РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Терешкович Ю.М.

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача
ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника відповідача-позивача
ОСОБА_4

прокурора Меленчук І.В.

представника третьої особи Мазанович
Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа відділ опіки і піклування
служби у справах дітей Рівненського
міськвиконкому про зміну розміру
стягнення аліментів, стягнення
додаткових витрат на дитину та
позбавлення батьківських прав та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа відділ опіки та піклування
служби у справах дітей Рівненського
міськвиконкому про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського
міського суду із цивільним позовом до
ОСОБА_3, третя особа відділ опіки і
піклування служби у справах дітей
Рівненського міськвиконкому про зміну
розміру стягнення аліментів, стягнення
додаткових витрат на дитину та
позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
від спільного проживання в шлюбі із
відповідачем має сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. 06 травня 2011 року
Рівненським міським судом було
ухвалено рішення згідно з яким
відповідача зобов'язано сплачувати
аліменти на її користь для утримання
сина у розмірі 408 грн. з усіх доходів
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття. Ухвалюючи рішення про
стягнення з відповідача аліментів в
твердій грошовій сумі, суд виходив з
того, що відповідач не отримує
постійного доходу. Однак , на даний час
відповідач офіційно працевлаштований,
про що він її повідомив особисто та має
постійний дохід, а отже і має
можливість сплачувати аліменти на
утримання дитини у відповідній частці
від заробітку. Крім того вважає, що на
даний час є всі підстави для
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно сина. Відповідач не
виховує дитину, не піклується про її
здоров'я, фізичний, духовний і
моральний розвиток, навчання, не
створює належні умови для розвитку її
природних здібностей, не проявляє
поваги гідності дитини, не готує її до
самостійного життя та праці. Вказує, що
їхній син має захворювання на
гемофілію «А» важкої форми, в зв'язку із
чим являється дитиною - інвалідом з
дитинства. Також, відповідач не
спілкується з сином, не відвідує його
за місцем проживання. Просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні
позивач-відповідач та його представник
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, за мотивів, викладених у позові.
Просили позов задовольнити.

Відповідач-позивач та його представник
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, підтримали подані на позовну
заяву заперечення та пояснили, що після
розірвання шлюбу він не переставав
спілкуватися з позивачкою та сином.
Систематично його відвідував, грався,
купляв іграшки та ліки, тощо. Спочатку
він залишав матеріальну допомогу
готівкою. З 2010 року позивачка змінила
місце проживання. Адресу їхнього
проживання надавати йому категорично
відмовилась, нічим того не мотивуючи.
Проте, періодично давала йому
можливість спілкуватись на вихідних з
сином по місцю його проживання.
Влаштувавши дитину в садочок, надати
інформацію в який саме садочок ходить
дитина позивач категорично
відмовилась. Пояснив, що знає про
хворобу сина і не відмовлявся
допомагати його лікувати. З 2011 року
стосунки загострились, очевидно
причиною стало його одруження.
Інформувати про стан здоров'я дитини
позивач фактично перестала. Оскільки
на даний час він ніде не працює, тому
матеріальний стан погіршився. Окрім
того внаслідок психоемоційних
хвилювань у нього погіршився стан
здоров'я і він двічі потрапляв у
лікарню. Просили відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

Представник третьої особи відділу
опіки та піклування служби у справах
дітей Рівненського міськвиконкому
підтримала позовні вимоги і вважає за
доцільне позбавити гр.. ОСОБА_3
батьківських прав стосовно сина,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила позов
задовольнити, так як гр. ОСОБА_3 не
виконує своїх батьківських обов'язків
щодо малолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач-позивач в судовому
засіданні подав суду зустрічну позовну
заяву до ОСОБА_1, третя особа відділ
опіки та піклування служби у справах
дітей Рівненського міськвиконкому про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною і в її вихованні, обґрунтовуючи
тим, що мати дитини систематично
перешкоджає йому у спілкуванні та
вихованні його дитини, не надаючи йому
можливості бачитися з сином, приймати
участь у вихованні та взагалі будь-яким
чином піклуватися про дитину. Його
телефонні дзвінки ігнорує, про стан
дитини не повідомляє. Подарунки
демонстративно виставляє за двері,
тощо. Просить зустрічний позов
задовольнити в повному обсязі.

Позивач-відповідач та його представник
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнали та просили в зустрічному
позові відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

Представник третьої особи відділу
опіки та піклування служби у справах
дітей Рівненського міськвиконкому в
судовому засіданні підтримала
висновок органу опіки та піклування
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною від 07.08.2012 року №08-1131, додатково
вказала, що самого факту чинення
перешкод батьку у побаченнях з сином не
встановлено.

Суд, заслухавши думку сторін, допитавши
свідків, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, та
оцінивши їх в сукупності, приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
народився ОСОБА_6, матір'ю якого є
ОСОБА_1, а батьком - ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану Рівненського міського
управління юстиції, актовий запис № 750.

06 травня 2011 року Рівненським міським
судом було ухвалено рішення згідно з
яким відповідача зобов'язано
сплачувати аліменти на корить позивача
для утримання сина у розмірі 408 грн. з
усіх видів доходів щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

З копії трудової книжки НОМЕР_2 від
01.01.2002 року вбачається, що ОСОБА_3 з
30.11.2012 року не працює та не має
постійного доходу.

З копій епікризів №1094 та №19546
вбачається, що ОСОБА_3 перебував на
лікуванні у кардіологічному
відділенні Центральної міської
лікарні м. Рівне.

Згідно ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Також, син відповідача ОСОБА_6 має
захворювання на гемофілію «А» важкої
форми, що підтверджується копією
корінця медичного висновку №216 від
26.11.2010 року та копіями епікризів (а.с. 13,
14).

Хвороба сина вимагає придбання
необхідних медичних препаратів,
вартість яких підтверджується
наявними в справі довідками № 2/1527 від
03.09.2013 року, №2/1526 від 03.09.2013 року та №2/1525
від 03.09.2013 року.

Відповідно до ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ОСОБА_1 про зміну розміру
стягнення аліментів та стягнення
додаткових витрат на дитину слід
відмовити, оскільки відповідач не має
постійного доходу, а також сам потребує
лікування, має свою сім"ю.

Відповідно ч.2 п.16 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема : не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєння нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти.

Відповідно до ст. 164 СК України - мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, є
хронічними алкоголіками або
наркоманами.

Згідно висновку органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради № 08-1877 від
01.11.2013 року - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Рівненської
міської ради вважає за доцільне
позбавити гр. ОСОБА_3 батьківських прав
стосовно сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що з позивачкою
і з її сином бачиться приблизно по два
рази на тиждень. Інколи забирає
хлопчика додому. Дитина потребує
батька. Відповідача вона ні разу не
бачила і не знає його, хоча на всі свята
буває з ОСОБА_6.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9
вказала, що знає батька дитина, але
бачила його чотири роки назад. Дитину
вона бачить кожних вихідних і на
канікулах, оскільки вони сусіди по
дачі. Про допомогу зі сторони батька їй
нічого невідомо. По місцю проживання
позивачки також буває, але батька
жодного разу не бачила.

Також свідок ОСОБА_10 вказав, що він
сусід позивачки. Дуже часто бачить
позивачку і дитину. Інколи дитина
залишається в них. Батька з дитиною він
давно не бачив. Дитина потребує
допомоги у зв'язку з хворобою. ОСОБА_6
називає татом іншу людину, тобто
вітчима.

Виходячи із вище наведеного, а також
вимог розумності та справедливості,
суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав підлягає до задоволення.
Відповідач ніяким чином не покращує
життя дитини, а тільки обтяжує. Батько
ні усно, ні письмово не спілкується з
сином, не проявляє до нього
батьківської турботи, хоча має таку
можливість. Відповідач самоусунувся
від виконання батьківських обов'язків.

Крім того, суд виходить з вимог
справедливості та вважає, що
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
стосовно сина ОСОБА_6 буде тільки в
інтересах дитини, яка потребує
постійного лікування.

Також позивач пояснила суду, що вона
разом з ОСОБА_11 подали заяву в про
укладення шлюбу в Ольденбурзі, і
останній має намір усиновити дитину та
надавати необхідне дитині лікування.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 157 СК України, той
з батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Звернувшись до суду за захистом своїх
порушених зі сторони позивачки -
відповідачки батьківських прав та
інтересів, ОСОБА_3 не довів перед судом
будь-якими засобами доказування,
передбаченими ч.2 ст.57 ЦПК України,
обставин, якими обґрунтовував свої
позовні вимоги, тобто не подав належних
і допустимих доказів в обґрунтування
цих обставин, а саме - що колишня
дружина чинить йому перешкоди у
спілкуванні з дитиною, у чому ці
перешкоди проявляються, методи чи
способи, які при цьому використовує
мати дитини, щоб перешкодити батькові
бачитися із сином, спілкуватися з ним
та виховувати дитину.

Листом служби у справах дітей
Рівненського міськвиконкому №01-14/89 від
27.03.2014 року повідомлено, що служба у
справах дітей підтримує висновок
органу опіки і піклування про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною від
07.08.2012 року №08-1131.

Крім того, з висновку органу опіки та
піклування від 07.08.2012 року №08-1131 щодо
розв'язання спору про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною, а
також з характеристики ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, наданих ДНЗ ясла-садок №42
м. Рівного вбачається, що вихованням
дитини займається мама, тато - ОСОБА_3 не
бере участі у вихованні сина, а про
свого рідного батька дитина не згадує.
Із розмови з хлопчиком було з'ясовано,
що він не має бажання бачитись зі своїм
батьком.

Також, суд критично ставиться до
пояснення свідка ОСОБА_12, який вказав,
що бачив відповідача-позивача з сином у
2012 та у 2013 році. Також був свідком, як
ОСОБА_1 в садочку чинила перешкоди
батьку бачитись з дитиною.

Свідок ОСОБА_13 вказав, що наскільки
йому відомо зі слів ОСОБА_3, невістка не
дозволяє йому бачитись з сином.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ОСОБА_3 слід відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215, 218, 294, 296, 297
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, батьківських прав
стосовно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 114,71 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є. І.

Повний текст рішення виготовлено 09
квітня 2014 року.

Суддя
Сидорук Є.І.