АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3185/14
інстанції - Слюсар Л.П.
Доповідач - Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Свистунової О.В.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 30 грудня
2013 року

у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1
та ПАТ «Акцент-Банк» та просив суд, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором, звернути
стягнення на предмет застави:
автомобіль Mitsubishi Outlander, 2004 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом
продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України для його подальшої
реалізації, а також наданням ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк»
та ОСОБА_1 на його користь 10000 грн., а
також покласти на ОСОБА_1 судові
витрати, включаючи витрати на юридичну
допомогу в розмірі 3200 грн. (а.с. 2-4).

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 30 грудня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено
(а.с. 97-101).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» посилається на неповне
з'ясування судом обставин у справі,
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення, у
зв'язку з чим ставить питання про його
скасування та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (а.с. 108-113).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
заставу» заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України
встановлено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

З матеріалів справи вбачається, що 16
вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1
був укладений кредитно-заставний
договір №DNC0A1, згідно до умов
якого позивач отримав кредит в сумі
11283,15 дол. США з кінцевим терміном
повернення 13 березня 2013 року з
відсотковою ставкою за користування
кредитом 16,92% річних (а.с. 11-18).

Відповідно до умов кредитно-заставного
договору погашення заборгованості
здійснюється шляхом сплати щомісячних
платежів, до складу яких входять
платежі за винагородою (у випадку її
наявності), процентами та кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитно-заставним договором
позивачем надано в заставу належний
йому на праві власності автомобіль
марки Mitsubishi Outlander, 2004 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1

Починаючи з березня 2009 року, ОСОБА_1
допускав порушення зобов'язань по
своєчасному погашенню кредиту, у
зв'язку з чим 20 березня 2012 року між ним
та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено
додаткову угоду до основного договору,
якою було змінено дату повного
погашення кредиту на 13 березня 2017 року
та затверджено новий графік платежів
(а.с. 80-83).

Відповідно до наявного у справі
розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за
кредитом станом на 21 березня 2014 року
складає 4872,65 дол. США, в тому числі:
прострочена заборгованість за
відсотками - 247,54 дол. США, дол. США,
прострочена заборгованість з комісії -
238,88 дол. США (а.с. 135-137).

Тобто, з даного розрахунку вбачається,
що ОСОБА_1 має перед позивачем
прострочену заборгованість у розмірі
486,42 дол. США, що значно менше ніж
вартість предмета застави, при цьому
прострочена заборгованість за тілом
кредиту в нього відсутня.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не
виконує належним чином свої
зобов'язання за кредитно-заставним
договором.

За таких обставин, суд першої
інстанції, дійшов до правильного
висновку про те, що позивачем не було
доведено факт невиконання або
неналежного виконання основного
зобов'язання, який є єдиною умовою за
якою суд має право звернути стягнення
на предмет застави.

Крім того, умовами розділу 11 укладеного
кредитно-заставного договору
визначено події, які вважаються подією
дефолту, де, зокрема, вважається подією
дефолту затримання сплати
позичальником частини наданого
кредиту або процентів щонайменше на
один календарний місяць.

Також, в пункті 11.2.1. зазначено, що у разі
настання події дефолту банк надає
позичальнику письмове попередження
про настання події дефолту та реєструє
у Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
застави. У повідомленні про дефолт,
окрім інформації, зазначення якої
вимагається законодавством, банк
ставить вимогу про повернення наданої
суми кредиту в повному обсязі, виплати
винагороди, процентів за фактичний
строк користування наданим кредитом,
виконання в повному обсязі усіх інших
грошових зобов'язань за договором (а.с.
11-18).

Матеріали справи не містять відомостей
про виконання позивачем зазначеної
процедури.

Наявний в матеріалах справи реєстр
поштових направлень від 29 квітня 2011
року, не свідчить про те, що ОСОБА_1 було
направлено саме таке письмове
попередження (а.с. 62).

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, оскільки
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 30 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: