АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/239/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж.М. Доповідач -
Кіктенко Л.М. Категорія 67
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

9 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Осіяна О.М., Дерев*янко О.Г.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського
районного суду, Дніпропетровської
області від 14 жовтня 2013 року по справі
за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа:
Головне управління юстиції у
Дніпропетровській області про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпропетровського районного
суду, Дніпропетровської області від 14
жовтня 2013 року в задоволенні заяви
ОСОБА_2, зацікавлена особа: Головне
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
встановлення факту, що має юридичне
значення відмовлено.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_2,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду змінити,
посилаючись на необґрунтованість
рішення суду, яким порушуються її
законні права та інтереси.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 28 травня 2013 року
ОСОБА_2 звернулася до
Дніпропетровського районного суду,
Дніпропетровської області з завою, в
якій просила встановити факт що має
юридичне значення, тобто факт
наявності технічної помилки у площі 0,353
га замість 0,0353 га у Договорі дарування
земельної ділянки, посвідченому 15
листопада 2002 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованого за реєстром № 1209,
бланк ВАС № 197652.

В обґрунтування заяви заявниця вказала
на те, що 15 листопада 2002 року ОСОБА_4
подарувала їй, ОСОБА_2, земельну ділянку
площею 0,0353 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Договір дарування
земельної ділянки посвідчено 15
листопада 2002 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округа ОСОБА_3,
зареєстровано за реєстром № 1209, бланк
ВАС № 197652. У п. 1.3 Договору дарування
земельної ділянки зазначено, що
земельна ділянка належала Дарувателю
на підставі Державного акту на право
приватної власності на землю Серія ДП
ДН № 003918, виданого Підгородненською
міською радою 27 вересня 1995 року. Акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 3454. Як
з'ясувалось з часом, в Договорі
дарування земельної ділянки була
допущена технічна помилка. А саме в п.
1.1. зазначено, що «Даруватель
подарувала, а Обдарована прийняла в дар
земельну ділянку площею 0, 353 га»,
замість «Даруватель подарувала, а
Обдарована прийняла в дар земельну
ділянку площею 0,0353 га». Отже, заявниця
прохала в судовому порядку встановити
факт що має юридичне значення, тобто
факт наявності технічної помилки у
вищезазначеному Договорі дарування
земельної ділянки, яка була допущена
приватним нотаріусом ОСОБА_3 під час
його укладання.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що 15 листопада 2002
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
укладено договір дарування земельної
ділянки площею 0,353 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). Договір
дарування земельної ділянки
посвідчено 15 листопада 2002 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано за реєстром № 1209, бланк
ВАС № 197652.

ОСОБА_2 прохала встановити факт
наявності технічної помилки у Договорі
дарування земельної ділянки АДРЕСА_1, а
саме « 0,353 га» замість « 0,0353 га». Однак,
відповідно до даних Державного
земельного кадастру інформація щодо
реєстрації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0353 га -
відсутня. Зокрема, відповідно до Книг
записів державних актів на право
приватної власності на землю за
реєстраційним номером № 3453
зареєстровано Державний акт на право
приватної власності на землю 18.05.1998
року, виданий ОСОБА_6 на земельну
ділянку загальною площею 0,0625 га в с/т
«Геофізік», для ведення садівництва на
підставі рішення Підгородненської
міської ради № 179 від 20.09.1997 року, що
підтверджується листом Управління
Держземагентства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області № 4616
від 23.07.2013 року (а.с.45).

Таким чином, доказів,які б
підтверджували твердження заявниці
щодо технічної помилки у площі
подарованої земельної ділянки суду
першої інстанції не надано.

Відповідно до роз'яснень ПВСУ у
Постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про
судову практику у справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» - в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо згідно із
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи немайнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Юридичні факти - це обставини чи
життєві факти, з якими норми права
пов'язують виникнення, зміну або
припинення правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні вимог
заявника, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, що факт, який
прохає встановити заявник, не підлягає
встановленню відповідно до вимог
ст256,258 ЦПК України.

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішенні суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, не є суттєвими для
правильного вирішення спору, зводяться
до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Тому колегія суддів приходить до
висновку, що факт, який просить
встановити заявник, не породжує
юридичні наслідки для заявника, від
нього не залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових її
прав, не підлягає встановленню у
порядку, встановленому ст. 256, 258 ЦПК
України.

Керуючись ст.,ст.209,303,307,308,314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 14
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: