АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І. Б., Чупікової В. В.

секретар Кусяк М. Д.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог - Першотравневий
відділ державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції (далі - Першотравневий ВДВС),
про виключення майна з акту опису та
звільнення його з-під арешту за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 11 березня 2014 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
виключення майна з акту опису та
звільнення його з-під арешту.

Зазначав, що 02 вересня 2011 року
державним виконавцем Першотравневого
відділу ДВС Чернівецького МУЮ винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою накладено арешт на
автомобіль марки Skoda Oktavia, 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2. та заборонено
здійснювати його відчуження.

Дану постанову винесено на виконання
ухвали Першотравневого районного суду
м. Чернівці від 22 серпня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя.

Посилаючись на те, що спірний
автомобіль є його власністю, просив
виключити його з акту опису та
звільнити з-під арешту.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 11 березня 2014 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_2 просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Посилається на неповне з'ясування
обставин справи, що мають значення для
справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам права рішення суду
першої інстанції повністю не
відповідає.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 серпня 1976
року № 6 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису» за
правилами, установленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядають вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

У справі встановлено що автомобіль
марки Skoda Oktavia, 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, належить на
праві власності позивачеві ОСОБА_3, що
стверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу, яке
видане на підставі договору купівлі-
продажу (а.с.5).

Постановою державного виконавця
Першотравневого відділу ДВС
Чернівецького МУЮ на вказаний
автомобіль накладено арешт та
оголошено заборону на його відчуження,
з метою забезпечення виконання рішення
суду у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя
(а.с.94-95).

Встановивши зазначені обставини, суд
першої інстанції підставно
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про
звільнення майна з-під арешту.

Доводи апелянта про те, що спірне майно
є спільною сумісною власністю подружжя
на підставі рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 15 лютого
2013 року (а.с.12-13) є необґрунтованим.

Цим рішення дійсно встановлено, що
спірний автомобіль був спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_4.

Проте цим же рішенням встановлено, що
автомобіль на час вирішення спору
відчужено відповідачем ОСОБА_4 й у
рахунок поділу майна з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 грошову компенсацію.

Згідно ст. 204 ЦПК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Договір купівлі-продажу від 11 серпня 2011
року, на підставі якого позивач ОСОБА_3
набув у власність спірний автомобіль,
не визнаний судом не дійсним, тому
позивач вважається на час вирішення
даного спору належним власником
автомобіля.

Апелянт посилається на те, що заходи
забезпечення позову у справі про поділ
майна подружжя не скасовані, що
унеможливлює задоволенню вимог про
звільнення майна з-під арешту.

Такі доводи є безпідставними, оскільки
вимоги про звільнення майна з-під
арешту підлягають вирішенню незалежно
від того, на підставі рішення якого
органу накладено такий арешт.

Не заслуговують на увагу й доводи
апелянта про невиконання рішення суду
про поділ майна в частині стягнення на
її користь грошової компенсації.

Така грошова компенсація може бути
стягнута лише за рахунок майна
відповідача ОСОБА_4,однак, як
встановлено у справі, автомобіль на час
вирішення спору є власністю позивача
ОСОБА_3, а не відповідача ОСОБА_4

Водночас, заслуговують на увагу доводи
апелянта про незаконність рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
вимог про виключення майна з акту опису
та стягнення судових витрат з
відповідачів в солідарному порядку.

Рішення в цій частині ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що згідно з п. 4 ч.
1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його
скасування в цій частині з ухваленням
нового рішення, яким у позові слід
відмовити.

У справі встановлено, що державним
виконавцем акт опису спірного
автомобіля не складався.

Обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права в цій частині у даній
справі не відповідає вимогам ст. 16 ЦК
України.

Тому у задоволенні позову ОСОБА_3 про
виключення майна з акту опису слід
відмовити за його безпідставністю.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідачів
витрат зі сплати судового збору в
солідарному порядку не відповідає
вимогам ст. 88 ЦПК України, а тому
підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись
пп.1, 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 11 березня 2014 року в
частині задоволення позову ОСОБА_3 про
виключення майна з акту опису та
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 витрат зі сплати судового збору
у розмірі 344 гривень 11 коп. в
солідарному порядку скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про виключення майна з акту
опису відмовити.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Б. Перепелюк

В. В. Чупікова