Номер провадження № 22-ц/785/2422/14
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_4 на рішення Малиновського
районного суду м.Одеси від 20 листопада
2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_7 про
поділ спільного майна набутого під час
шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 травня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом, який у подальшому був
нею уточнений, до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна набутого під час шлюбу.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з
відповідачем у справі вона перебувала
у шлюбі, зареєстрованому 02 жовтня 1999
року та розірваним 20 березня 2013 року.
Позивачка зазначала, що під час шлюбу, а
саме у 2004 році ними була придбана
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 45,8
кв.м., автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2006
р.в., д/н НОМЕР_1 та автомобільний причіп
НОМЕР_2 «Одисей», 2002р.в., синього
кольору.

Посилаючись на те, що вказане вище
майно є їх з відповідачем спільною
сумісною власністю, позивачка
просила суд поділити вказане вище
майно з підстав передбачених у
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити у їх задоволенні, пояснивши,
що під час шлюбу сторони дійсно на
підставі договору купівлі-продажу від
12.03.2004 року придбали спірну квартиру,
автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2006 р.в. та
автомобільний причіп НОМЕР_2 «Одисей»,
2002 року випуску.

Крім того, 12.05.2008 року відповідач уклав
з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
кредитний договір №0145676/82/89955, згідно з
яким банк надав йому кредит в сумі 25 000
доларів США строком до 12.05.2017р. під
іпотеку нерухомого майна.

Стверджував, що в той же день в якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, між відповідачем
та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було
укладено договір іпотеки, за умовами
якого останній передав в іпотеку
спірну квартиру. Оскільки квартира
находиться в іпотеці, то вона, за його
думкою, не підлягає поділу. За частину
кредитних коштів ним був придбаний
автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2006 р.в., а
інша частина коштів витрачена на
сімейні потреби.

Крім того, представник відповідача не
заперечував той факт, що ОСОБА_4 після
фактично припинених шлюбних відносин з
позивачкою продав без її згоди
автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2006р.в. за 61
645,00 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду
м.Одеси від 20 листопада 2013 року позов
задоволено частково, визнано за ОСОБА_3
право власності на 1/2 частину спірної
квартири, право власності на 1/2 частину
автомобільного причепу НОМЕР_2
«Одисей», стягнуто з ОСОБА_4 грошову
компенсацію за 1/2 частини вартості
автомобіля марки «Hyundai Tucson», 2006 року
випуску, в сумі 30822 гривні 50 копійок. В
задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_4 просить скасувати
рішення місцевого суду та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимг,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної
інстанції не з'явились відповідач
ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_7 та
представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» , однак про розгляд справи вони
сповіщались належним чином, та причини
неявки до суду апеляційної інстанції
ними надано не було, крім того інтереси
відповідача ОСОБА_4 представляє його
довірена особа, тому у відповідності до
ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка зазначених
осіб до апеляційного суду не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги та пояснення на неї
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4, заперечення
на апеляцію ОСОБА_3, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до чинного законодавства,
загальною спільною власністю чоловіка
і жінки є нажите ними в період шлюбу
рухоме і нерухоме майно, що може бути
об'єктом права приватної власності,
крім майна нажитого кожним з них за час
їхнього роздільного проживання при
фактичному припиненні подружніх
відносин.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, навіть якщо один із них не
мав самостійного заробітку.

Набуття майна за час шлюбу створює
презумпцію виникнення права спільної
сумісної власності, що означає, що ні
дружина, ні чоловік не зобов'язанні
доводити наявність права спільної
сумісної власності на майно, набуте
ними у шлюбі, оскільки воно вважається
таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то
реєстрація прав на нього лише на ім'я
одного з подружжя не спростовує
презумпції належності його до спільної
сумісної власності подружжя, тобто
якщо у відповідному документі
власником чи набувачем вказано лише
чоловіка, це ще не означає, що він є
одноосібним власником майна.

Судом першої інстанції встановлено та
сторонами підтверджено, що у період
проживання у шлюбі сторони по справі за
рахунок їх спільних сімейних коштів
придбали:

- квартиру АДРЕСА_1

- автомобіль марки марки «Hyundai
Tucson», 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1;

- автомобільний причіп НОМЕР_2
«Одисей», 2002 року випуску.

Відповідно до ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

-

Згідно ст. 69 СК України дружина та
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності. Кожен із співвласників має
право на поділ спільного майна.

-

Розглядаючи справу, місцевий суд вірно
послався на норми закону, що регулюють
правовідносини, які виникли між
сторонами, перевірив усі докази по
справі та зробив вірний висновок про
часткове задоволення позовних вимог
саме в тих межах, які було заявлено.

Так, доводи ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в
апеляційній скарзі про те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону і підлягає скасуванню
не заслуговують на увагу, оскільки
наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи, оскільки вимог щодо кредитних
коштів на які було придбано спірний
автомобіль та забезпечення цього
кредиту іпотекою сторонами не
заявлялось.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що законних підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308,313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_4 відхилити, рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 20 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, проте вона може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області: М.М.
Драгомерецький

підпис В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік