________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1622/14-ц
Провадження № 2/520/3270/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді - Літвінової І.А.

за участю секретаря судового засідання
Непомнющого М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2, з
яким просить розірвати шлюб.

Позивач аргументує заявлені вимоги
тим, що шлюбні відносини між сторонами
фактично припинилися, спільне
господарство подружжя тривалий час не
веде. Позивач не бачить подальшого
сенсу підтримувати сімейні стосунки.
Позивач вказує, що між сторонами не
існує спорів з приводу проживання
дитини.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, надали до суду заяву, якою
позов просили задовольнити,
розглянувши справу без їх участі.

Відповідач позов визнав.

Право відповідача у повному чи
частковому визнанні позову закріплено
статтею 31 Цивільного
процесуального кодексу України.

Справу вирішено судом з урахуванням
заяви сторін, наявних в матеріалах
справи та досліджених у судовому
засіданні доказів, на підставі яких
встановлені наступні обставини:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 23 березня
1991 року, про що відділом ЗАГС
Київського РИК міста Одеси в Книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
зроблено запис за № 308 в день
реєстрації шлюбу. Після укладення
шлюбу прізвище дружини змінено на
ОСОБА_1.

Сторони взаємно згодні на розірвання
шлюбу. Майнового спору на час розгляду
справи судом не встановлено.

При таких обставинах суд вважає
недоцільним вживати заходи щодо
примирення подружжя, так як збереження
шлюбу можливе на паритетних засадах, на
почуттях взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги та підтримки, тобто на
морально-правовій основі шлюбу.

В силу статті 51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка.

Добровільність шлюбу - одна з основних
його засад.

Чинне законодавство України забороняє
примушування до шлюбу за допомогою
будь-яких видів насильства.

Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням наведеного, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу такими, що підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
51 Конституції України, ст. ст. 21, 24,
ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, 111, ч.
2 ст.114 Сімейного кодексу України, ст. ст.
8, 11, 15, 31, 130, 209, 212-215, 223-228, 294 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 23
березня 1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Відділом ЗАГС Київського РВК міста
Одеси в Книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу за № 308.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати
розірваним в день набрання зазначеним
рішенням законної сили.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу
України, копію рішення суду про
розірвання шлюбу після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем ухвалення рішення для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та поставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Літвінова І. А.