Ухвала іменем україни 11 березня 2014
року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Умнова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Торезького міського
суду Донецької області від 25 грудня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 11 лютого 2014 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідачів
суму боргу за договором позики у
розмірі 264 000 грн., 3% річних в
сумі 8 679 грн. 45 коп., неустойку в сумі 211
200 грн., всього 483 879 грн. 45 коп. Мотивував
тим, що 05 жовтня 2011 року між ним і
відповідачами був укладений договір
позики у письмової формі, відповідно до
якого відповідачі отримали грошові
кошти у сумі 264 000 грн., що
дорівнювало 33 000 доларів США, з кінцевим
терміном погашення боргу 05 січня 2012
року. У забезпечення договору позики
сторонами було укладено договір
застави, предметом якого є майно, що
належить ОСОБА_2 на праві власності, а
саме, нежитлову будівлю, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. Оскільки, добровільно
покладені на відповідачів зобов'язання
не виконані, звернувся з вищевказаним
позовом до суду.

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 25 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 11 лютого 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з
відповідачів на користь ОСОБА_4 суму
боргу за договором позики від 05 жовтня
2011 року у розмірі 264 000 грн., три відсотки
річних у розмірі 8655 грн. 73 коп.,
неустойку в розмірі 211
200 грн., всього у розмірі 483 855 грн. 73 коп.
Стягнуто з відповідачів на користь
держави судовий збір в сумі по 1720 грн. 50
коп. з кожного. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

Відповідачі, не погоджуючись з
даними рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій подали
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права просять їх
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши подані заявниками
матеріали вважаю, що у відкритті
касаційного провадження слід
відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних рішень судів
першої та апеляційної інстанцій
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо її незаконності та
неправильності. Обставини, на які
посилаються заявники не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для скасування рішення
місцевого суду.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення Торезького
міського суду Донецької області від 25
грудня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 11 лютого 2014
року, у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу за договором позики.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Умнова О.В.