Справа № 308/7473/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Надь
Н.Ю.,

за участю позивача за первісним
позовом - ОСОБА_1,

представника позивача за первісним
позовом - ОСОБА_2,

представника відповідача за первісним
позовом - ОСОБА_3,

представника третьої особи за
первісним позовом служби у справах
дітей Ужгородського міськвиконкому -
Арокгаті М.Ю., Мар'їн О.О.,

прокурора прокуратури м. Ужгорода -
Клименко І.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Ужгород цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа яка не
заявляє самостійних вимог служба у
справах дітей Ужгородського
міськвиконкому про позбавлення
батьківських прав та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа
яка не заявляє самостійних вимог
служба у справах дітей Ужгородського
міськвиконкому про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною,
встановлення графіку побачень -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог - служба у справах
дітей Ужгородського міськвиконкому
про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_4 до 06.02.2003 р. У даному шлюбі у
сторін народився син ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання
шлюбу, згідно рішення Ужгородського
міськрайонного суду, залишився
проживати разом з нею, повністю
перебуває на її вихованні та утриманні.
Вона самостійно займається його
вихованням, піклується про його
фізичний та духовний розвиток, а
відповідач більше чотирьох років,
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню свого сина, не
цікавиться його здоров'ям, навчанням,
всебічним розвитком дитини, а також не
надає матеріальну допомогу на
утримання сина. Заборгованість по
сплаті аліментів згідно довідки
виданої МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції №
17-1121/13 від 10.04.2013 року, станом на 10.04.2013
року становить 14 919,98 гривень.
Неодноразові спроби з її боку
залучити відповідача до виховання
дитини не дали позитивних
результатів. Посилаючись на викладене,
на данні висновку органу опіки та
піклування № 167 від 30.04.2013 року, яким
підтверджується доцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно його сина - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також на норми ст.ст.
150,164,165 СК України позивач просить суд
прийняти рішення яким, позбавити
ОСОБА_4 батьківських прав відносно
свого сина - ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1 До
початку розгляду справи по суті у
липні 2013 року ОСОБА_4 подав до суду
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1,
третя особа яка не заявляє самостійних
вимог служба у справах дітей
Ужгородського міськвиконкому про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною, встановлення графіку
побачень. Свої позовні вимоги ОСОБА_4
мотивує тим, що 06.02.2003 року шлюб між ним
та ОСОБА_1 було розірвано. У даному
шлюбі у них народився син - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання
шлюбу залишився проживати разом з
матір'ю. Колишня дружина , позивач за
первісним позовом чинить йому
перешкоди у спілкуванні з дитиною, що
проявляється в тому, що остання не
надає йому можливості бачитися з сином,
не відчиняє дверей, на телефонні
дзвінки не реагує. На його неодноразові
спроби забрати дитину до місця свого
проживання закінчувалися скандалом, що
негативно відображалося на психічному
здоров'ї дитини. ОСОБА_4 вважає, що цими
діями порушуються його права,
гарантовані ст. 151 СК України, зокрема
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини, порушує
права, гарантовані статтею 153 СК
України на безперешкодне спілкування з
дитиною. Вирішувати у добровільному
порядку будь-які спільні питання щодо
виховання дитини відповідачка за
зустрічним позовом відмовляється, у
зв'язку з чим останній змушений
звернутися до суду, тому просив
зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому
перешкоди у його спілкуванні з сином
ОСОБА_5 та встановити систематичні
побачення з ним.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом - ОСОБА_1 позовну
заяву підтримала, просила

її задовольнити в повному обсязі з
підстав та мотивів викладених у
позові. Крім того, пояснила суду , що
починаючи з народження сина,
відповідач участі у вихованні та
утриманні дитини не брав. Коли дитині
було 3 місяці, ОСОБА_4 засудили до
позбавлення волі строком до 7-ми років.
У зв'язку з чим вона змушена була
працювати на двох роботах для
нормального забезпечення свого сина.
На час звільнення ОСОБА_4 з місць
позбавлення волі, сину виповнилось
чотири роки, тоді вона запропонувала
йому пожити деякий час окремо, оскільки
обгрунтовано боялась довірити йому
дитину. Відповідач сприйняв це
агресивно і наніс їй побої. Також
вказує на те, що одного разу залишила
свого чоловіка разом з сином у себе
вдома, а коли повернулась додому то
виявила , що її чоловік виніс з її
помешкання всю апаратуру. Вказала на
те, що син дуже хотів спілкуватись з
батьком, проте батько ухилявся від
спілкування, від виконання своїх
обов'язків у вихованні дитини та її
утриманні. Також, коли малолітній
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на
стаціонарному лікуванні, відповідач -
ОСОБА_4, відмовився надавати допомогу
по утриманню дитини на придбання ліків,
а також на її прохання відвідати сина у
лікарні , відповідач відмовився.
Витрати на відпочинок сина у дитячому
таборі "Артек" вона також несла
самостійно. За 10 років батько -
відповідач по справі ОСОБА_4 жодного
рразу не відвідував свого сина ні в
дитячому садку, ні в школі, жодною мірою
не приймав участі у вихованні чи
забезпеченні свого сина. Син
займається деякими видами спорту,
вона самостійно несе витрати по оплаті
спортивних секцій, заняття в музичній
школі, батько дитини не надає дозвіл
своєму сину на виїзд за кордон.
Зазначила, що неодноразово вчиняла
спроби для того, щоб батько і син
спілкувались, однак батько ухиляється
від спілкування, виховання та
утримання свого сина. На підтвердження
цього послалась також на те, що під час
відбування відповідачем покарання у
місцях позбавлення волі не
розлучилась з ним. Позивач звернула
увагу суду на те, що її сину минуло 15
років і вона не взмозі чинити йому
перешкоди у спілкуванні з батьком,
оскільки він є дорослою дитиною.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом позовну
заяву підтримав, просив її
задовольнити в повному обсязі з
підстав та мотивів викладених у
позові.

Вимоги зустрічної позовної заяви
ОСОБА_1 та її представник, вважають
безпідставними та такими, що не
підлягають до задоволення, оскільки
згідно рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 11.11.2003 року, яке
набрало законної сили, вбачається, що
ОСОБА_4, встановлено порядок зустрічі з
його сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної
1-ої та 3-ої суботи місяця з 12-ї до 13-ї
години неділі з правом ночівлі дитини
по місцю проживання свого батька.
Однак, ОСОБА_4 рішення суду не виконує.

В судовому засіданні відповідач за
первісним позовом вимоги позовної
заяви не визнав , вимоги зустрічного
позову підтримав просив їх
задовольнити з підстав та мотивів
викладених у зустрічному позові.
Вказав на те, що син боїться
спілкуватись з ним. Його колишня
дружина вимагає від нього гроші за
кожну його зустріч з сином.

Представник відповідача за первісним
позовом -ОСОБА_3 позовні вимоги
зустрічного позову підтримав, просив
їх задовольнити з підстав викладених в
зустрічній позовній заяві та доданих
до неї доказів. Вважає, що відповідач
належно виконував батьківські
обовязки, на підтвердження чого надав
квитанції від приватних підприємців
щодо придбання дитячих товарів за 2009
рік . Бувша дружина чинить ОСОБА_4
перешкоди у спілкуванні з сином, хоча
він бажає брати участь у його вихованні
. Вказав на те, що ОСОБА_4 з липня 2011 року
є безробітним, у нього відсутні кошти
для сплати аліментів.

Заперечив проти задоволення
первісного позову, мотивуючи тим, що
підстав для позбавлення ОСОБА_4 немає,
оскільки можливість сплачувати
аліменти в останнього немає, тому що
знаходиться на обліку в Ужгородському
міському центрі занятості. 08.08.2010 року
йому скорочено виплату по безробіттю.
Отриманні кошти від мінливих
заробітків, ОСОБА_4, спрямовує на
погашення боргу по аліментах. Позивач
по первісному позову ОСОБА_1 робить
ОСОБА_4 перешкоди у спілкуванні з його
сином, що проявляється в тому, що
остання не надає йому можливості
бачитися з сином, не відчиняє дверей, на
телефонні дзвінки не реагує. Також
забрала у його сина мобільний телефон,
щоб уникнути можливості спілкування
батька з сином. Також позивачем по
первісному позові, робляться перешкоди
для виконання рішення суду про
встановлення графіку побачення з
дитиною, оскільки остання вимагає у
ОСОБА_4 гроші за такі. Вказав, що
підставою для позбавлення
батьківських прав є ухилення від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини.
Оскільки ОСОБА_4, робили перешкоди у
спілкуванні з дитиною, що
стверджується долученими до
матеріалів справи заявами свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
та по мірі своїх фінансових
можливостей, він частково забезпечує
дитину одягом, що стверджується
долученими до матеріалів справи
чеками, вважає, що ОСОБА_4, піклується
про фізичний та духовний розвиток свої
дитини, а тому підстав для задоволення
позовних вимог про позбавлення його
батьківських прав немає.

Представники третьої особи за
первісним позовом служби у справах
дітей Ужгородського міськвиконкому -
Арокгаті М.Ю., Мар'їн О.О., в судовому
засіданні первісні позовні вимоги
підтримали, просили суд позбавити
ОСОБА_4 батьківських прав, відносно
його сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
оскільки доцільність позбавлення
підтверджується висновком органу
опіки та піклування №167 від 30.04.2013 року.
У задоволенні зустрічних позовних
вимог, просили відмовити, тому, що
рішенням

Ужгородського міськрайонного суду вже
встановлено порядок зустрічі ОСОБА_4 з
його сином.

Прокурор прокуратури м. Ужгорода -
Клименко І.С. в судовому засіданні
просила відмовити в задоволенні
первісних позовних вимог, оскільки
такі є крайнім заходом впливу.

Заслухавши пояснення позивача за
первісним позовом, її представника,
представника відповідача за первісним
позовом, відповідача, представників
служби у справах дітей Ужгородського
міськвиконкому, представника
прокуратури, покази свідків ,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що первісна
позовна заява підлягає до задоволення,
а у задоволенні зустрічних позовних
вимог слід відмовити з наступних
підстав.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком
неповнолітнього - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 виданим 05.02.1999
року, відділом державної реєстрації
актів громадянського стану
Ужгородської міської ради, копія якого
приєднана до матеріалів справи. /а.с. 6/

Після розірвання шлюбу між сторонами
їхня дитина проживає з позивачкою , що
стверджується довідкою ЖРЕР № 2
"Підзамок" № 1934 від 01.04.2013р. /а.с. 6/

Як вбачається з матеріалів справи,
неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходиться на вихованні та утриманні
матері - ОСОБА_1, що стверджується
характеристикою з Лінгвістичної
гімназії ім. Т.Г. Шевченка, згідно якої
за період навчання ОСОБА_5 з 2009 року
вихованням і навчанням сина займалась
мама, за цей період батько учня не
відвідував батьківських зборів,
жодної участі у навчальному процесі
сина не приймав. /а.с. 7/

В Ужгородському міському відділі
державної виконавчої служби
знаходиться на виконанні виконавчий
лист №2-1516 від 21.09.2009 року, виданий
Ужгородським міським судом про
стягнення з ОСОБА_4 на користь
позивачки за первісним позовом
аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .
Згідно розрахунку заборгованості по
аліментам від 10.04.2013 року № 17-1121/13
станом на 10.04.2013 року борг по сплаті
аліментів становить 14 919,98 гривень. /а.с.
8/

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуває
на обліку як безробітний в
Ужгородському МЦЗ з 09 липня 2013 року, що
стверджується довідкою № 766 від 12.07.2013
року Ужгородського МЦЗ /а.с. 52/

Суд критично оцінює доводи відповідача
та представника відповідача про те, що
підстав для позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав немає, оскільки
можливість сплачувати аліменти в
останнього немає, тому що знаходиться
на обліку в Ужгородському міському
центрі занятості. Як вбачається з
наданої суду довідки № 766 від 12.07.2013
року Ужгородського МЦЗ, останній
перебуває на обліку з 09.07.2013 року, тобто
встав на облік після звернення його
колишньої дружини з позовом до суду про
позбавлення його батьківських прав,
яка звернулась до суду 30.04.2013 року.

Крім того, представник відповідача
ОСОБА_4 вказує на те, що відповідач
вживав заходів по сплаті аліментів, на
підтвердження чого послався на заяву
від 06.08.2013 року адресовану ПАТ
"Фольксбанк" від імені ОСОБА_4 на
оформлення споживчого кредиту для
сплати аліментів , в задоволенні якої
йому було відмовлено. /а.с. 88-89/ . Суд
також не приймає ці доводи до уваги,
оскільки такі заходи були вжиті
відповідачем вже після звернення його
колишньої дружини з позовом до нього
до суду про позбавлення його
батьківських прав, яка звернулась до
суду 30.04.2013 року.

Що стосується пояснень відповідача
ОСОБА_4 та його представника про те, що
ОСОБА_4 утримував свого
неповнолітнього сина на підтвердження
чого надав суду квитанції на придбання
дитячої одежі за 2009 рік, суд вважає що
це не заслуговує на увагу, оскільки
доказів того, що дитяча одежа була
придбана саме для неповнолітнього
ОСОБА_5 суду не надано.

На підтвердження своїх зустрічних
позовних вимог, позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_4 послався на покази
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7

З показів допитаної в судовому
засіданні свідка ОСОБА_10 вбачається,
що працює в ресторані "Оазіс" і бачила
як ОСОБА_4 разом з сином на протязі з
кінця вересня 2012 року до весни 2013 року
раз на тиждень відвідували їх заклад,
приходили обідати,вечеряти. Потім
ОСОБА_4 відвідував їх заклад один, з
його слів їй відомо , що мати його сина
чинить йому перешкоди у побачінні з
сином.

З показів допитаної в судовому
засіданні свідка ОСОБА_7 , яка є матір'ю
відповідача за первісним позовом
вбачається, що її онук ОСОБА_5 проживає
з своєю мамою з народження. ЇЇ син
утримує свого сина по мірі можливості,
оскільки несе витрати по оплаті
кредиту, не працює, вона неодноразово
давала своєму сину кошти на утримання
ОСОБА_5 В січні 2013 році онук останній
раз був у неї вдома , де спілкувався із
своїм батьком. На її думку , мати її
онука ОСОБА_5 не дозволяє своєму сину
спілкуватись з батьком. В службу у
справах дітей Ужгородського
міськвиконкому вони не звертались з
приводу перешкод у спілкуванні.

З показів допитаного за клопотання
позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні
свідка ОСОБА_11, який є батьком
позивачки за первісним позовом
вбачається, що він як дід піклувався
онуком. За весь час

відвідування онуком ОСОБА_5 дитячого
садка, навчального закладу , його
батько ОСОБА_4 не відвідував дитячого
садка, батьківських зборів, жодної
участі у навчальному процесі сина не
приймав. Він допомагав своїй доньці і
забирав онука з дитячого садка, а потім
з навчального закладу. Приблизно 2-2,6
років назад , онук прийшов до нього і
повідомив, що тиждень працював у
батька в ресторані в с. Дравці,
замішував бетон.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Ужгородського
міськвиконкому № 167 від 30.04.2013 року,
враховуючи інтереси малолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчий
комітет, як орган опіки та піклування
Ужгородського міськвиконкому, вважає
за доцільне позбавити батьківських
прав - ОСОБА_4, щодо його сина - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1

Також вищевказаним висновком
встановлено, що відповідач ОСОБА_4
більше чотирьох років не приймає
участі у вихованні сина та не надає
матеріальної допомоги на його
утримання, що доводить факт ухилення
відповідача від виконання
батьківських обов'язків.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.57-66 ЦПК
України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці…».

Відповідно до ст. 150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини,
зобов'язані піклуватись про здоров'я
дитини, її психічний, духовний та
моральний розвиток, зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти.

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання одного з них окремо від
дитини, не впливає на обєм їх прав і не
звільняє від обовязків щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на особу, яка не
виконує батьківських обов'язків.

Ухилення від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини є
підставою передбаченою ч. 2 ст. 164 СК
України позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
поновлення батьківських прав", особи
можуть бути позбавлені батьківських
прав лише щодо дитини, яка не досягла
вісімнадцяти років і тільки з підстав,
передбачених ст.164 СК України. Ухилення
від виконання батьківських обов'язків
має місце тоді, коли батьки не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15,
16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.?Особи
можуть бути позбавленні батьківських
прав лише щодо дитини, яка не досягла
вісімнадцяти років, і тільки з підстав,
передбачених ст. 164 СК України.

Згідно зі статтями 158, 159 СК України спір
щодо участі у вихованні дитини того з
батьків, хто проживає окремо від неї,
попередньо розглядає орган опіки та
піклування. У разі, якщо той із батьків,
з ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду із позовом про
усунення цих перешкод.

Судом не може бути прийнято до уваги
заперечення представника відповідача,
щодо вчинення ОСОБА_4 зі сторони
ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з
дитиною, оскільки таке в силу вимог ст.
60 ЦПК України в судовому засіданні не
доведено. Окрім того, згідно рішення
Ужгородського міськрайонного

суду від 11.11.2003 року, яке набрало
законної сили, вбачається, що ОСОБА_4,
встановлено порядок зустрічі з його
сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної 1-ої
та 3-ої суботи місяця з 12-ї до 13-ї години
неділі з правом ночівлі дитини по місцю
проживання свого батька. Однак таке
відповідачем не виконується.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що ОСОБА_4 не піклується про
фізичний і духовний розвиток
неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.,
не спілкується з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надає йому
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не виявляє
інтересів до його внутрішнього світу,
не забезпечує необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини.
Вказані фактори в своїй сукупності суд
розцінює, як ухилення ОСОБА_4, від
виховання дитини та нехтування своїми
батьківськими обов'язками. Таким чином,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, та враховуючи
те, що обставини, на які посилається
позивач, знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, суд вважає що з
боку ОСОБА_4, мала місце винна
поведінка, яка проявилась в свідомому
ухиленні ним від виконання своїх
батьківських обов'язків. Всі заходи які
були вчинені ОСОБА_4 були вчинені вже
після пред'явлення до нього позовних
вимог, а тому не можуть розцінюватись
судом як належне виконання ним
обов'язків по відношенню до свого сина.

З урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4,
відносно свого сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

У задоволенні зустрічного позову слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
обов'язковою передумовою для
визначення судом участі у виховання
дитини того з батьків, хто проживає
окремо від неї, є наявність перешкод з
боку матері, яка проживає з дитиною.

Представником позивача за зустрічним
позовом та позивачем ОСОБА_4, у
судовому засіданні будь-яких належних
доказів на підтвердження того, що
відповідач чинить йому перешкоди у
спілкуванні з дитиною не надано.

Окрім цього, задоволення позовної
вимоги про позбавлення батьківських
прав, виключає задоволення вимоги про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та встановлення графіку
побачень.

Згідно п.1 ч.1 ст. 166 СК України особа,
позбавлена батьківських прав втрачає
особисті немайнові права щодо дитини
та звільняється від обов'язків щодо її
виховання.

Разом з тим, слід роз'яснити ОСОБА_4 що
згідно ч.2 ст. 166 СК України особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини.

Таким чином, суд вважає, що зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, щодо
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та встановлення графіку
побачень є необґрунтованими, тому в їх
задоволенні слід відмовити у зв'язку з
недоведеністю.

Керуючись З У «Про охорону дитинства»,
ст.ст. 19, 150, 153, 159, 164, 166, СК України, ст.ст.
10, 11, 60, 209, 215-218, 294 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення поновлення батьківських
прав", суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа
яка не заявляє самостійних вимог
служба у справах дітей Ужгородського
міськвиконкому про позбавлення
батьківських прав - задовольнити .

Позбавити ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1
батьківських прав, відносно його
неповнолітнього сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа яка не
заявляє самостійних вимог служба у
справах дітей Ужгородського
міськвиконкому про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною,
встановлення графіку побачень -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1
на користь

ОСОБА_1 сплаченого нею суму судового
збору в розмірі 114,70 грн. ( сто
чотирнадцять гривень, 70 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца