Єдиний унікальний номер 2-681/11
Номер провадження 22-ц/775/2292/2014
Єдиний унікальний номер: 2/0534/681/11
Номер провадження: 22ц-775/2292/14
Головуючий в першій інстанції - Дубовик
Доповідач - Супрун М.Ю.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Никифоряка Л.П.,

суддів
Супрун М.Ю., Корчистої О.І.,

при секретарі
Руденко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
третя особа: ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Микитівського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 19
липня 2011 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Микитівського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 19
липня 2011 року вищезазначений позов
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» ( далі:
ПАТ КБ «ПриватБанк») задоволено
частково. У рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ GOH3GA від 09.06.2008 року в розмірі 128942
грн.22 коп. звернуто стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки №
GOH3GA від 09 червня 2008 року:
двокімнатну квартиру, загальною площею
49,50 кв.м., розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві приватної
спільної часткової власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, у розмірі по 1/2 частині
кожному, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк»»
за початковою ціною 106700 грн.00 коп. з
укладанням від імені ОСОБА_2, ОСОБА_3
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ПАТ
КБ«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу. В
решті позовних вимог відмовлено.
Розподілено судові витрати.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_3 та подав на нього
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначив, що про день та час
розгляду справи він, в порушення вимог
закону повідомлений не був. Крім того,
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» підвищив
процентну ставку з 20,04% до 24,96% з 01.02.2009
року без дотримання узгодженої
процедури, чим грубо порушив умови
договору.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
апеляційного суду підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанції також просила задовольнити
апеляційну скаргу.

Представник позивача Бондаренко Д.Ю.,
діючий за довіреністю, заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Третя особа у судове засідання не
з'явилась, була повідомлена про час та
місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції

Судом першої інстанції при вирішенні
справи встановлено, що згідно
кредитному договору № GOH3GA від 09
червня 2008 року, укладеному між ЗАТ КБ
«ПриватБанк»( перейменованому у ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_2,. останній був
наданий кредит у розмірі 89734,70 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 09.06.2023
року(а.с.12-14)

9 червня 2008 року, в якості забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, між позивачем і
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
укладений договір іпотеки квартири №
GOH3GA, за умовами якого відповідачі
передали в іпотеку банку двокімнатну
квартиру, загальною площею 49,50 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить їм на праві приватної
спільної часткової власності, по 1/2
частині кожному, на підставі свідоцтва
про право власності №227, виданого 19.01.2006
року відділом обліку, розподілу і
приватизації житлового фонду
Горлівської міської ради. (а.с.15-18)

Позичальник ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала тому
станом на 28 березня 2011 року загальний
розмір її заборгованості перед
позивачем складає 128942,22 грн., в тому
числі: 78655,09 грн. - заборгованість за
кредитом, 35953,99 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
2979,72 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 11353,42 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. (а.с.10-11)

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позичальник ОСОБА_2 неналежно
виконувала свої зобов'язання за
кредитним договором, а саме не в
повному обсязі та несвоєчасно
сплачувала кредит та відсотки за його
користування, є підстави для
задоволення вимог позивача за цим
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

В частині відмови в задоволенні позову
рішення не оскаржувалось, тому, у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
Україні, апеляційним судом не
перевірялось.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі, та на умовах
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, і одностороння
відмова від зобов'язання виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Також підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки
передбачені умовами договору іпотеки
від 09 червня 2008 року, укладеного між
сторонами.

Таким чином, враховуючи те,
що боржник ОСОБА_2 неналежно
виконувала свої зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим в
неї утворилась заборгованість, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
вимог банку про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги щодо
недотримання банком процедури
підвищення процентної ставки
апеляційний суд не приймає до уваги,
зазначаючи наступне.

Судом встановлено, що за кредитним
договором, укладеним 09 червня 2008 року
між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2,
банком в односторонньому порядку з 01
лютого 2009 року було збільшено
процентну ставку за користування
кредитом з 20,04% до 24,96% річних. (а.с.10-11)

Згідно ст. ст. 47, 49 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» (в
редакції, яка діяла на час укладення
кредитного договору) комерційні банки
самостійно встановлюють процентні
ставки та комісійну винагороду по
своїх операціях. Банк не може надавати
кредити під процент, ставка якого є
нижчою від процентної ставки за
кредитами, які бере сам банк, і
процентної ставки, що виплачується ним
по депозитах. Виняток можна робити лише
у разі, якщо при здійсненні такої
операції банк не матиме збитків.

Відповідно до частини 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів» (
в редакції на час виникнення
правовідносин), у договорі про надання
споживчого кредиту може зазначатися,
що відсоткова ставка за кредитом може
змінюватися залежно від зміни
облікової ставки Національного банку
України або в інших випадках. Про зміну
відсоткової ставки за споживчим
кредитом споживач повідомляється
кредитодавцем письмово протягом семи
календарних днів з дати її зміни. Без
такого повідомлення будь-яка зміна
відсоткової ставки є недійсною.

Тобто, діюче на час укладення
кредитного договору законодавство
дозволяло банкам, в випадках
передбачених договором, змінювати, в
тому числі в односторонньому порядку,
процентну ставку за користування
кредитом, що і було передбачено
сторонами в п. 2.3.1. кредитного договору.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно п. 2.3.1 кредитного договору,
сторонами погоджено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом, при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме: зміні курсу долара США
до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні
з курсом долара США до гривні,
встановленого НБУ на момент укладення
даного договору; зміні облікової
ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у
страховий (резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті (по
статистиці НБУ). При цьому банк
надсилає позичальникові письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність процентної
ставки. Збільшення процентної ставки
банком у вищевказаному порядку можливо
в границях кількості пунктів, на яке
збільшилася ставка НБУ, розмір
відрахувань у страховий фонд,
середньозважена ставка по кредитах або
пропорційно збільшенню курсу долара
США. (а.с.12 )

Судом встановлено, що банк належним
чином виконав умови зазначеного пункту
кредитного договору, надіславши 09
січня 2009 року ОСОБА_2 повідомлення від 31
грудня 2008 року про підвищення
процентної ставки, що підтверджується
копіями цього повідомлення та реєстру
№ 21 ip рекомендованих листів (а.с. 128, 132).

З таким порядком повідомлення про
підвищення відсоткової ставки за
кредитом позичальник погодився,
підписав договір, а отже дії банку
відповідали також вимогам і положенням
ст. 627 ЦК України.

Посилання апеляційної скарги на
процесуальні порушення суду першої
інстанції не заслуговують на увагу
апеляційного суду, оскільки у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України, ці порушення можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо вони призвели
неправильного вирішення справи.

Інші доводи апелянта є також
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

З урахуванням наведеного, рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому апеляційний
суд, на підставі ст.308 ЦПК України,
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Микитівського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 19
липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання нею законної сили.

Судді: