Дата документу 26.03.2014
Справа № 320/1556/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Гостіщевій Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мелітопольські теплові мережі" до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідачів
заборгованість за спожиту теплову
енергію в розмірі 2576 грн. 63 коп., яка
виникла за період з січня 2011 року по
листопад 2013 року, посилаючись на те, що
відповідачі, користуючись послугами з
теплопостачання, не оплачують їх,
внаслідок чого виникла вищевказана
заборгованість.

Представник позивача Коробкова І.О. в
судовому засіданні на позові
наполягала та зазначила, що їхнє
підприємство з 2011 року є
правонаступником всіх прав та
обов'язків Мелітопольського орендного
підприємства теплових мереж.
Відповідачі, які проживають та
користуються послугами наданими
підприємством не оплачують борг, який
був зазначений в довідці про
нарахування та оплату комунальних
послуг та який станом на 2011 рік складає
2576 грн. 63 коп. Вважає, що строк позовної
давності ними не пропущений, оскільки
відповідач оплачуючи свій борг,
підтверджує його існування. Просить
саме цю суму стягнути солідарно з
відповідачів

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що в 2008 році
він укладав письмовий договір про
надання послуг з централізованого
опалення, де стороною договору
(виконавцем) було зазначено
Мелітопольське орендне підприємство
теплових мереж. З січня 2011 року по
вересень 2011 року він сплачував
виконавцю послуг з теплопостачання
Мелітопольське орендне підприємство
теплових мереж і борг. Починаючи з
жовтня 2011 року по листопад 2013 року
рахунки на оплату послуг з
теплопостачання надходили від ТОВ
«Мелітопольське орендне підприємство
теплових мереж». Саме з цього часу при
отримані рахунку на оплату послуг з
теплопостачання за місяць ним при
оплаті суми зазначалось за який місяць
вноситься плата. Крім того, позивачем
не надано будь-якого розрахунку боргу
на суму 2576 грн. 63 коп., що існувала
станом на 01 січня 2011 року. Також
зазначає, що позивач намагався
стягнути дану суму боргу раніше, але
ухвалою суду від 08 грудня 2010 року їхній
позов було залишено без розгляду.
Вважає, що позивач пропустив строк
позовної давності щодо стягнення цієї
суми боргу.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачі проживають та
зареєстровані в АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою ТОВ «
Комфорт-Мелітополь» /а.с.5, 10-11/.

Як вбачається з матеріалів справи 30
вересня 2008 року було укладено
письмовий договір про надання послуг з
централізованого опалення, де стороною
договору (виконавцем) було зазначено
Мелітопольське орендне підприємство
теплових мереж, а споживачем є
відповідач ОСОБА_1 /а.с.7/.

Однак, 23 грудня 2011 року загальними
зборами засновників ТОВ
«Мелітопольського орендного
підприємства теплових мереж» було
затверджено його статут, відповідно до
якого товариство є правонаступником
всіх прав та обов'язків
Мелітопольського орендного
підприємства теплових мереж /а.с.26-34/.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги (водопостачання, газ,
електричну енергію, теплову енергію та
інші послуги).

В силу статей 11, 509 ЦК України між
сторонами виникли та продовжують
існувати зобов'язальні правовідносини
і жодна із сторін не заявила про їх
припинення. Позивач постачає
відповідачу теплову енергію, а
відповідач без будь-яких заперечень
приймає виконання. Заяви про
відключення від системи
централізованого постачання теплової
енергії та претензій на якість цих
послуг відповідач не пред'являв та
продовжує їх використовувати для
власних потреб, що свідчить про
погодження сторонами взаємних
правовідносин.

Як вбачається з долучених відповідачем
рахунків на оплату послуг з
теплопостачання за місяць, ним при
оплаті нарахованої суми зазначався
місяць та рік за який вноситься плата,
що підтверджується копіями фіскальних
чеків про сплату суми /а.с. 37-58/.

З наданої позивачем довідки про
нарахування та оплату комунальних
послуг з січня 2011 року по листопад 2013
року вказана графа про існуючий борг
станом на 01 січня 2011 року в сумі 2349 грн.
75 коп./а.с.4/, в довідці з січня 2011 року по
лютий 2014 року зазначено борг в сумі 2349
грн. 75 коп. станом на 01 січня 2011 року
/а.с.21/, в довідці з серпня 2008 року по
травень 2010 року боргу зазначений в
сумі 2254 грн. 83 коп./а.с.22/, в довідці за
період з червня 2010 року по лютий 2014 року
борг - 2411 грн. 05 коп./а.с.23-24/.

Тобто, сума боргу 2576 грн. 63 коп. виникла
до 2008 року, а не в період з січня 2011 року
по листопад 2013 року. В цей період
відповідачі регулярно сплачували
послуги за теплопостачання.

Відповідно до ст..257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Із заявою про поновлення пропущеного
строку позовної давності позивач не
звертався, оскільки вважає, що
відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності переривався
в зв'язку із частковою проплатою
відповідачем суми боргу, що свідчило
про визнання ним свого боргу. Однак,
дану обставину суд не приймає до уваги,
оскільки із довідок про нарахування та
оплату комунальних послуг
відповідачем кожного місяця при їх
оплаті чітко зазначалася сума платежу,
місяць та рік за який проводить оплату.
Дану обставину також підтвердив в
судовому засіданні відповідач.

Суд вважає, що строк позовної давності
слід застосовувати окремо до кожного
періодичного платежу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивач не надав у судовому засіданні
доказів на підтвердження того, що борг
у сумі 2576 грн. 63 коп. виник в період
строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що в позові
слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі, понесені
позивачем судові витрати згідно ст. 88
ЦПК України розподілу між сторонами не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212, 214, 215, ЦПК
України, ст.68 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мелітопольські
теплові мережі" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня його складення в
повному обсязі в Мелітопольський
міськрайонний суд та апеляційної
скарги протягом 20 днів після подання
цієї заяви або подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів без
попереднього подання про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву
не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не подана після
цього в 20-денний строк, рішення суду
набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: