Єдиний унікальний номер 226/29/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/2151/2014
Головуючий у 1 інстанції :Рибкін О.А.
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Іванової А.П., Кіянової С.А.
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Димитрові
Донецької області на рішення
Димитрівського міського суду від 22
січня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Димитрові,
третя особа Державне підприємство
«Красноармійськвугілля» про
відшкодування моральної шкоди,
Рішенням Димитрівського
міського суду від 22 січня 2014 року
задоволено частково позов ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Димитрові про
відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Димитрові на
користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 18 000 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати та відмовити позивачу у
задоволенні позову, оскільки судом
першої інстанції порушені ноорми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що позивачем не надано
доказів вини Фонду у спричиненні
моральної шкоди, висновок МСЕК з цього
приводу відсутній, розмір моральної
шкоди необґрунтовано, не враховано, що
Законом України від 23.02.2007 року
припинено відшкодування моральної
шкоди Фондом з 01.01.2008 року незалежно від
часу настання страхового випадку.

В судове засідання
апеляційного суду сторони не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матенріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами і визначив закон, який їх
регулює.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Димитрові про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач працював у небезпечних та
шкідливих умовах тривалий час з 11.02.1980
року до 01.09.2003 року на шахті «Стаханова»
ДП «Красноармійськвугілля»
прохідником підземним, гірником
підземним. 16.02.2003 року під час виконання
трудових обов»язків з ним стався
нещасний випадок, внаслідок чого він
отримав травму правого ока, про що
складено акт за формою Н-1. Висновком
МСЕК від 31.07.2003 року позивачу вперше
встановлено 45 % втрати професійної
працездатності і надано 3 групу
інвалідності безстроково. Моральну
шкоду ОСОБА_1 спричинено частковою
втратою професійної працездатності,
змінилися умови його життя, він
тривалий час проходив лікування,
втрату професійної працездатності
йому встановлено безстроково. Розмір
моральної шкоди визначено з
урахуванням принципу розумності та
справедливості.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованного висновку про те, що
позивач має права на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на
підставі ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що заподіяли втрату
працездатності" від 23.09.1999 р, яка діяла
на час спричинення позивачу моральної
шкоди.

Так, в даному конкретному
випадку ОСОБА_1 дійсно несе фізичні
страждання і розмір моральної шкоди
встановлений судом першої інстанції з
урахуванням характеру і наслідків
виробничої травми, того, що втрату
професійної працездатності позивачу
встановлено в розмірі 45% згідно
висновку МСЕК від 31.07.2003 р. безстроково,
відновлення стану його здоров»я
неможливо, відповідає нормам
матеріального та процесуального права
і не порушує принцип справедливості і
розумності згідно вимог ст.41
Міжнародної Конвенції про захист прав
людини та основних свобод. Судом
враховано, що відповідно до роз"яснень
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної шкоди" від
31.03.1995 р. №4 розмір моральної шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема враховуються характер та
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.
Встановлений судом 1 інстанції розмір
відшкодування моральної шкоди
позивачу не перевищує меж позовних
вимог, відповідає характеру та обсягу
заподіяних позивачу моральних
страждань. При цьому суд із засад
розумності, виваженості і
справедливості вважає такий розмір
відшкодування моральної шкоди
справедливим.

Доводи представника Фонду
про те, що Законом України від 23.02.2007
року №717-V положення щодо відшкодування
моральної шкоди виключено із Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", суд
не приймає до уваги, оскільки
зазначений закон не має зворотньої
сили і не може розповсюджуватися на
правовідносини, які виникли до
набрання ним чинності, як в даному
випадку.

Інші доводи апеляційної
скарги відповідача також не впливають
на правильність висновків суду першої
інстанції.

Визнаючи розмір моральної
шкоди, суд виходив із ступеня і глибини
моральних страждань позивача та
розміру втрати працездатності в
конкретному випадку.

При встановлені фактів і
постановлені рішення судом 1 інстанції
не порушено норм процесуального права
та правильно застосовані норми
матеріального права, тому підстав для
скасування рішення суду не має.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст..ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У
Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Димитрові
Донецької області відхилити.

Рішення Димитрівського
міського суду Донецької області від 22
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді :