Головуючий суду 1 інстанції - Лобарчук
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 407/5814/13-ц
Провадження № 22ц/782/855/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області у складі:

головуючого судді
Назарової М.В.

суддів Галан
Н.М., Івановій І.П.

при секретарі
Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 04 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої непрацездатної доньки, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У листопаді 2011 року позивачка
звернулася до суду із вказаним позовом,
згодом змінивши свої позовні вимоги, та
просила ухвалити рішення, яким
стягнути на її користь з відповідача
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Тайшет, Іркутської області РФ, аліменти
на утримання повнолітньої
непрацездатної доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку на весь час
непрацездатності. Підставами позову
зазначала те, що відповідач є батьком
повнолітньої непрацездатної доньки,
яку визнано інвалідом другої групи
внаслідок психічного розладу і яка
перебуває під постійним наглядом
позивача, оскільки остання потребує
постійного стороннього догляду.

Оскаржуваним рішенням суду
першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої непрацездатної
доньки задоволено частково та стягнуто
з відповідача на користь позивача на
утримання повнолітньої непрацездатної
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/8
частини зі всіх видів заробітку
/доходу/, щомісячно, починаючи з дня
подачі заяви до суду до закінчення
строку встановлення групи
інвалідності, тобто починаючи з 08
листопада 2013 року до 01 листопада 2015
року; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої непрацездатної доньки
ОСОБА_4 відмовити, оскільки судом
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Судом встановлено, що батьками
повнолітньої непрацездатної ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, є сторони по справі -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що свідчить копія
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
від 16.11.1995 року, виданого Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Антрацитівського міськвиконкому
Луганської області /а.с. 3/.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом ІІ
групи з 16.10.2013 року, строком до
листопада 2015 року, про що свідчить
копія довідки МСЕК серії 10 ААВ №414177 від
16.10.2013 року /а.с. 4/.

Відповідно до висновку №3/1423 від
28.10.2013 року лікарської комісії ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, потребує постійного
стороннього догляду на 6 місяців /а.с. 6/.

Відповідно до довідки №1771 від
24.10.2013 року повнолітня непрацездатна
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкає
разом з позивачкою ОСОБА_3 /а.с. 8/.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з їх
доведеності протягом розгляду справи з
огляду на вимоги ст. 198 СК України та
вважав відсутніми підстави для
звільнення відповідача від обов'язку
надавати матеріальну допомогу своїй
непрацездатній доньці.

Проте такі висновки суду не
ґрунтуються на вимогах закону та
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх дочку, сина тільки за
наявності передбачених в законі умов.
Обов'язок батьків по утриманню
повнолітніх дочки, сина виникає на
підставі складу юридичних фактів: а)
походження дочки, сина від батьків
(кровне споріднення) або наявність між
ними інших юридично значущих зв'язків
(усиновлення, факт біологічного
походження); б) непрацездатність дочки,
сина; в) потреба дочки, сина в
матеріальній допомозі; г) здатність
батьків надавати матеріальну допомогу.

Суд при встановленні потреби дочки,
сина у матеріальній допомозі має брати
за основу прожитковий мінімум і
вирішувати справу з урахуванням всієї
сукупності фактичних обставин (залежно
від ступеня непрацездатності, місця
проживання, інших умов життя особи).

Однією з важливих умов, яка не була
належним чином досліджена судами, є
спроможність батьків надавати
матеріальну допомогу. Суд, вирішуючи
спір, має дослідити матеріальне
становище батьків. За основу має
братися установлений законом
прожитковий мінімум. Разом з тим має
враховуватися розмір витрат, які
батьки змушені нести (наприклад, у
зв'язку із власною хворобою тощо). Якщо
доходи батьків з урахуванням
необхідних витрат забезпечують їм
прожитковий мінімум, вони можуть
визнаватися такими, що здатні надавати
матеріальну допомогу. У будь-якому
випадку суд має оцінювати всі
обставини справи в сукупності.

Крім того, суд першої інстанції не
звернув увагу, на те, що позов про
стягнення аліментів подають самі
повнолітні дочка, син або їхній опікун.
Батьки не можуть заявляти позови про
стягнення аліментів на непрацездатних
повнолітніх дочку, сина, оскільки вони
є законними представниками лише щодо
своїх дітей, які не досягли повноліття.
У випадку, якщо повнолітні дочка, син у
встановленому законом порядку визнані
недієздатними, позов подається їхнім
законним представником, включаючи
одного з батьків, за умови, що він
призначений опікуном.

В матеріалах справи немає документів,
які б посвідчували право позивача
ОСОБА_3 на представництво інтересів
своєї повнолітньої дочки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, чи документів, які б
вказували, що остання у встановленому
законом порядку визнана недієздатною
та мати є її опікуном.

Наданий позивачем висновок лікарської
комісії від 28.10.2013 року щодо
необхідності постійного стороннього
догляду за інвалідом ОСОБА_4 за станом
психічного здоров'я хворого строком на
6 місяців /а.с. 5/ не може свідчити про те,
що остання не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та /або/ керувати
ними, а, отже, не наділена повною
цивільною дієздатністю.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач та
відповідач.

Неналежний позивач це особа, якій не
належить право вимоги за пред'явленим
позовом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права можуть бути підставою для
скасування рішення суду лише за умови,
що це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 як особа, якій належить
право вимоги, до участі у справі не
залучена.

Відповідно до принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, визначеного у ст. 11 ЦПК,
суд не може замінити неналежного
позивача належним на підставі ст. 33
цього Кодексу.

Таким чином, місцевий суд
припустився порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки згідно діючого
цивільного процесуального
законодавства України апеляційний суд
позбавлений можливості на стадії
перегляду судових рішень вирішувати це
питання, колегія суддів доходить
висновку про незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1/ неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2/ недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3/ невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4/ порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Іншим доводам апеляційної скарги як
передчасним колегія суддів не дає
оцінки - ці питання можуть бути
вирішені під час розгляду справи з
належними сторонами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 04 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої непрацездатної доньки.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: