Єдиний унікальний номер 231/2643/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/977/2014
Апеляційний суд Донецької області в
Головуючої судді Біляєвої О.М.
Суддів Могутової Н.Г.
При секретарі Саєнко В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Жданівці
Донецької області на рішення
Жданівського міського суду Донецької
області від 11 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Жданівці
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
нещасного випадку на виробництві,-
Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Жданівці Донецької області звернулось
до апеляційного суду із апеляційною
скаргою на рішення Жданівського
міського суду Донецької області від 11
грудня 2013 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Жданівці
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
нещасного випадку на виробництві
задоволені частково: стягнуто з
відповідача на користь позивача у
рахунок відшкодування моральної шкоди
В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Жданівці
Донецької області просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
відмову позивачу у задоволенні
позовних вимог у зв»язку з тим, що
травма з позивачем трапилась 05 квітня
2000 року, а Закон України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійному
захворюванні, що спричинили втрату
працездатності» №1105-XIV від 30.09.1999 року
набрав законної сили 01 квітня 2001 року,
то на спірні правовідносини вимоги ст.
34 ч. 3 цього Закону щодо відшкодування
моральної шкоди не поширюються, а
вступають в дію норми ст. 1166 ЦК України,
в якій вказано, що моральна шкода
відшкодовується особою, яка її завдала,
тобто підприємством. Крім того, судом
не встановлено факту заподіяння
позивачу моральної шкоди, наявність
причинного зв»язку між отриманою
травмою та моральною шкодою, а також
розмір моральної шкоди. Вважає, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві є неналежним
відповідачем.

Позивач в судове засідання не
з»явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

Представник відповідача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 посилався на те, що позивач з 07
вересня 1993 року по 21 березня 2003 року
перебувала у трудових відносинах з
Орендним підприємством роздрібної
торгівлі «Радуга», виконувала роботу в
якості продавця, завідуючої секцією.
Під час роботи вона отримала виробничу
травму у квітні 2000 року. За
результатами проведеного
розслідування нещасного випадку,
адмінінстрацією магазину «Радуга»
було складено акт за формою Н-1 від 05
квітня 2000 року, де причиною нещасного
випадку було встановлено неналежне
покриття дороги асфальтом (вибоїни).
Висновком МСЕК від 20 березня 2003 року
позивачу було встановлено 50% втрати
професійної працездатності та визнано
інвалідом 3-ї групи безстроково. У
зв»язку з погіршенням стану здоров»я
була повторно направлена на МСЕК, за
висновком якого від 12 квітня 2007 року
ОСОБА_2 було встановлено 80% стійкої
втрати професійної працездатності та
визнано інвалідом 2 групи безстроково.

Наявність стійкої втрати професійної
працездатності негативно вплинуло на
стан здров»я позивача, який не
покращується, вона відчула і відчуває
фізичні, моральні страждання, частково
втратила працездатність, змінився її
звичайний спосіб життя, ОСОБА_2
вимушена проходити постійні курси
лікування.

Визначаючи розмір суми в рахунок
відшкодування моральної шкоди суд
врахував ступінь перенесених
позивачем моральних та фізичних
страждань, з урахуванням розумності та
достатності, суд вважав за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
спричиненої моральної шкоди 16 500 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарги не підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач перебувала у трудових
відносинах з Орендним підприємством
роздрібної торгівлі «Радуга»,
виконувала роботу в якості продавця,
завідуючої секцією.

Під час роботи з нею стався нещасний
випадок, з акту розслідування
нещасного випадку на виробництві №1
від 05 квітня 2000 року за формою Н-1
вбачається, що нещасний випадок з
ОСОБА_2 стався з причин неналежного
покриття дороги асфальтом (вибоїни)

Довідкою про результати визначення
ступеня втрати професійної
працездатності МСЕК від 20 березня 2003
року ОСОБА_2 вперше встановлена втрата
50% професійної працездатност та
встановлено третю групу інвалідності.

Довідкою МСЕК від 12 квітня 2007 року
позивачу встановлено 80% втрати
професійної працездатності та друга
група інвалідності безстроково.

Нещасний випадок стався з позивачем у
2000 році, але 20 березня 2003 року ОСОБА_2
було вперше встановлено втрату
працездатності і з цього часу у неї
виникло право на відшкодування
моральної шкоди, тобто на час
виникнення у позивача права на
відшкодування моральної шкоди - 2003 рік -
діяли норми закону щодо обов»язку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України по
відшкодуванню застрахованим особам
мральної шкоди за наявності факту
заподіяння йому цієї шкоди.

В п.4.1 Рішення Конституційного
Суду України від 27.01.2004 р. №1-9/2004р.
зазначено, що ушкодження здоров»я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов»язків
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність наявності факту
заподіяння позивачу моральної шкоди
спростовується матеріалами справи.

Факт заподіяння шкоди здоров»ю
позивача підтверджений висновком МСЕК
про встановлення ступеня втрати
професійної працездатності, медичними
документами.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд урахував, що внаслідок
нещасного випадку на виробництві вона
стала інвалідом і її здоров»я вже не
відновиться до нормального стану. З
моменту травмуваня і до теперішнього
часу порушена нормальна
життєдіяльність позивача, так як вона
тривалий час відчуває фізичний біль,
страждання та емоційні хвилювання,
вона повиннна додавати додаткових
зусиль для організації свого життя. З
урахуванням характеру душевних та
моральних страждань, виходячи з вимог
розумності та справедливості при
визначенні розміру відшкодування, суд
визначив стягнути у відшкодування
моральної шкоди позивачу 16 500 грн.
Визначена судом сума відповідає
характеру та ступеню моральних
страждань позивача, конкретним
обставинам справи, підстав для її
зменшення не вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального
закону призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та
всебічно з»ясовані усі обставини по
справі, зібрані докази, дана належна
правова оцінка і суд обгрунтовано
задовольнив позов, врахувавши
наявність встановлення позивачу
втрати професійної працездатності у
розмірі 50% згідно висновкам МСЕК.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу в залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Жданівці
Донецької області відхилити.

Рішення Жданівського міського суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпесередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: