УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014р. Харцизький міський суд
Донецької області в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

при секретарі - Омельяненко Є.Є.

за участю представника заявника -
ОСОБА_1

державного виконавця - Пилюшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харцизьку Донецької
області скаргу ОСББ «Калініна-22» на дії
державного виконавця відділу ДВС
Харцизького міського управління
юстиції Пилюшенко Ю.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2014р. заявник звернувся до суду з
вказаною скаргою, яку мотивує тим, що
09.11.2011р. Харцизьким міським судом
Донецької області було видано судовий
наказ №2н-5082/2011, згідно з якого на його
користь з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
солідарно була стягнута
заборгованість за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території в
сумі 861,16грн. Судовий наказ набрав
законної сили 03.12.2011р. і був
пред'явлений до виконання до ВДВС м.
Харцизька. 06.11.2013р. державним
виконавцем Пилюшенко Ю.Ю. винесена
постанова ВП № 33274113, згідно якої
відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ повернути
стягувачу у зв'язку з відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення. Вважає такі дії
державного виконавця неправомірними,
оскільки відповідно вказаної норми
закону виконавчий документ може бути
повернутий стягувачу з підстав
відсутності у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення, лише у
випадку, коли заходи, прийняті
державним виконавцем по розшуку такого
майна, були безрезультатними. В даному
випадку в матеріалах виконавчого
провадження відсутні докази прийняття
державним виконавцем усіх заходів для
розшуку майна боржника, з'ясування його
доходів, тобто для своєчасного, повного
виконання судового рішення. Тому
просить визнати неправомірною
постанову державного виконавця ВДВС
Харцизького міського управління
юстиції Пилюшенко Ю.Ю. ВП № 33274113 від
06.11.2013р. про повернення виконавчого
документа стягувачу і зобов'язати
державного виконавця продовжити
виконання судового наказу Харцизького
міського суду №2н-5082/2011 від 09.11.2011р. про
стягнення на його користь з ОСОБА_5
заборгованості в сумі 861,16грн.

Крім того, просить поновити строк
звернення до суду з даною скаргою,
оскільки вважає, що він пропущений з
поважних причин. При цьому посилається
на те, що копія постанови державного
виконавця від 06.11.2013р. була отримана
ними рекомендованим листом тільки
24.03.2014р.

Представник заявника в судовому
засіданні доводи скарги підтримав
повністю, просить її задовольнити.

Державний виконавець Пилюшенко Ю.Ю. в
судовому засіданні скаргу не визнала
та пояснила, що в межах даного
виконавчого провадження вона виходила
на місце мешкання боржника для
вручення виклику до державного
виконавця, але з'ясувала, що квартирою
ніхто тривалий час не користується,
двері були в пилу та павутинні, сусіди
відмовились надавати будь-яку
інформацію. Виконавче провадження було
передано їй в січні 2013р. і в силу
знаходження у неї понад 4тис.
виконавчих проваджень, вона не мала
фізичної сили проконтролювати усі
виконавчі дії, а стягувач з приводу
невиконання до ДВС не звертався,
взагалі відмовився від співпраці з
державним виконавцем. В вересні-жовтні
2013р. вона направляла запити до МРЕВ,

УПФУ, але відповіді на них до цього часу
не надійшло, направити запити до
податкової інспекції вона не мала
можливості у зв'язку з відсутністю ІІН
боржника. Вважає, що постанова про
повернення виконавчого документа
винесена нею правомірно.

Суд, вислухавши пояснення представника
заявника, державного виконавця,
дослідивши матеріали справи, вважає
скаргу обґрунтованою та такою, що
підлягає частковому задоволенню за
наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі -Закон)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи
органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст.6 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані

йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності

порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.32 Закону заходами
примусового виконання рішень є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток),доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу
певних предметів, зазначених у рішенні;
4) інші заходи, передбачені рішенням.

При цьому, згідно ст. 52 Закону звернення
стягнення на майно боржника полягає
в його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у

банках та інших фінансових установах,
на рахунки в цінних паперах

у депозитарних установах. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено

частково, повертається стягувачу у
разі, якщо у боржника відсутнє майно,
на яке може бути звернуто стягнення,
а здійснені державним виконавцем
відповідно до цього

Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт.

Про повернення стягувачу
виконавчого документа та авансового
внеску державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може

бути оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим

Законом.

Згідно ст. 82 Закону рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний
виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Згідно ч.5 ст. 83 Закону постанови
державного виконавця, винесені в ході
виконавчих дій, можуть бути оскаржені
в десятиденний строк з дня їх

винесення у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суд у десятиденний строк
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод. Пропущений з поважних причин
строк для подання скарги може бути
поновлено судом.

Суд встановив, що Харцизьким міським
судом Донецької області 09.11.2011р. було
видано судовий наказ №2н-5082/2011, згідно з
якого на користь ОСББ «Калініна-22» з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно була
стягнута заборгованість за послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території в сумі 861,16грн.

Судовий наказ набрав законної сили
03.12.2011р. і цього ж дня виданий стягувачу.

Вказаний судовий наказ в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_5
02.07.2012р. був пред'явлений до виконання
до ВДВС м. Харцизька.

Постановою державного виконавця від
02.07.2012р. відкрито виконавче провадження
за вищевказаним судовим наказом.

30.07.2013р. державним виконавцем складено
акт про те, що у боржника ОСОБА_5 за
адресою м.Зугрес, вул..Калініна, 22/29
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення.

06.11.2013р. державним виконавцем
Пилюшенко Ю.Ю. винесена постанова ВП №
33274113, згідно якої відповідно до п.2 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ
повернутий стягувачу у зв'язку з
відсутністю у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення.

Копія вказаної постанови направлена
стягувачу та отримана ним 24.03.2014р.

Вирішуючи питання про дотримання
строків звернення до суду з даною
скаргою, суд, виходячи з роз'яснень
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ (п.16 постанови №6
від 07.02.2014р. «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах»),
вважає, що перебіг строку оскарження
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу повинен
визначатися за нормами ст. 385 ЦПК
України, тобто з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод,
оскільки ст. 47 Закону не встановлено
спеціальний порядок обчислення
строків оскарження даної постанови
державного виконавця.

Враховуючи те, що оскаржувана
постанова винесена державним
виконавцем 06.11.2013р., але отримана
стягувачем 24.03.2014р., що підтверджується
поштовим штампом на поштову конверті,
суд вважає, що про порушення своїх прав
стягувач дізнався тільки після
отримання копії оскаржуваної
постанови і дана скарга подана ним до
суду 01.04.2014р., тобто з дотриманням
встановленого строку. Тому підстав
розглядати клопотання заявника про
поновлення цього строку суд в даному
випадку не вбачає.

Оцінивши обставини справи,
проаналізувавши вимоги діючого
законодавства, виходячи з того, що
принципом цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, яке
відповідно до ст. 14 ЦПК України є
обов'язковим для виконання і
відповідно до ст.6 Конвенції про захист
прав та свобод людини елементом
справедливого судового розгляду, суд
вважає дії державного виконавця щодо
винесення постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав відсутності у боржника майна,
на яке може бути звернуто стягнення,
неправомірними.

При цьому, суд виходить з того, що
виконавчий документ може бути
повернутий з підстав відсутності майна
у боржника тільки у разі, якщо
здійснені державним виконавцем
відповідно до Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

Але в ході дослідження матеріалів
виконавчого провадження, відкритого за
вказаним судовим наказом, судом
з'ясовано, що ніякі заходи з виконання
судового рішення, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»,
державним виконавцем не
здійснювались, ним не направлялись
запити до відповідних установ та
органів з метою з'ясування належності
боржнику будь-якого рухомого та
нерухомого майна, джерела його доходу,
не вирішувалось

питання про опис та арешт належного
майна, протягом тривалого часу не
здійснювались його виклики, не
перевірявся факт проживання його за
зазначеною у виконавчому документі
адресою. Ніяких заходів щодо розшуку
майна боржника ОСОБА_5 державним
виконавцем в межах даного виконавчого
провадження не приймалось.

За таких обставин суд вважає, що
державний виконавець в порушення вимог
ст. 11 Закону не прийняв усіх належних,
своєчасних заходів для повного
виконання судового рішення, а
винесення ним постанови про повернення
виконавчого документа з вказаних
підстав є передчасним та
неправомірним.

Суд не приймає до уваги доводи
державного виконавця щодо
правомірності винесеної постанови ,
оскільки державним виконавцем не
надано суду жодного належного та
допустимого доказу на підтвердження
того, що ним були прийняті усі заходи з
належного, повного та своєчасного
виконання судового рішення і прийняті
усі заходи для розшуку майна боржника.
Доводи державного виконавця не
ґрунтуються на вимогах Закону України
«Про виконавче провадження»

На підставі викладеного, суд вважає
необхідним постанову державного
виконавця відділу ДВС Харцизького
міського управління юстиції Пилюшенко
Ю.Ю. ВП № 33274113 від 06.11.2013р. визнати
неправомірною та скасувати.

Вимоги заявника в частині зобов'язання
державного виконавця продовжити
примусове виконання судового наказу
задоволенню не підлягають, оскільки з
урахуванням роз'яснень Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (п.18 постанови №6 від 07.02.2014р. «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах») суд не має
права зобов'язувати державного
виконавця вчинити дії, які згідно з
Законом України «Про виконавче
провадження» належить до виключної
компетенції державного виконавця.

Так, відповідно до ст.51 вказаного
закону скасування судом постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу є підставою для відновлення
виконавчого провадження протягом
трьох днів з моменту надходження
відповідного рішення суду, про що
державним виконавцем виноситься
відповідна постанова.

Суд вважає, що в даному випадку суд
здійснив захист прав стягувача шляхом
визнання незаконною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу, а зобов'язання
державного виконавця вчинити дії з
продовження виконавчого провадження
не входять до компетенції суду.

На підставі викладеного, скаргу слід
задовольнити частково.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.
383-388 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСББ «Калініна-22» на дії
державного виконавця відділу ДВС
Харцизького міського управління
юстиції Пилюшенко Ю.Ю. задовольнити
частково.

Постанову державного виконавця
відділу ДВС Харцизького міського
управління юстиції Пилюшенко Ю.Ю. ВП №
33274113 від 06.11.2013р. про повернення
стягувачу судового наказу Харцизького
міського суду Донецької області
№2н-5082/2011 від 09.11.2011р. про стягнення на
користь ОСББ «Калініна-22» з ОСОБА_5
заборгованості за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території в
сумі 861,16грн. визнати неправомірною та
скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом 5
днів з моменту її постановлення.

Суддя: