АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1195/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Корягіна В.О. Доповідач - Кіктенко
Л.М. Категорія 26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Глущенко Н.Г.,Осіяна О.М.

при секретарі: Поляковій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення
Тернівського міського суду,
Дніпропетровської області від 14
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
про відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» про відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві. В
обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що за час роботи на ВАТ
«Павлоградвугілля» отримав професійні
захворювання.

За результатами огляду МСЕК йому
було встановлено 60 % втрати професійної
працездатності. В зв'язку із стійкою
втратою професійної працездатності
вважає, що йому спричинена моральна
шкода, оскільки він втратив
працездатність, перестав бути
повноцінною людиною, стан його здоров'я
незадовільний, не може працювати. Все
це порушує його нормальні життєві
зв'язки. Просив суд стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду в сумі 60 000,00 грн.

Рішенням Тернівського міського
суду, Дніпропетровської області від 14
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
6 000,00 грн.

Судом вирішено питання про розподіл
судових витрат по справі.

Не погодившись із зазначеним
рішенням, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін з наступних
підстав.

Встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи, що
що з 16.02.1987 року по 29.12.2008 року позивач
знаходився у трудових відносинах з
відповідачем ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» й працював за різним
фахом, що підтверджується копією
трудової книжки.

За час роботи на підприємстві в
підземних шкідливих умовах він
захворів на професійні захворювання:
ХОЗЛ; нейросенсорна приглухуватість;
дв. плече лопатковий періартроз, деф.
артроз в сполученні з періартрозами
ліктьових і колінних суглобів, стійкий
больовий синдром згідно акту П-4 від
20.03.2009 року.

Згідно п. 12,16,17,19 зазначеного акту
професійне захворювання виникло за
таких обставин: тривалої дії шкідливих
факторів виробничого середовища на
організм робочого, недосконалість
технологічних процесів. Причина
професійного захворювання: важка
праця, пил, шум, несприятливий
мікроклімат. Професійні захворювання
виникли з вини відповідача.

За висновком МСЕК від 18.06.2009 року
позивачу було встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі 60
% первинно та визнано інвалідом
третьої групи, що підтверджується
копією довідок МСЕК.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
звязків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону
України Про державний бюджет України
на 2006 рік та п. 22 ст. 71 Закону України Про
державний бюджет на 2007 рік зупинено дію
абз. 4 ст. 1, підп. є п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28
та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня
1999 року № 1105-XIV Про загальнообовязкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності, а з
01.01.2008 року відшкодування Відділенням
Фонду моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Згідно ст. 13 Закону України Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинило
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у Законі, з настанням яких
виникає право застрахованої особи на
отримання матеріального забезпечення
та/або/ соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини від 23.02.2006 року», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини та
основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини, як
джерело права.

З огляду на правову позицію
Європейського суду з прав людини,
висловлену у рішенні від 08.11.2005 року
Кечко проти України, у випадках, коли з
набуттям чинності певного закону, його
нормами призупиняється дія положень
закону, що був прийнятий раніше, до
спірних правовідносин застосовується
закон, що діяв на момент виникнення у
особи відповідного права.

Крім того, як встановлено рішенням
Конституційного Суду України від 8
жовтня 2008 року № 20-рп/2008,
Конституційний Суд України зазначає,
що положеннями пункту 1, абзацу
третього пункту 5, пункту 9, абзацу
третього пункту 10, пункту 11 розділу I
Закону N 717-V (717-16) скасовано право
застрахованих громадян, що потерпіли
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду, яке вони мали відповідно
до приписів первинної редакції
Закону N 1105-XIV (1105-14). Проте
Конституційний Суд України вважає, що
саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України ( 435-15 ) та
статтею 237-1 Кодексу законів про працю
України (322-08) їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України.

З урахуванням зазначеного та
враховуючи ту обставину, що страховий
випадок з позивачем настав 18.06.2009 року,
коли йому вперше було встановлено
втрату професійної працездатності у
зв`язку з професійним захворюванням,
суд обґрунтовано прийшов до висновку
про часткове задоволення позову ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди,
стягнувши з відповідача на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я
на виробництві 6000 грн. При визначенні
розміру моральної шкоди, судом
враховувалося роз*яснення п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. (з
подальшими змінами) Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, а саме:
розмір моральної шкоди суд визначив в
межах заявлених вимог, з урахуванням
характеру, обсягу, тривалості та
наслідків заподіяних позивачеві
моральних страждань, стану здоров'я
потерпілого, істотних вимушених змін у
його життєвих стосунках, конкретних
обставин справи.

Рішення суду відповідає вимогам
норм матеріального, процесуального
права, встановленим обставинам і
матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішенні суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, зводяться до
переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України виключне право оцінки доказів
належить суду, який має оцінювати
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Посилання в скарзі на відсутність
у позивача моральної шкоди є
необґрунтованим.

Розглядаючи спір по суті, суд
першої інстанції правомірно вважав, що
внаслідок втрати професійної
працездатності у позивача наявна
моральна шкода, оскільки: він частково
втратив професійну працездатність;
змушений регулярно проходити
стаціонарні лікування; став інвалідом
третьої групи; не може займатися
домашніми справами, що потребують
навіть незначних фізичних зусиль;
відчуває великі незручності при
веденні домашнього господарства; став
дратівливим; відчуває депресивний
стан; та інші обставини.

Вказані обставини наявні у позивача
і обумовлюють необхідність
пристосовуватися та організувати своє
повсякденне життя по-новому й свідчать
про заподіяння позивачу моральної
шкоди.

Виходячи із того, що доказів про
наявність обставин, які мають істотне
значення і спростовують правильність
висновків суду першої інстанції
апеляційному суду не надано, судом
першої інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
справа розглянута у рамках заявлених
позовних вимог та на підставі доказів,
наданих сторонами, тому апеляційний
суд приходить до висновку, що
оскаржуване рішення суду слід залишити
без змін.

Керуючись ст.,ст.209,303,307,308,314 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» - відхилити.

Рішення Тернівського міського суду,
Дніпропетровської області від 14
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: