням та 3 група
інвалідності. Ушкодженням здоров'я
позивачеві завдана моральна шкода, яку
повинен відшкодувати роботодавець,
згідно зі ст.237-1 КЗпП України.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, доводи
ОСОБА_1,дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що вимоги
позивача про стягнення на його користь
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню.

Судом встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що
позивач перебував у трудових
відносинах з відповідачем і отримав
в період виконання трудових
обов'язків професійне захворювання..
Висновком МСЕК від 19.07.2011 року йому
вперше встановлено 50% втрати
професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням та 3
група інвалідності.

Наявність небезпечних і шкідливих умов
праці позивача в державному
підприємстві «Добропіллявугілля» не
спростовані. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженими ним
органом працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Відповідачем не надано доказів
щодо відсутності його вини в
заподіянні позивачеві моральної шкоди.

Згідно із ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Моральну шкоду, зважаючи на її
сутність, не можна відшкодувати в
повному обсязі, оскільки немає (і не
може бути) точних критеріїв майнового
виразу душевного болю. Зважаючи на це,
будь-яка компенсація моральної шкоди
не може бути адекватною дійсним
стражданням, тому будь-який її розмір
може мати суто умовний вираз.

При вирішенні спору суд першої
інстанції правильно врахував вину
підприємства в заподіянні шкоди
позивачу, що випливає з висновку МСЕК
від 19.07.2011 року , яким було
встановлено вперше 50% втрати
професійної працездатності позивачу,
врахував глибину душевних страждань
позивача, з врахуванням конкретних
обставин справи визначив розмір
відшкодування моральної шкоди 15 000
грн.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що позивач має право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
моральної шкоди визначений судом на
підставі здобутих по справі доказів,
доводи апеляційної скарги відповідача
висновки суду не спростовують.
Апеляційний суд підстав для
скасування, зміни рішення суду не
вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

у х в а
л и в :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Добропіллявугілля» -
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької
області від 18 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді