Справа №300/224/14-ц
Воловецький районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді - Конепуд В.І.,
з участю секретаря с/з - Бирак М.М.,
позивача - ОСОБА_2, його представника -
ОСОБА_3, представників відповідача -
Янєв М.О., Чекан В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Воловець цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства
"Закарпаттяобленерго" про поновлення
на роботі та виплату лікарняних, а
також заробітної плати за час
вимушеного прогулу , -
Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з
вказаним позовом до публічного
акціонерного товариства
"Закарпаттяобленерго" про поновлення
на роботі та виплату лікарняних, а
також заробітної плати за час
В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що у 2000 році
був прийнятий на посаду контролера
енергозбуту Воловецького РЕМ. 08.01.2014
року наказом №62-К генерального
директора ПАТ "Закарпаттяобленерго"
Петрова В. позивача звільнено із
займаної посади на підставі п.1 ст. 36
КЗпП України - за згодою сторін, однак
такої заяви він не писав, а 08 та 09 січня
2014 року був присутній на роботі. 10.01.2014
року поступив до лікарні на
стаціонарне лікування. 30 січня 2014 року
позивач звернувся до відповідача із
заявою, що приступає до виконання своїх
функціональних обов'язків, однак йому
повідомили, що його звільнено з роботи.
Вважає, наказ про звільнення
незаконнним та просить суд його
скасувати. Також позивач зазначає, що в
день звільнення з наказом його не
ознайомлено, трудову книжку не було
вручено, розрахунок при звільнення не
проведено, лікарняні не оплачено.
В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
позовні вимоги підтримали повністю з
підстав викладених у позовній заяві,
просили позов задоволити - визнати
незаконним та скасувати наказ №62-К
генерального директора ПАТ
"Закарпаттяобленерго" Петрова В. від
08.01.2014 року про звільнення ОСОБА_2,
поновити його на посаді контролера
енергозбуту Воловецького РЕМ, а також
стягнути з відповідача на користь
позивача належні суми, в тому числі
оплатити лікарняний по листу
непрацездатності та вимушений прогул
за період з 09.01.2014 року по день
фактичного поновлення на роботі.
Представники відповідача Янєв
М.О. та Чекан В.В. в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, заперечивши
їх тим, що підставою для складання
наказу про звільнення позивача ОСОБА_2
послугувала заява останнього в якій
він просив звільнити його з роботи за
згодою сторін. Дана заява була написана
особисто позивачем та ним підписана
08.01.2014 року. Таким чином, заява позивача
та наказ про його звільнення оформлені
08.01.2014 року, тобто відповідно до вимог
ч.1 ст. 36 КЗпПУ, якою визначено, що
трудовий договір припиняється за
Свідок ОСОБА_7 - начальник
Воловецького РЕМ в судовому засіданні
підтвердив, що ОСОБА_2 добровільно
написав заяву на звільнення з роботи.
Ніякого тиску на нього не чинилося. В
той же день заява ОСОБА_2 була надіслана
в м. Ужгород - ПАТ "Закарпаттяобленерго".
Наказ про звільнення позивача підписав
генеральний директор ПАТ
"Закарпаттяобленерго" Петров В.
Трудова книжка також повинна
видаватись ПАТ "Закарпаттяобленерго",
про що було повідомлено позивача.
Допитаний в якості свідка
безпосередній керівник позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_8 в суді підтвердив, що
ОСОБА_2 вийшов на роботу 08.01.2014 року,
отримав завдання, але 09.01.2014 року його
на роботі вже не було. Про виконання
завдання він не відчитався. Він
дізнався, що ОСОБА_2 звільнився з роботи
за власним бажанням. Вважає, що
позивача взагалі треба було звільнити
з роботи за порушення трудової
дисципліни. Від абонентів на ОСОБА_2
постійно надходили скарги, що він часто
перебував в стані алкогольного
сп'яніння під час виконання своїх
функціональних обов'язків.
Свідок ОСОБА_9 - економіст
Воловецького РЕМ в суді пояснила, що
веде журнал видачі реєстрів на зняття
показів лічильників, а також
підтвердила, що ОСОБА_2 ранком 08.01.2014
року отримав завдання на 08 та 09 січня 2014
року, але про його виконання не
відзвітувався і на роботі вона його
Заперечення позивача щодо
примусового написання заяви на
звільнення спростовується також
письмовими доказами, а саме заявою, яка
надіслана поштою на адресу відповідача
від 20.01.2014 року, в якій ОСОБА_2 заявив про
відкликання раніше поданої ним заяви
про звільнення, а також заявою позивача
складеної на ім'я начальника
територіальної державної інспекції
праці в Закарпатській області від
31.01.2014 року (а.с. 10), в якій позивач чітко
заначив, що подана ним заява про
звільнення була написана власноручно,
яку він відізвав 21.01.2014 року.
Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
дослідивши надані письмові докази і
давши їм належну оцінку приходить до
обгрунтованого висновку, що звільнення
позивача ОСОБА_2 відбулося у
відповідності до чинного
законодавства України про працю, - за
згодою сторін, у день подачі заяви -
08.01.2014 року на підставі наказу №62-К
генерального директора ПАТ
"Закарпаттяобленерго" Петрова В.
В судовому засіданні також
оглянуто та досліджено журнал видачі
Реєстрів (Актів про використану
електроенергію) на зняття показів
лічильників електричної енергії
юридичних споживачів Воловецького РЕМ
та журнал виходу на роботу, в яких
містяться записи про відсутність
ОСОБА_2 на роботі 09.01.2014 року.
В суді встановлено, що ОСОБА_2
після поданої заяви восьмого та
дев'ятого січня 2014 року доведений до
нього обсяг робіт не виконав і до
роботи не приступав. В той час, як за
його твердженням, він знаходився на
роботі і тільки 10 січня 2014 року
поступив на стаціонарне лікування до
Перебуваючи в лікарні 20 січня 2014
року позивач написав заяву про
відкликання раніше поданої ним заяви
на звільнення з роботи ( а.с. 28).
В матеріалах справи міститься
письмове повідомлення відповідача про
можливість отримання трудової книжки (
Як вбачається зі змісту заяви на
звільнення ОСОБА_2, яка написана 08.01.2014
року, наказ на звільнення останнього
також датований 08.01.2014 року, тобто
сторони трудового договору досягли
згоди щодо припинення трудових
відносин саме 08.01.2014 року. Позивачем не
надано доказів згоди
"Закарпаттяобленерго" на відкликання
позивачем своєї заяви про звільнення
за згодою сторін від 08.01.2014 року.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів", при домовленості між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за п.1 ч.1
ст. 36 КЗпПУ ( за згодою сторін) договір
припиняється у строк, визначений
сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і
Передбачена п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП
України угода сторін є самостійною
підставою припинення трудового
договору, яка відрізняється від
розірвання трудового договору з
ініціативи працівника і з ініціативи
власника підприємства, установи,
організації або уповноваженого ним
органу тим, що в цьому разі потрібне
спільне волевиявлення сторін,
спрямоване на припинення трудових
правовідносин в обумовлений строк.
На підставі викладеного суд
визнає, що відповідачем під час
звільнення ОСОБА_2 не були порушені
вимоги ст. 36 ч.1 КЗпПУ.
Будь-яких фактичних даних про
незаконність наказу №62-К від 08.01.2014
року позивач суду не надав, а тому
відсутні підстави для визнання його
Згідно статті 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст.16
цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
Як видно із розрахунку за січень
місяць 2014 року бухгалтерією проведено
повний розрахунок з позивачем,
нарахована до виплати грошова
компенсація за невикористану
відпустку за період роботи з 12.10.2013р. по
08.01.2014 р. із розрахунку 28 к/д в кількості
7 к/д, до видачі ОСОБА_2 нараховано 2840
грн. 67 коп. ( а.с. 55).
Підстав для виплати лікарняних
суд не знаходить, враховуючи, що ОСОБА_2
було звільнено з роботи згідно наказу
№62-К від 08.01.2014 року, а як вбачається із
листа непрацездатності серії АБВ №221281
позивач перебував на стаціонарному
лікуванні з 10.01.2014 р. по 30.01.2014р. ( а.с.5),
вже будучи звільненим з роботи.
Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки судом не встановлено
порушення прав позивача при його
звільненні власником, суд вважає, що
підстав для задоволення його вимог не
Таким чином, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
перевіривши їх доказами, суд
дійшовобгрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
На основі вищенаведеного та
керуючись : ст. ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, ч.3
ст.209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 21, 47,
ч.1 п.1 ст.36, ст.235 КЗпП України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 року №9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів"суд ,-
В задоволенні позову ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
"Закарпаттяобленерго" - відмовити
Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.
СУДДЯ: