Номер провадження № 22-ц/785/3292/14
Головуючий у першій інстанції Смокіна
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 24 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунальної установи «Ізмаїльський
архів» про визнання наказу частково
незаконним, стягнення невиплачених
сум, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області з позовом, який в
процесі розгляду справи уточнила до КУ
«Ізмаїльський архів» про визнання
наказу частково незаконним, стягнення
невиплачених сум, відшкодування
моральної шкоди посилаючись на те, що
наказом по КУ «Ізмаїльський архів» №
64-л від 22.12.2010 року ОСОБА_2 було
незаконно звільнено з посади архівіста
за ст.40 ч.3 КЗпП України. Даний наказ
було оскаржено в судовому порядку.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 09.04.2012 року
вимоги про стягнення невиплачених сум
виділено у самостійне провадження.

При звільненні розрахунок з позивачем
було проведено з порушенням вимог
трудового законодавства. Так, у
порушення ст.116 КЗПП України не було
проіндексовано тарифну ставку, не
виплачено премію, інтенсивність 50%
згідно штатного розкладу на 2010 рік,
була утримана раніше нарахована та
виплачена премія за жовтень, листопад
2010 року. Крім цього, при звільненні
позивачу не було виплачено надбавку до
заробітної плати за інтенсивний труд 50%
посадового окладу за листопад-грудень
2008 та січень-грудень 2009 року згідно
штатного розкладу та колективного
договору на відповідний рік.

Також зазначили, що з 2006 року за усним
розпорядженням керівника на позивача
було додатково покладено обов'язки
касира на період відсутності зав.
канцелярії ОСОБА_3 згідно наказу № 15
від 28.08.2006 року, які вона виконувала з
серпня 2006 по грудень 2007 р. включно,
однак у порушення ст.105 КЗпП України
позивачу не було нараховано та
виплачено доплату за суміщення
професій в розмірі 50% посадового окладу
зав. канцелярії. ОСОБА_2 вважає, що у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
вказаних сум вона має право на
компенсацію втрати частини заробітної
плати.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 24 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково, визнано незаконним п.2 наказу
№ 64-л від 22.12.2010 року в частині
утримання премії за жовтень, листопад
2010 року; стягнуто з КУ «Ізмаїльський
архів» на користь ОСОБА_2 утриману при
звільненні премію за жовтень, листопад
2010 року в розмірі 533 грн.; премію,
інтенсивність 50% заробітної плати за
грудень 2010 року в розмірі 189,91 грн.;
індексацію заробітної плати за грудень
2010 року в розмірі 141,55 грн.; моральну
шкоду в розмірі 300 грн.; витрати на
правову допомогу в розмірі 934,92 грн.;
стягнути з КУ «Ізмаїльський архів» в
дохід держави судовий збір в розмірі
38,97 грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним
ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду
з апеляційною скаргою в якій просить
скасувати рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 січня 2014 року ухвалити нове
рішення яким її позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково
суд обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що наказом № 7 від
13.06.2006 року ОСОБА_2 прийнята тимчасово
на 0,5 ставки архівіста з окладом згідно
штатного розкладу з 13.06.2006 року. Наказом
№ 19 від 10.10.2006 року ОСОБА_2 прийнята на
посаду архівіста з 10.10.2006 року постійно
на 0,5 ставки.

Наказом № 64-л від 22.12.2010 року ОСОБА_2
звільнено за ст.40 п.3 КЗпП України за
систематичне невиконання правил
внутрішнього трудового розпорядку, п.2
наказу зобов'язано здійснити
остаточний розрахунок, утримати
преміальні за жовтень, листопад 2010
року.

20.01.2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до КУ «Ізмаїльський архів» про
визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення № 64-л від 22.12.2010
року, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 09.04.2012 року
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення доплати до заробітної плати
виділено у самостійне провадження.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 17.04.2013 року
наказ № 64-л від 22.12.2010 року про
звільнення ОСОБА_2 скасовано, позивача
поновлено на роботі, стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05.07.2013 року рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 17.04.2013 року
змінено в частині розміру середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, в
решті рішення залишено без змін.

В день звільнення 22.12.2010 року з позивача
згідно п.2 наказу № 64-л від 22.12.2010 року
було утримано раніше нараховані та
виплачені позивачу з утриманням всіх
податків та обов'язкових платежів
премії за жовтень, листопад 2010 року в
загальному розмірі 533 грн.

Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення
провести з працівником розрахунок у
строки, передбачені ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно ч.1 ст.127 КЗпП України
відрахування із заробітної плати
можуть проводитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України.
Частиною 2 передбачені підстави для
відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, за
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу. Серед них
відсутні підстави для відрахування із
заробітної плати працівника раніше
нарахованих та виплачених премій.

Частиною 1 статті 128 КЗпП України
передбачено, що при кожній виплаті
заробітної плати загальний розмір усіх
відрахувань не може перевищувати 20%, а у
випадках, окремо передбачених
законодавством України - 50% заробітної
плати, яка належить до виплати
працівникові.

Районним судом на думку колегії
правильно визначено, що з розрахунку
заробітної плати ОСОБА_2 за 2010 рік
вбачається, з нарахованої заробітної
плати - 379,83 грн. та відпускних - 252,24 грн.
було утримано 533 грн. премії, на руки
позивачу було видано 81,14 грн., що було
порушенням вимог ст.128 КЗпП України.

Також районним судом правильно надана
оцінка вимогам позивача про стягнення
з відповідача премії, інтенсивності 50%
заробітної плати за грудень 2010 року в
розмірі 189,90 грн., оскільки штатним
розкладом на 2010 рік була передбачена
премія, інтенсивність 50% посадового
окладу працівників.

У відповідності до ч.5 ст.95 КЗпП України
заробітна плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.2 ЗУ «Про індексацію грошових
доходів населення» індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані ними в гривнях на території
України і які не мають разового
характеру, в тому числі оплата праці.
Індексації підлягають грошові доходи
населення у межах прожиткового
мінімуму, встановленого для
відповідних соціальних і
демографічних груп населення.

Згідно з п.п.2,4 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003
року № 1078, індексації підлягає оплата
праці найманих працівників
підприємств, установ, організацій у
грошовому виразі, яка включає оплату
праці за виконану роботу згідно з
тарифними ставками (окладами) і
відрядними розцінками, доплати,
надбавки, премії, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
законодавством, а також інші
компенсаційні виплати, що мають
постійний характер. У разі
несвоєчасної виплати сум індексації
грошових доходів громадян провадиться
їх компенсація відповідно до
законодавства.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в листі Міністерства праці
та соціальної політики України від
30.10.2003 № 024-130 «Щодо індексації
грошових доходів населення» при
звільненні працівника, який не
відпрацював повний робочий місяць,
індексації підлягає частина грошового
доходу в межах прожиткового мінімуму
за фактично відпрацьований час.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача індексації заробітної
плати за грудень 2010 року (фактично
відпрацьованих 16 робочих днів) в
розмірі 141,55 грн. представником
відповідача були визнані та не
оскаржувалися.

Відповідно до ст.ст.2,3 ЗУ «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» компенсація громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться).

Виходячи із наданого позивачем
розрахунку компенсації та його
пояснень, районний суд правильно
дійшов висновку про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог в
цій частині та вимог апеляційної
скарги.

Згідно ст.233 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2
працювала постійно на 0,5 ставки
архівіста згідно наказу № 19 від 10.10.2006
року.

Наказом № 38 від 29.10.2007 року у зв'язку зі
скороченням посади зав. канцелярії
обов'язки останньої були
перерозподілені на ряд співробітників
архіву, зокрема, на позивача було
покладено ведення книги наказів та
каси архіву.

31.10.2008 року позивач звернулась до
директора КУ «Ізмаїльський архів» про
зняття з неї обов'язків касира та
ведення касової книги з причини
відсутності спеціальної освіти,
заповнення касових книг з помилками,
тощо.

На підставі заяви позивача було видано
наказ № 47 від 31.10.2008 року про зняття з
архівіста обов'язків касира та
надбавки за інтенсивну працю.

З вказаним наказом позивач була
ознайомлена в день його винесення, про
що свідчить її підпис в наказі.

Оскільки наказ № 47 від 31.10.2008 року про
зняття доплати за інтенсивність в
передбачені законом строки позивачем
оскаржений не був, районний суд прийшов
правильного висновку про те що не має
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача надбавки за
інтенсивність праці.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційної скарги не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 24 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.О. Суворов

І.А. Артеменко