З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
головуючого судді Зарютіна
розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1 про стягнення суми
Позивач звернувся до суду з
вищезгаданим позовом.
В позові вказує, що відповідно до
укладеного кредитного договору від
26.07.2005 року між АТ «Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» та відповідачем, останній
отримав кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом.
Далі зазначає, що у зв'язку з
невиконанням умов вищезазначеного
кредитного договору у відповідача
утворилась заборгованість в
загальному розмірі 36 892,31 грн.
На підставі зазначеного позивач
просить суд стягнути з відповідача
вказану заборгованість та витрати по
сплаті судового збору.
Оскільки відповідач не надав суду
інформації щодо його адреси,
відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України
судова повістка разом із розпискою та
копіями відповідних документів була
надіслана відповідачу поштою
рекомендованим листом із
повідомленням за адресою його місця
проживання, зареєстрованою у
встановленому законом порядку.
Вимогами вказаної норми Закону
визначено, що у разі відсутності осіб,
які беруть участь у справі, за такою
адресою, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
Статтею 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.
В судове засідання сторони не явилися,
позивач не заявляв суду проти заочного
розгляду справи.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалив розглянути справу
Дослідивши надані у справі
докази, суд вважає, що існують законні
підстави для часткового задоволення
Можливість укладення договору шляхом
фіксування його змісту в кількох
документах визначена ст. 207 ЦК України.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК
України передбачають можливість
забезпечення виконання зобов'язання
неустойкою (штрафом, пенею).
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що відповідно
до укладеного договору від 26.07.2005 року
між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та
відповідачем, останній отримав кредит
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % річних.
У зв'язку з невиконанням умов
вищезазначеного кредитного договору
станом на 30.01.2014 року у відповідача
перед позивачем утворилась
заборгованість, яка складається з
наступного: 4814,74 гривень -
заборгованість за кредитом, 32 077,57
гривень - несплачені проценти за
користування кредитом.
Перелічені обставини суду
підтверджені: копією вищезазначеного
кредитного договору з додатком,
розрахунком позивача заборгованості
відповідача, правовстановлюючими
документами позивача.
Разом з тим вимоги банку про стягнення
з боржника окрім штрафу у розмірі 500
гривень також 5% від суми позову, що
складає 1281,39 гривень, як це передбачено
п. 8.6. (п. 5.3.) Умов та правил надання
споживчого кредиту не ґрунтуються на
Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Тобто пеня та штраф є різновидами
неустойки як юридичної
відповідальності, а не окремими видами
Заявлені позивачем вимоги про
одночасне стягнення з відповідача
фіксованого штрафу та штрафу,
нарахованого у відсотку від суми
заборгованості свідчать про
безпідставне застосування до боржника
подвійної цивільно-правової
відповідальності одного й того ж виду
за одне й те ж порушення договірного
зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1
ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509
ЦК, згідно до яких ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, а зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.
Відповідно до ст. 549 ЦК пеня і
штраф як різновид неустойки
обчислюються у відсотках саме від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, можливість нарахування
одного виду неустойки на інший
Таким чином умова кредитного
договору про подвійну
відповідальність боржника, викладена у
вказаному вище пункті Правил,
відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України
являється нікчемною і не може
застосовуватися до боржника.
Судовим наказом від 02.04.2008 року
Шевченківським районним судом м.
Запоріжжя з відповідача вже була
гривень, отже, всього заборгованість
штрафу (фіксована частина).
Суд також вважає за необхідне стягнути
з відповідача витрати по оплаті
судового збору.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 256, 257, 526, 527, 530,1050, 1054 ЦК
України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
від 26.07.2005 року на загальну суму - 26 127,76
гривень, та судовий збір у сумі 274,09
В задоволенні іншої частини позовних
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено відповідачем в загальному
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд
м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
П.В.
Зарютін