У х в а л а

іменем україни

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Одеська міська рада про
визнання права власності за касаційною
скаргою заступника прокурора Одеської
області в інтересах держави в особі
Одеської міської ради на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 10 грудня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 13 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначав, що йому на підставі свідоцтва
про право на спадщину належить
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 176
кв.м. У будинку, в якому розташована
належна йому квартира, є підсобне
приміщення підвалу, яке має площу 152, 4
кв.м.

Зазначав, що ним була проведена
реконструкція підсобного приміщення
підвалу, приміщення було осушене,
видалений брухт, зроблений капітальний
ремонт. Пізніше він звернувся до
сусідів - власників інших квартир
будинку АДРЕСА_1 та отримав згоду на
передання йому права власності на
допоміжне приміщення підвалу площею
152, 4 кв.м., а також про присвоєння номеру
АДРЕСА_1 вказаному приміщенню у всіх
співвласників вказаного приміщення,
крім відповідача ОСОБА_4

Посилаючись на наведене, просив
визнати за ним право власності на
нежиле приміщення АДРЕСА_1, загальною
площею 152, 4 кв.м.

ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 визнав.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 10
грудня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 13 листопада 2013 року, позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
нежиле приміщення АДРЕСА_1, загальною
площею 152, 4 кв.м.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Одеської області в інтересах
держави в особі Одеської міської ради,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу передати на новий розгляд суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Зазначеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що квартира
АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11 грудня 2002 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що власники квартир будинку не
заперечують проти визнання за
позивачем права власності на
реконструйоване нежиле приміщення
підвалу, а тому в силу ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 382
ЦК України вважав за можливе визнати
право власності за позивачем на спірне
приміщення.

Проте погодитися з таким висновком
судів не можна.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» визначено
поняття допоміжних та нежитлових
приміщень. Так, допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку -
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Нежилі приміщення- це приміщення, що
належать до житлового комплексу, але не
відносяться до житлового фонду і є
самостійним об»єктом
цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України,
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх власників.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи,
балансоутримувачем жилого будинку
АДРЕСА_1 є комунальне підприємство
«Житлово-комунальний сервіс
«Фонтанський» (а. с. 47).

Вирішуючи спір, суди у
порушення вимог ст. ст.212-214 ЦПК України
не з»ясували належним чином статус
спірного приміщення - чи є воно
допоміжним чи нежилим приміщенням
будинку АДРЕСА_1, а відтак чи
знаходиться підвал у спільній сумісній
власності усіх власників квартир
будинку чи територіальної громади
міста.

Суди також помилково
вирішили питання про присвоєння
виділеному об»єкту нової окремої
адреси, оскільки це до компетенції суду
не належить.

Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Суди на зазначене уваги не звернули, у
матеріалах справи відсутні будь-які
докази, які б свідчили про здійснення
позивачем реконструкції спірного
приміщення з отриманням всіх
необхідних дозволів та належного
прийняття в експлуатацію
реконструйованого приміщення, а також
немає доказів, які б свідчили, що
позивач звертався до органу місцевого
самоврядування з приводу визнання за
ним права власності на реконструйоване
нежитлове приміщення у позасудовому
порядку.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК
України судами не враховані норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановлені та не перевірені
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
заступника прокурора Одеської області
в інтересах держави в особі Одеської
міської ради задовольнити.

Рішення Приморського
районного суду м. Одеси
від 10 грудня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області
від 13 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік