Справа № 369/3775/13-ц Головуючий у І
інстанції Коцюрба М.П.Провадження №
22-ц/780/1380/14 Доповідач у 2 інстанції
ІгнатченкоКатегорія 56
РІШЕННЯ

Іменем України

1 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Малорода О.І.,
Поліщука М.А.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
громадське об'єднання садівницьке
товариство «Голубий вогник» про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, гаражем, стягнення
матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року позивач звернулася до
суду з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що вона є
власницею земельної ділянки НОМЕР_1
площею 0,0779 га, з кадастровим номером
:07:002:0008, з цільовим призначенням
для ведення садівництва у СТ «Голубий
вогник» Музичанської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області. Позивач користується
земельною ділянкою з травня 1990 року.
Гараж позивачки побудований у серпні
2005 року на відстані більш 5 м від межі
відведення вздовж дороги, а другий кут
на 3,1 м від межі відведення. Межа
відведення між ділянками НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 до квітня 2006 року не
переносилась.

З 2005 року ОСОБА_1 є власником сусідньої
земельної ділянки НОМЕР_2, на якій він
звів будинок та частина якого
розташовується на земельній ділянці
ОСОБА_2 В липні 2009 року відповідач
самовільно зайняв ще частину земельної
ділянки позивачки, на якій вирив
котлован навмисно створюючи аварійну
ситуацію При цьому у квітні 2011 року
відповідач продовжив підкоп стіни
гаража, що призвело до осадки стіни
гаража біля котловану та утворенню
тріщин в кутах та в верхній частині
стіни.

З урахуванням того, що ця обставина
перешкоджає позивачу користуватись
своєю земельною ділянкою та завдає їй
матеріальної шкоди, а відповідач, як
член правління СТ «Голубий вогник»,
спрямовує дії на незаконну
приватизацію частини земельної
ділянки позивача, вона просила суд
зобов'язати відповідача ОСОБА_1 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою НОМЕР_1 СТ «Голубий вогник»
Музичанської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, а саме: відновити підпорну
стіну між ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2
біля гаражу; засипати котлован між
підпорною стіною та гаражем довжиною
біля 6 м, шириною до 0,9 м, глибиною 0,65 м;
демонтувати відмостку, стовп паркану
та частину фундаменту під ним, яку
відповідач розташував на земельній
ділянці позивача; стягнути з ОСОБА_1
витрати на відновлення гаража та по
встановленню межі між ділянками НОМЕР_1
та НОМЕР_2 в натурі з сумі 1500 грн., а
також стягнути з ОСОБА_1 судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_1 усунути
перешкоди в користуванні належною
ОСОБА_2 на праві власності земельною
ділянкою НОМЕР_1 в СТ «Голубий вогник»,
а саме: відновити підпорну стіну між
ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 біля гаражу;
засипати котлован між підпорною стіною
та гаражем довжиною біля 6 м, шириною до
0,9 м, глибиною 0,65 м; демонтувати
відмостку, стовп паркану та частину
фундаменту під нього, який ОСОБА_1
розташував на земельній ділянці ОСОБА_2
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. В задоволенні іншої частини
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
представник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати, з
мотивів несправедливості,
упередженості та необ'єктивності, з
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
представник відповідача зазначив, що
районний суд неправильно оцінив
докази, які містяться у матеріалах
справи та прийшов до помилкового
висновку, що ОСОБА_1 порушив межі
земельної ділянки позивача, здійснивши
на ній будівельні роботи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з викопіровки із
кадастрової схеми, яка виконана ТОВ
«Екер» у 2006 році та інших наявних в
матеріалах доказів, з яких суд убачав
порушення межі земельних ділянок з
боку ОСОБА_1, та вказав в рішенні що
ОСОБА_1 самовільно зайнято частину
земельної ділянки ОСОБА_2 розміром 4.67 м,
1.1 м х 25,96 м.

Також суд вважав, що вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача витрат по
встановленню меж між ділянками НОМЕР_1
та НОМЕР_2 в натурі в сумі 1500 грн.
задоволенню не підлягають у зв'язку з
тим, що таке не передбачено чинним
законодавством.

Так судом першої інстанції було
встановлено, та підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 857003, що
ОСОБА_2 на підставі рішення 9 сесії 5
скликання Музичанської сільської ради
від 22.08.2007 року є власником земельної
ділянки НОМЕР_1 площею 0,0779 га, яка
розташована у СТ «Голубий вогник»
Музичанської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

Згідно акту про встановлення в натурі
зовнішньої межі земельної ділянки та
передачу на зберігання встановлених
межових знаків, позивачу встановили в
натурі та погодили зовнішню межу
земельної ділянки НОМЕР_1 для ведення
садівництва, кадастровий номер
:07:002:0008.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником
суміжної земельної ділянки НОМЕР_2
площею 0,0643 га, що розташована у СТ
«Голубий вогник» Музичанської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області.

Як встановлено судом першої інстанції
з даних викопіровки із кадастрової
схеми, яка виконана фахівцями ТОВ
«Екер» у 2006 році та наявних в
матеріалах справи фотознімках наданих
позивачем, що відповідач порушив межі
земельних ділянок згідно кадастрового
плану та державного акту, що зумовило
самовільне зайняття частини земельної
ділянки ОСОБА_2 розміром 4.67 м х 1.1 м .

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що
12.03.2007 року Чорнобильською міжрайонною
природоохоронною прокуратурою
винесено протест № 225 до Музичанської
сільської ради, в якому прокурор
вимагав скасувати рішення четвертої
сесії п'ятого скликання Музичанської
сільської рад від 03.11.2006 року «Про
передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам СТ
«Голубий вогник» як незаконне.

Відповідно до протоколу № 1 загальних
зборів членів товариства садоводів
«Голубий вогник» від 01.04.2007 року,
зокрема було обговорено спірне
питання: межа на місцевості не
проходить від межового знаку до
межового знаку між ділянками НОМЕР_1 та
НОМЕР_2. Конфліктуючі сторони ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 прийшли до згоди: існуючий забор
не переносити, що підтвердила комісія
та вирішили: через три тижні провести
наступні збори і вирішити деякі інші
питання та заслухати звіт ревізійної
комісії.

Суд відновлюючи порушене право
позивача, шляхом зобов'язання
відповідача відновити підпорну стіну
між ділянками біля гаражу; засипати
котлован між підпорною стіною та
гаражем та демонтувати відмостку,
стовп паркану та частину фундаменту
під нього, у відповідності до вимог
ст.ст. 212-214 ЦПК України не належним
чином з'ясував фактичні обставини
справи, від яких залежить правильне
вирішення спору щодо вимог ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції фактично не повністю
дослідив матеріали справи, не провів
повний їх аналіз та не надав оцінки
всім доказам по справі наданим з боку
як позивача так і відповідача.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники
та землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо). Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).
Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

Згідно до ст. 106 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановлено твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Судом встановлено, що спір між
сторонами існує тривалий час, та
неодноразово був предметом розгляду і
на засіданнях СТ «Голубий вогник», та
інших інстанцій (а.с.115,111, 116,117).

Зокрема згідно акту членів комісії СТ
«Голубий вогник» від 24.05.2011 року (а.с.120),
комісією були розглянуті заяви ОСОБА_2:
про винесення межі між ділянками
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 згідно кадастрового
плану від 17.03.2011 року, та про
встановлення причин аварійної
ситуації, щодо обрушення стіни гаража.
В результаті проведених обстежень та
вимірів в присутності заявника ОСОБА_2
була винесена в натуру (згідно
кадастрового плану) межа між ділянками
НОМЕР_1 - ОСОБА_2 та НОМЕР_2 -ОСОБА_1, при
цьому було встановлено, що один з двох
кутів гаража заходить на ділянку
НОМЕР_2. При будівництві гаража були
порушені будівельні, санітарні та
пожежні норми.

Стосовно заяви від 24.05.2011 року «Про
аварійну ситуацію», вказана комісія
прийшла до висновку, що причиною
аварійної ситуації стала злива, що
пройшла 22 травня 2011 року. Відведення
води з покрівлі гаража було направлене
в бік ділянки НОМЕР_2, і поміж будинком
ділянки НОМЕР_2 і гаражем ділянки
НОМЕР_1 утворився великий потік води,
який підмив фундамент гаражу, стіна
почала руйнуватись, і виникла аварійна
ситуація.

Комісія прийшла до висновку що стіна
може обвалитись а тому стіну потрібно
розібрати, і гараж змістити на
територію ділянки НОМЕР_1.

За таких обставин судова колегія не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_1 самовільно
зайнявши частину земельної ділянки
позивача та проводячи на ній
будівельні роботи, перешкоджає ОСОБА_2
користуватись частиною її земельної
ділянки.

Цивільний процесуальний закон
зобов'язує учасників процесу довести
суду ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, а суд лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіряючи законність рішення
місцевого суду, колегія суддів вважає
суттєвими доводи апеляційної скарги,
оскільки вони дають підстави для
висновку про те, що судом при розгляді
справи були допущені порушення норм
процесуального права, які відповідно
до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції, в зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, про відмову в
задоволенні позову, оскільки порушень
прав позивачки з боку відповідача не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України , колегія суддів,-

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа громадське
об'єднання садівницьке товариство
«Голубий вогник» про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою,
гаражем.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: