Справа № 266/11/14-ц
Провадженя№ 2/266/251/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.03.2014
м. Маріуполь

Приморський районний
суд м. Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого -
судді Федотової В.М.

при секретарі -
Кравцові С.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1, її
представника - адвоката ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Маріуполя цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на ? частку квартири ,
суд

В С Т
А Н О В И В:

В січні 2014 року позивачка
звернулась до суду з зазначеним
позовом до відповідача, в якому просила
визнати за нею право власності на ?
часку квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 43,0 кв.м, жилою площею 29,2 кв.м, як
на майно придбане під час шлюбу.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник - адвокат
ОСОБА_2 позов підтримали, в
обґрунтування заявлених вимог суду
надали наступні аналогічні пояснення.
В 1996році між позивачкою та
відповідачем було укладено шлюб. Під
час шлюбу подружжя , на ім'я
відповідача, в 2003 році придбали спірну
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 43,0 кв.м, жилою площею
29,2 кв.м. В 2006році шлюб було розірвано,
сторони намагались мирним шляхом
розділити сумісне майно в тому числі і
спірну двокімнатну квартиру. З 2006року
відповідач укладав різноманітні
договори з агентствами нерухомості,
намагався розміняти спірну квартиру на
дві рівноцінні. Позивачка всей час,
після розірвання шлюбу продовжує жити
в спірній квартирі, зареєстрована . За
період з 2006р. по 2013р. подружжя
намагались мирним шляхом розподілити
майно. В грудні 2013р. позивачка
звернулась за юридичною консультацією,
їй були роз'ясненні її права на спірне
житло, також вона дізналась, надавши
екземпляр одного з договорів з
агентством нерухомості адвокату, що
відповідач не зовсім справедливо
намагається розділити майно, після
чого вона звернулась до суду з
зазначеним позовом. Вважають, що на
дані відносини розповсюджується норма
ст.. 72 , 60, 70 СК України, просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнав, не заперечує
проти того, що позивачка має частку у
спірній квартирі, але йому треба теж
купити для себе житло. Просив відмовити
у задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
доказами, якими вони обґрунтовують
свої вимоги та доводи, вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 5 листопада
1996р. було укладено шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 , після реєстрації шлюбу
подружжю було видано свідоцтво про
шлюб НОМЕР_2 від 05.11.1996р. (а.с.6)

23 квітня 2003 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі - продажу двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,0
кв.м, жилою площею 29,2 кв.м. (а.с.29)

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
розірвано 20 січня 2006р.р., про що
Приморським відділом реєстрації актів
цивільного стану маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області було видано свідоцтво про
розірвання шлюбу НОМЕР_3 (а.с. 5)

Відповідно до роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» п.30- рівність прав кожного із
подружжя на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65
СК України.

Ст..70 СК України передбачено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.2 ст.. 72 СК України -
до вимоги про поділ майна, заявленої
після розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Таким чином, суд вважає, що
позивачка дійсно має право на ? частку
спірної квартири, як на майно набуте
під час шлюбу з відповідачем, нею не
пропущено строк позовної давності - на
протязі семи років після розірвання
шлюбу сторони намагались мирним шляхом
розділити майно набуте під час шлюбу,
але про те, що відповідач намагався
нерівно розділити набуте майно та про
порушення свого права позивачка
дізналась лише в грудні 2013року, що
підтверджують самі сторони у своїх
поясненнях.

Керуючись ст.. ст. 60-61,70 , 72 СК
України, ст. ст. 15, 31,57, 58, 59, 60, 196, 213, 214, 215
ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право
власності на ? частку квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 43,0 кв.м, жилою площею
29,2 кв.м.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області, через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-дений строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Федотова В.
М.