Дата документу 31.03.2014
Провадження № 2/334/457/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі головуючого -
судді Нікітенко Н.П., при секретарі
Сагайдак Г.В., .., за участю адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення від спадкування,

в с т а н о
в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про усунення від права
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 в якому зазначив ,
що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його дружина,
ОСОБА_5, шлюб з якою він уклав 30 грудня
1988 року.

З 1982 року до реєстрації шлюбу, він
перебував з нею у фактичних шлюбних
відносинах та проживав в АДРЕСА_1.

З 1994 року до моменту смерті ОСОБА_5 вони
проживали з нею в квартирі АДРЕСА_2, яка
належала до смерті його батькам.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою померлої.

10.02.2000 року йому з покійною дружиною
Ленінською районною адміністрацією
Запорізької міської ради «а» по вул.
Дудикіна в м.Запоріжжі, видане
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру.Квартира стала
належати їм на праві спільної сумісної
власності.

У вказаній квартирі відповідачка
ОСОБА_4 ніколи не проживала та не була
зареєстрована.

Після смерті ОСОБА_5 залишилася
спадщина - її доля у вказаній вище
квартирі.

Заповіт спадкодавцею не складався.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України,
спадкоємцями першої черги за законом є
він - чоловік померлої та її донька -
відповідачка по справі.

У встановлений ст. 1270 ЦК України строк
він звернувся до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини.

Окрім нього, до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини
звернулася і донька померлої,
відповідачка по справі- ОСОБА_4

Однак, позивач вважає, що ОСОБА_4
повинна бути усунена від права на
успадкування, так як вона ухилялася від
надання допомоги померлій, яка
знаходилась у похилому віці (померла у
віці майже 67 років), була безпорадна,
страждала багатьма тяжкими
захворюваннями, а саме: хронічним
обструктивним бронхітом, дихальною
недостатністю другого ступеню,
гіпертонією,
мієлополірадікулоневрітом та іншими
захворюваннями та потребувала
сторонньої допомоги.

З 2011 року померла страждала на
злоякісне новоутворення молочної
залози з розпадом та метастазами, що й
послужило, згідно до лікарського
свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 13.04.2013
року, причиною її смерті.

Протягом багатьох років відповідачка
дуже погано ставилася до своєї матері,
а з 1993 року взагалі припинила з нею
спілкуватися.

Народивши дитину (онука померлої),
відповідачка не дозволяла матері не
тільки з ним бачитися, а й навіть
наближатися до нього, чим спричиняла
ОСОБА_5 додаткові тяжкі моральні
страждання.

Впродовж двадцяти років, а особливо
після тяжкого онкологічного
захворювання з 2011 року його померла
дружина, окрім фізичного болю, який
спричиняла їй хвороба, зазнавала
душевних страждань у зв'язку з
поведінкою відповідачки, постійно
покладала надію, що донька змінить своє
ставлення до неї.

Вважає, що ОСОБА_4 під час тяжкої
хвороби матері, яка була у безпорадному
стані, мала можливість, але свідомо
ухилялася від надання спадкодавці
будь-якої моральної підтримки та
матеріальної допомоги.

Він, як чоловік померлої, піклувався
про свою дружину, здійснював за нею
догляд, старався підтримувати її, хоча
сам також є людиною похилого віку,
ІНФОРМАЦІЯ_3 й страждає з 1990 року
гіпертонією другого ступеню, з 2010 року
перебуває під динамічним
спостереженням лікаря, і сам
потребував допомоги і підтримки.

Оскільки він з дружиною були
пенсіонерами за віком, а розмір пенсій
наближений до мінімального, він був
вимушений позичати гроші у родичів,
знайомих для того, щоб придбати для
дружини медикаменти, продукти
харчування, сплачувати її лікування.

Відповідачка працювала, мала
постійний заробіток, але матері не
допомагала.

Позивач вважає, що відповідачка не має
права на спадкування та підлягає
усуненню від права на спадкування. За
вказаних обставин він і звернувся до
суду.

В ході розгляду справи по суті позивач
підтримав свої позовні вимоги в
повному обсязі заявлених вимог та
просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник
позов не визнали, проти задоволення
позовних вимог заперечували, вважаючи
їх безпідставними з посиланням на те,
що відповідачка надавала посильну
допомогу і не ухилялася від її надання,
коли мати попросила про таку допомогу.
Вважають, що спадкодавця і сама мала
можливість здійснювати догляд за
собою, і її пенсії було достатньо для
належного утримання . Відповідачка
підтвердила , що з матір'ю вона дійсно
разом не проживала , бо дуже на неї
образилась. Про хворобу матері
дізналась за декілька тижнів до смерті
, бо матір ніколи про це не розповідала
і допомоги не просила. Коли вона
дізналась , що мати захворіла, вона
доглядала за нею, надавала допомогу,
викликала швидку. Заперечує, що мати
перебувала у безпорадному стані та
потребувала постійного догляду.
Зазначила, що мати мала здоровий
вигляд, була активною та енергійною.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, допитавши свідків, суд вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню виходячи з
наступного .

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи,
згідно з вимогами ст.214 ЦПК, повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
постійну або тимчасову безпомічність
особи, її неспроможність своїми силами
через похилий вік, тяжкі хвороби,
каліцтво фізично та матеріально
самостійно забезпечувати умови свого
життя, побуту, харчування тощо, саме у
зв'язку з чим ця особа потребує
постійного або тимчасового
стороннього догляду, піклування,
турботи та допомоги.

Ухилення спадкоємця від надання
спадкодавцеві необхідної допомоги
може виражатися як в умисних діях
особи, так і в її бездіяльності, що
спрямовані на уникнення від виконання
своїх обов'язків по утриманню
спадкодавця та піклуванню про нього.
При цьому, особа повинна розуміти та
усвідомлювати покладений на неї
обов'язок і мати реальну можливість
його виконувати.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і
питання, чи потребував спадкодавець
допомоги від спадкоємця за умови
отримання її від інших осіб і чи мав
спадкоємець матеріальну й фізичну
змогу надавати таку допомогу.

В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що при
встановленні факту ухилення від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України, ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні
діти зобов'язані матеріально
утримувати непрацездатних батьків та
піклуватися про них.

За змістом вказаних норм повнолітні
діти зобов'язані піклуватися про
батьків, допомагати їм та утримувати
їх. Ці обов'язки за своєю правовою
природою можуть мати майновий і
немайновий характер. Виконання
майнових обов'язків залежить від
майнового стану дітей, а немайнових від
фізичної можливості і бажання їх
виконувати.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено :

спадкодавця ОСОБА_5 перебувала в шлюбі
з позивачем ОСОБА_3 з 1988 року .(а.с.6)

Крім того, спадкодавця ОСОБА_5 мала
доньку ОСОБА_4-ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.115)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, про що
свідчить актовий запис про смерть №
2064 від 13.04.2013 року (а.с. 123 )

Спадкоємцями першої черги,
передбаченими статтею 1261 ЦК України, є
чоловік - ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_4.

До складу спадкового майна входить
квартира АДРЕСА_2. (а.с.8).

На день смерті спадкодавці, окрім неї,
за вказаною адресою був зареєстрований
та проживав позивач ОСОБА_3, що
підтверджується довідкою КП
«Основаніє» від 14.11.2013 № 2080.( а.с. 25)

Відповідачка зареєстрована та
проживає в кв. АДРЕСА_1. В спірній
квартирі ніколи не проживала та
зареєстрована не була.

З заявами про прийняття спадщини після
смерті спадкодавці ОСОБА_5 до
нотаріальної контори звернулися
ОСОБА_3(а.с.131) та ОСОБА_4 (а.с.122).

З матеріалів спадкової справи (а.с. 121-143)
вбачається, що спадкоємці вчасно
звернулись до нотаріуса з заявами про
прийняття спадщини після смерті
спадкодавці.

Позивач суду пояснив, що з 1987 року він з
ОСОБА_5 проживав в квартирі своїх
батьків по АДРЕСА_2.

Відповідачка з дідусем та бабусею
проживала в АДРЕСА_1, яку ОСОБА_5
залишила доньці.

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, вони в
2000 році разом приватизували квартиру
його батьків, де і мешкали до смерті
спадкодавці.

Між матір'ю і донькою не склалися
нормальні відносини, бо ОСОБА_4
образилась на матір, що та її покинула.
ОСОБА_5, коли донька подорослішала,
постійно намагалась виправити
стосунки, бажала спілкування і
нудьгувала за донькою. Дружина
дзвонила ОСОБА_4, шукала зустрічі,
приходила в квартиру по вул. Рельєфній.
Але, коли мати приходила, зустрічі
закінчувались сварками, а коли
дзвонила доньці по телефону, остання
кидала слухавку, або взагалі її не
брала, бо бачила на визначнику номер
телефону матері. В 2010 році
відповідачка народила дитину, і ОСОБА_5
пішла в пологовий будинок подивитись
на онука. ОСОБА_4 не тільки не показала
матері онука, а ще й образила її.
Дружина була морально пригнічена. В 1980
році ОСОБА_5 перенесла тяжку хворобу , з
того часу у неї всохла нога, і вона
пересувалась з певними проблемами,
тягнучі її за собою. З 2000 року ОСОБА_5
стала страждати на гіпертонічну
хворобу, а в квітні 2011 року у неї
виявили злоякісну пухлину-рак. З 2011
року стан її здоров'я погіршувався. Їй
було тяжко ходити, дихати. Вона ходила
лише з сторонньою допомогою та з
аерозолем. ОСОБА_4 працювала на ринку.
ОСОБА_5 неодноразово, вже будучи тяжко
хворою людиною, ходила на ринок, щоб
поспілкуватись з донькою, попросити
про допомогу, але остання кричала,
казала, що в неї немає матері та бажала
їй смерті. ОСОБА_4 навіть і не
намагалась надати матері допомогу, не
зважаючи на те, що ОСОБА_5 вже будучи
лежачою хворою, просила сторонніх
людей підійти до доньки , повідомити
про тяжку хворобу та попросити
допомоги. За хворою дружиною наглядав
він, сусіди та знайомі. Одержуваної
пенсії не вистачало, тому він вимушений
був їздити на підробітки, а за дружиною
наглядали сусіди та його родичі і
знайомі. ОСОБА_4 усіляко ухилялась від
надання допомоги. В кінці березня 2013
року, за декілька днів до смерті ОСОБА_5
подзвонила до ОСОБА_4 і сказала, що
помирає. І тільки після дзвінка ОСОБА_4
стала приходити до матері, вперше
привела онука. В квітні 2013 року, коли
дружину забрала швидка допомога,
ОСОБА_4 їздила в лікарню, купувала ліки,
але така допомога була вже запізно.
ОСОБА_5 пробула в лікарні декілька днів,
а з рахунком того, що була вже тяжка
стадія раку, її виписали додому, де вона
і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як зазначив в судовому засіданні
позивач, що знайшло підтвердження в
медичній картці (а.с.13-24,44,144-145) та
картках викликів швидкої допомоги
(а.с.46,48-53) , а також підтверджено
свідками ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 спадкодавця ОСОБА_5 за станом
здоров'я потребували постійного
стороннього догляду, протягом 2011-2013
року тяжко хворіла, з грудня 2012 року вже
самостійно не пересувалась,
знаходилася в безпорадному стані,
потребувала сторонньої допомоги, не
могла самостійно себе обслуговувати.

Узагальнюючи пояснення, позивач
зазначив, що спадкодавця в силу свого
віку та тяжких хвороб перебувала у
безпорадному стані, з грудня 2012 року
була постільно лежачою, потребувала
стороннього догляду та була
неспроможною своїми силами через
похилий вік, тяжку хворобу фізично та
матеріально самостійно забезпечувати
умови свого життя, і він, як чоловік,
весь час здійснював за нею догляд та
утримував її, купуючи ліки, харчі та
доглядаючи за нею, незважаючи на те, що
сам є людиною похилого віку та хворіє.
Відповідачка, усвідомлюючи, що мати
тяжко хвора та потребує допомоги,
ухилялась від надання допомоги, не
зважаючи на те, що працювала та мала
постійний заробіток. Позивач, як і всі
знайомі та сусіди, був вражений
поведінкою відповідачки, яка за життя
матері, не цікавилась станом її
здоров'я та потребами, ображала,
допомогу не надавала, а як тільки
дізналась, що мати помирає, одразу ж
з'явилась та стала чемно виконувати
обов'язки порядної доньки, купувати
ліки, приходити до матері, щоб посидіти
поруч та привела онука, а після смерті
матері звернулась до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини,
незважаючи на те, що за життя ОСОБА_5
була впевнена, що донька не наважиться
претендувати на майно, яке належало
ОСОБА_3 та його родині з рахунком того,
що вона залишила доньці квартиру по
АДРЕСА_1.

Відповідачка суду пояснила, що дійсно в
ранньому віці мати залишила її на
вихованні бабусі та дідусеві по
АДРЕСА_1, а сама вийшла заміж за
позивача і переїхала до нього жити на
АДРЕСА_2. Стосунки з матір'ю не
складались, бо коли вона приходила на
АДРЕСА_1, постійно виникали сварки.
Вона дуже образилась на матір, бо та
постійно втручалась в її особисте
життя, нав'язувала свою точку зору,
негативно висловлювалась щодо її
чоловіків, тому вона тричі перебувала в
шлюбі. З матір'ю вона спілкувалась, але
та ніколи не скаржилась на стан
здоров'я, була постійно активною,
енергійною, самостійно пересувалась та
не потребувала сторонньої допомоги. У
матері дійсно були проблеми з ногою,
вона хворіла на астму, але ці хвороби не
заважали їй вести життєдіяльний спосіб
життя, всіх повчати та критикувати.
Після народження в 2011 році онука, мати
дійсно приходила в пологовий будинок,
але вона не вийшла до неї з дитиною та
не показала його, бо хлопчик спав.
Протягом останніх років вона дуже
рідко спілкувалась з матір'ю бо
працювала та у неї була малолітня
дитина. Особисто мати ніколи до неї за
допомогою не зверталась, і ніхто до неї
на прохання матері за допомогою також
не приходив. Коли в березні 2013 року мати
подзвонила і сказала, що погано себе
почуває, вона вперше прийшла до матері
з малолітнім сином і лише тоді
дізналась, що остання дуже хворіє на
рак. Але навіть в тяжкому стані мати
самостійно пересувалась по квартирі та
сама себе обслуговувала, сторонньої
допомоги не потребувала. З кінця
березня 2013 по день смерті, вона
приходила до матері, а коли 01.04.2013 року
останню забрали в лікарню, вона разом
із вітчимом купувала ліки та приходила
до матері в лікарню. ІНФОРМАЦІЯ_4 мати
померла, і вона також приймала участь у
похованні.

Вважає, що мати не знаходилась в
безпорадному стані та не потребувала
сторонньої допомоги, бо до останніх
днів обслуговувала себе самостійно, і
за допомогою до неї не зверталась. Коли
перед смертю мати повідомила їй про
свою хворобу, вона в міру своїх сил та
матеріального становища допомагала їй.
До нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
звернулась, бо виконувала її волю. Мати
бажала, щоб вона отримала спадщину і в
частині квартири вітчима, яку мати
приватизувала разом із ним після
одруження.

Доводи позивача в тій частині , що
протягом останніх трьох років ОСОБА_5 в
силу свого віку та тяжких хвороб
перебувала у безпорадному стані, а з
грудня 2012 року була постільно лежачою,
потребувала стороннього догляду, була
неспроможною своїми силами фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, і він весь час був
змушений здійснювати за нею догляд та
утримувати, а відповідачка, розуміючи
та усвідомлюючи покладені на неї
обов'язки та маючи матеріальні та
фізичні можливості, навмисно
ухилялась від надання матері допомоги,
знайшли своє підтвердження в
поясненнях свідків та письмових
доказах.

Так, допитана в судовому засіданні,
свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що разом
із ОСОБА_5 навчалась в школі, але
протягом всіх цих років підтримували
зв'язок, постійно спілкувались, вона
часто приходила до ОСОБА_5 в гості. За
життя ОСОБА_5 була дуже активною та
енергійною людиною, але у неї була
астма та проблеми з ногами після
перенесеного захворювання. У ОСОБА_5
була донька. Доньку вона побачила
перший раз на похоронах ОСОБА_5. До
цього ОСОБА_5 показувала фото доньки і
розповідала, що остання не бажає
спілкуватися, розмовляти по телефону.
Зі слів ОСОБА_5 їй стало відомо, що коли
вона приходила до дочки, то остання
постійно сварилась та виганяла її. За
два роки до смерті ОСОБА_5 самостійно не
ходила , у неї була порушена
координація рухів, вона тяжко дихала,
постійно користувалась аерозолем
через задишку. Без сторонньої допомоги
вона не виходила, поруч з нею завжди був
чоловік. В січні 2013 року, коли вони
приїхала до ОСОБА_5, остання вже не
ходила, і не могла себе обслуговувати,
чоловік надавав їй суто жіночу
допомогу. В її присутності ОСОБА_5
неодноразово дзвонила доньці, але та не
брала мобільний телефон. Зі слів ОСОБА_5
їй стало відомо, що донька з'явилась
лише перед смертю, коли вона їй
додзвонилась і сказала, що помирає .
Лише перед смертю донька вперше
привела онука.

Допита в судовому засіданні, сусідка
ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_3 знала з
народження, а після його одруження
познайомилась з ОСОБА_5. Спочатку ніхто
не знав, що у ОСОБА_5 є дитина, але потім
сусідка ОСОБА_11 розповіла про доньку і
сказала, що вона працює на ринку. Всі
знали, що у ОСОБА_5 з донькою були
складні стосунки, бо коли народився
онук, ОСОБА_5 ходила до пологового
будинку поздоровити доньку та побачити
онука, але донька вигнала її і не
показала дитину. ОСОБА_5 була дуже
пригнічена. В 2011-2012 роках ОСОБА_5
пересувалась лише із сторонньою
допомогою. Вона бачила , як ОСОБА_5
виходила на вулицю з сусідкою ОСОБА_11 і
майже «висіла» у неї на руці, іноді
ОСОБА_5 непритомніла, і сусіди надавали
їй допомогу. В вересня 2012 року вона
останній раз побачила ОСОБА_5 на вулиці
, більше вона не виходила. В квітні 2013
року до ОСОБА_5 часто приїздила швидка
допомога. За декілька днів до смерті
з'явилась дочка з онуком. До своєї
смерті ОСОБА_5 була впевнена, що дочка
її порядна людина і не буде
претендувати на житло вітчима.

В судовому засіданні була допитана
свідок ОСОБА_13, яка пояснила, що
товаришувала з ОСОБА_5 зі школи, а
останні 15 років спілкувались дуже
близько. ОСОБА_5 мала дочку ОСОБА_4, але
стосунки у них були напружені. ОСОБА_4
уникала спілкування з матір'ю , і про це
ОСОБА_5 розповідала. У ОСОБА_4 був день
народження, і вона запропонувала
ОСОБА_5 спекти пиріг та піти
поздоровити доньку. Потім ОСОБА_5
плакала і розповідала, що ОСОБА_4
вигнала її разом з пирогом і влаштувала
скандал. Також ОСОБА_4 вигнала матір і
із пологового будинку, коли народився
онук. Стан здоров'я у ОСОБА_5 був слабкий
: вона задихалась бо була астматиком і
постійно користувалась аерозолем;
після перенесеної в 80-х роках хвороби
всихала нога, і вона її волокла , а, крім
того, постійно підвищувався тиск. З 2011
року стан здоров'я ОСОБА_5 погіршився. З
осені 2012 року ОСОБА_5 постійно
потребувала сторонньої допомоги, бо
самостійно вже не пересувалась, та не
могла самостійно себе обслуговувати.
ОСОБА_5 просила її допомагати, бо вона
вже ледь-ледь ходила, а вірніше
«повзала». Однокласники, сусіди
приходили допомагати, а донька
самовідсторонилась від матері
незважаючи на те, що люди за проханням
ОСОБА_5 приходили на ринок, розповідали
ОСОБА_4 про тяжкий стан матері, яка
просила про допомогу, але остання
казала, що матері у неї немає. Якось в 2012
році вона була свідком того, як ОСОБА_5
подзвонила доньці, бо потребувала
допомоги, на що остання замість доброго
слова, в грубій формі побажала матері
смерті. За ОСОБА_5 доглядав чоловік та
сторонні люди. В квітні 2013 року
подзвонив ОСОБА_3 і повідомив, що
з'явилась донька. Всі друзі та сусіди
обговорювали цю новину і дійшли
одностайного висновку, що донька
прийшла до вмираючої матері за наживою.
Але ОСОБА_5 до останнього хотіла вірити,
що ОСОБА_4 порядна людина і ніколи не
буде претендувати на квартиру. Смерть
матері була для доньки не горем.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що добре
знав ОСОБА_3, його дружину ОСОБА_5 та
ОСОБА_4. ОСОБА_4 виросла на його очах.
Протягом тривалого часу ОСОБА_4
конфліктувала з матір'ю, а в останні
роки життя ОСОБА_5 в цілому перестала з
нею спілкуватись. Коли мати приходила
до ОСОБА_4 на АДРЕСА_1, то остання
виганяла її. Він сам чув на ринку, як
ОСОБА_4 на пропозицію прийти до матері,
яка тяжко хворіла та просили про
допомогу, сказала, що матері у неї
немає. Останні роки ОСОБА_5 тяжко
хворіла, боліли ноги, серце, вона
задихалась. Пенсії подружжя не
вистачало на лікування ОСОБА_5 , і
ОСОБА_3 вимушений був їздити на
заробітки. Коли ОСОБА_3 виїжджав, він
доглядав за ОСОБА_5, незважаючи на те, що
донька жила поруч.. ОСОБА_5 опиралася на
нього, бо самостійно не ходила. В його
присутності ОСОБА_5 дзвонила ОСОБА_4,
але та кидала трубку. В березні-квітні
2013 року, коли ОСОБА_5 вже не підводилась,
постійно лежала, була в безпорадному
стані, ОСОБА_3 просив його допомагати
переносити, мити та перекладувати її,
бо самостійно цього робити не міг через
постійне безсоння. В квітні 2013 року
з'явилась ОСОБА_4, але допомоги не
надавала. Приходила сиділа і знов
уходила. Він неодноразово був свідком
того, що в квартиру ОСОБА_3 приходила
сусідка, готувала їжу та робила вологе
прибирання , бо ОСОБА_3 був знесилений, а
ОСОБА_4 допомоги не надавала.

Допитана в судовому засіданні, свідок
ОСОБА_15 суду повідомила, що є сусідкою
подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_5, знає родину з
1993 року. Їй відомо, що між ОСОБА_5 та
донькою ОСОБА_4 були неприязні
стосунки. Вона була свідком того , що
ОСОБА_4 , коли мати прийшла до неї на
ринок , публічно образила мати. Останні
3-4 роки ОСОБА_5 стала тяжко хворіти,
погано ходила, практично валилась,
скаржилась на запаморочення, задишку і
вона, як сусідка, стала допомагати їй.
За ОСОБА_5 доглядали всі, окрім доньки,
незважаючи на те, що через сусідів,
знайомих вона просила доньку про
допомогу, бо самостійно вже не ходила.
ОСОБА_4 працювала на ринку, але матері
ні матеріально , ні фізично не
допомагала і не приходила.
По-сусідськи вона приходила до ОСОБА_5,
коли ОСОБА_3 їздив на заробітки, бо
коштів на лікування не вистачало,
прибирала в квартирі, готувала їжу та
кормила ОСОБА_5, яка вже самостійно себе
не обслуговувала. Зі слів ОСОБА_5 їй
відомо про стосунки матері та доньки.
ОСОБА_5 розповіла, що ОСОБА_4 побажала їй
смерті. Приблизно у грудні 2012 року
ОСОБА_5 з її допомогою останній раз
вийшла на вулицю і побачила Оленину
свекруху. ОСОБА_5 просила переказати
ОСОБА_4 , що тяжко хворіє і просила про
допомогу. Але дочка так і не з'явилась.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що мешкає
по-сусідству з позивачем. Добре знала
його дружину ОСОБА_5 4 роки тому назад
ОСОБА_5 сильно захворіла, тяжко дихала,
постійно користувалась інгалятором, бо
задихалась , пересувалась лише за
допомогою сторонніх. Постійно просила
її зробити покупки в магазині. Свідку
відомо, що сусідка ОСОБА_15 частіше
приходила до хворої, прибирала,
готувала їжу, кормила ОСОБА_5, бо та
знаходилась в безпорадному стані. Зі
слів ОСОБА_5 їй відомо, що у неї є дочка,
яка працює на ринку. ОСОБА_5 розповідала
про складні стосунки з донькою,
розповідала, як донька її принижувала,
ображала та виганяла з квартири по
АДРЕСА_1, також розповідала про те, що
коли хвороба тільки оволодівала, вона
ходила до дочки на ринок з проханням
про допомогу, бо коштів на лікування не
вистачало, але остання навіть говорити
не стала. Також ОСОБА_5 розповідала їй,
що ОСОБА_4 не пустила її подивитись на
онука, коли він народився. Одного разу,
знаходячись на ринку, вона підійшла до
ОСОБА_4 і спросила про стан здоров'я
матері. ОСОБА_4 в грубій формі
відповіла їй , що про мати нічого не
знає і матері у неї немає. Вона була
обурена таким відношенням доньки до
матері.

Свідок стверджувала, що протягом 2011-2012
року, коли ОСОБА_5 в силу тяжкої хвороби
перебувала у безпорадному стані,
потребувала стороннього догляду, була
неспроможною своїми силами через
похилий вік, тяжку хворобу фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, дочка жодного разу
не з'явилась та не надала матері
будь-якої допомоги.

В судовому засіданні за клопотанням
відповідачки ОСОБА_4 були допитані
свідки ОСОБА_24, ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_25
та ОСОБА_26

Так, свідок ОСОБА_24 суду повідомила, що
тричі приїздила до хворої ОСОБА_5 за
викликом « 103». ОСОБА_5 знаходилась в
тяжкому стані, лежача. На момент
приїзду швидкої допомоги з хворою
перебували чоловік та донька з
малолітньою дитиною. Чоловік
знаходився поруч, а донька з дитиною
стояла по осторонь.

Пояснення свідка в частині виїзду до
тяжко хворої ОСОБА_5 підтверджуються
довідкою КУ «Запорізька станція
екстреної швидкої медичної допомоги» з
наданими картками виїзду швидкої
допомоги на а.с. 46-53. З яких вбачається,
що свідок дійсно виїздила на виклик
чоловіка ОСОБА_5 до тяжко хворої ,
лежачої дружини з бригадою швидкої
допомоги, але двічі - 31.03.2013 та
ІНФОРМАЦІЯ_4, коли була констатована
смерть хворої.

Пояснення свідка в тій частині, що вона
пам'ятає обставини виклику 31.03.2013 року ,
коли поряд з хворою знаходився чоловік
та дочка з малолітньою дитиною,
викликає у суду сумніви, бо 31.03.2013 року
швидка перебувала по АДРЕСА_2 з 21
години 38 хвилин до 22 години 17 хвилин -
досить пізній час знаходження
трирічної дитини з тяжко хворою на рак
людиною. Крім того, свідок детально
пам'ятає хто знаходився в квартирі та
хто де перебував. Ці обставини
викликають сумнів, бо з 31.03.2013 року до
моменту допиту свідка пройшов рік.
Свідок працює медсестрою на швидкій,
виїжджає на виклики декілька разів, а
може десятків разів на день і практично
300 днів на рік, але запам'ятала
обставини виклику 31.03.2013 року дуже
детально.

Але навіть за таких обставин, свідчення
медичної сестри спростовують
пояснення відповідачки про активність
та енергійність матері під час хвороби
та відсутність її безпорадного стану, а
також її пояснення, що саме вона, а не
ОСОБА_3 викликав швидку.

В судовому засіданні був допитаний
свідок ОСОБА_17, який пояснив, що в
квітні 2013 року допомагав виносити з
квартири хвору ОСОБА_5 в карету швидкої
допомоги. В квартирі в цей час
перебувала і донька ОСОБА_5- ОСОБА_4, яка
поїхала разом з матір'ю в лікарню.
Свідок стверджував, що ОСОБА_5 до
останнього дня не виглядала хворою, і
такою, що потребувала сторонньої
допомоги. Він навіть був здивований, що
вона померла. Але свідок підтвердив, що
під час спілкування з ОСОБА_5 помітив,
що вона задихалась, і до карети швидкої
допомоги її виносила, бо вона вже не
ходила. Крім того, свідок пояснив, що
доньку побачив єдиний раз в квітні 2013
року, коли ОСОБА_5 вивозили до лікарні,
раніше не бачив її ніколи.

На думку суду, пояснення свідка
підтверджують , що ОСОБА_5 перебувала в
безпорадному стані, потребувала
допомоги, а ОСОБА_4, усвідомлюючи
безпорадний стан матері, умисно
ухилялась від надавання матері
допомоги тривалий час, а з'явилась лише
напередодні смерті.

Свідок відповідача-ОСОБА_25 суду
повідомила, що є сусідкою ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1 з 1987 року. Їй відомо, що з
дитинства вихованням ОСОБА_4 займались
дідусь та бабуся, а не мати ОСОБА_5, яка
відмовилась від неї. Свідок бачила
ОСОБА_5 в кінці жовтня-листопада 2012
року, але остання не виглядала хворою.
Але в той же час, свідок повідомила, що
вже в березні 2013 року зустріла свекруху
ОСОБА_4, яка гуляла з дитиною. При цьому
свекруха повідомила, що ОСОБА_5 тяжко
хвора, і ОСОБА_4 знаходиться біля неї.
Крім того, в цей же час свідок бачила, як
ОСОБА_4 придбавала ліки. ОСОБА_4 сказала,
що мати тяжко захворіла.

Про те, що ОСОБА_4 купувала ліки саме для
матері та знаходилась біля неї, свідку
відомо лише зі слів ОСОБА_4 та свекрухи
останньої. Сама ж вона до ОСОБА_5 не
заходила з 2000 року та як ОСОБА_4
піклувалась про матір не бачила. Але
свідок підтвердила, що стосунки у
матері з донькою були напружені.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що восени
2012 року бачила мати своєї подруги-
ОСОБА_5 бадьорою та здоровою та такою,
що не потребувала сторонньої допомоги.
В двадцятих числах березня 2013 року, зі
слів ОСОБА_4 , їй стало відомо, що ОСОБА_5
тяжко захворіла і саме з цього часу
ОСОБА_4 почала допомагати матері. Крім
того, свідок пояснила, що їй відомо, що
стосунки ОСОБА_4 з матір'ю не
складались. Додатково свідок
повідомила, що ОСОБА_4 не працювала,
доход її сім'ї був незначний, бо
працював лише чоловік ОСОБА_4.

До пояснень свідка в частині того, що
восени 2012 року ОСОБА_5 виглядала
бадьорою , здоровою та такою, що не
потребувала сторонньої допомоги
спростовуються поясненнями свідків та
письмовими доказами, а саме медичними
документами. Крім того, пояснення
свідка , що ОСОБА_4 не працювала, та
немала коштів спростовуються також
поясненнями свідків, та не
оспорювались самою ОСОБА_4, що вона
постійно працювала на ринку.

За клопотанням відповідачки в судовому
засіданні була допитана лікар ОСОБА_16,
яка суду пояснила, що хвора ОСОБА_5
поступила в лікарню вкрай тяжкому
стані з дихальною недостатністю , тому
була поміщена в реанімаційне
відділення. В реанімації хвора
перебувала декілька днів , але стан
здоров'я погіршувався , тому вона була
переведена в терапевтичне відділення.
З хворою перебували чоловік та донька,
які виконували всі рекомендації
лікаря. Хвора знала, що у неї рак
молочної залози вже понад рік. Проблеми
з диханням, на які скаржилася хвора - це
були вже метастази. Усвідомлюючи свій
стан, хвора відмовилась від подальшого
лікування та вкрай важкому стані була
виписана додому.

Пояснення свідка ОСОБА_16 підтверджують
пояснення позивача, в тій частині що
ОСОБА_5 вже понад рік тяжко хворіла,
знаходилась в безпорадному стані , а
проблеми з диханням, на які вказували і
свідки , були вже метастазами
невиліковної хвороби. Натомість
пояснення даного свідка спростовують
пояснення відповідачки, що мати
останні роки не скаржилась на стан
здоров'я, а була здорова, активна та
енергійна.

Слід також відзначити, що під час
промови в дебатах адвокат відповідачки
ОСОБА_2 визнала факт перебування ОСОБА_5
у безпорадному стані через тяжку
хворобу.

Перебування ОСОБА_5 у безпорадному
стані через тяжку хворобу , крім
пояснення свідків, також
підтверджується письмовими доказами .

На запит адвоката ОСОБА_2 КУ»ЗМБКЛ №9»
повідомила, що ОСОБА_5 в період з 01.04. по
04.04.2013 року знаходилась на лікуванні в
реанімаційному відділені , а 05.04.2013 року
переведена до терапевтичного
відділення. Діагноз: Cr mammal dextr T4bN1MxSusp mts in
pulm. Гіпертонічна хвороба 2 ст. ВСЖБК,
хронічний калькульозний холецистит.

В довідці також зазначено, що хвора
перебувала під наглядом завідуючої
відділенням ОСОБА_16 Зі слів завідуючої
за хворою ОСОБА_5 піклувалась,
наглядала її донька та забезпечувала
ліками.(а.с.43)

Однак, допитана в судовому засіданні,
лікар ОСОБА_16 , суду пояснила , що за
чотири дні перебування в лікарні за
хворою доглядала та опікувалась не
лише донька , а і чоловік ОСОБА_3

З виписного епікризу № 694 (а.с. 44)
вбачається, що ОСОБА_5 (мовою оригіналу)
«длительное время болеет хроническим
бронхитом с астматическим компонентом.
Обострение во время цветения. В течение
последних 10 лет повышение АД до 180/100 мм
(принимает лопаз). Настоящее ушудшение
с февраля 2013 года, когда появилась
одышка астматического характера,
появились отеки ног, боли в спине….

Объективно: состояние тяжелое…

По результатам проведеного
исследования установлен клинический
діагноз : а) основной : Cr mammal dextr T4bN1MxSusp mts
in pulm. Гіпертонічна хвороба 2 ст. ВСЖБК,
хронічний калькульозний холецистит.»

В матеріалах справи на а.с. 13-24
знаходиться ксерокопія медичної карти
ОСОБА_5, оригінал якої було оглянуто в
судовому засіданні, з якої вбачається,
що ще 10.04.2011 року хворій було
діагностовано «Cr mammal dextr T4bN1MxSusp mts in pulm.
Гіпертонічна хвороба 2 ст. ВСЖБК,
хронічний калькульозний холецистит.»

Крім того, допитана за клопотанням
відповідача свідок ОСОБА_27 роз'яснила,
що хвора знала, що у неї рак молочної
залози вже понад рік, а проблеми з
диханням, на які вона скаржилася- це
були вже метастази.

Також в судовому засіданні було
з'ясовано чи була матеріально
спроможна ОСОБА_5, при наявності тяжких
хвороб, існувати на отримувану пенсію
та чи могла ОСОБА_4 надавати матері
матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 була
пенсіонером та отримувала пенсію у
розмірі 1061 грн (а.с.103). Її чоловік -
ОСОБА_3 також є пенсіонером та отримує
пенсію 1010,54 грн ( а.с.11).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 пояснили, що
матеріальне становище сім'ї буле
скрутне, коштів на лікування не
вистачало, і позивач вимушений був
їздити на заробітки, щоб підтримувати
хвору дружину, надавати їй відповідне
харчування, придбавати ліки.

Відповідачка скаржилась на своє
матеріальне становище, надала довідки
про отримання державної допомоги на
утримання дитини (а.с. 59,60,90) , свідоцтво
про народження дитини (а.с.56) та медичну
картку на дитину (а.с. 61-89). Але поза
увагою відповідачки залишились ті
обставини, і вона сама не заперечувала
в судовому засіданні, що вона постійно
працює на ринку, а також працює її
чоловік, який в останні дні життя
ОСОБА_5, разом з ОСОБА_4 купував ліки для
хворої. Крім того, з вільних пояснень
самої відповідачки було з'ясовано, що
вона отримала спадок від бабусі та
дідуся-батьків ОСОБА_5, після їх смерті
у вигляді грошових заощаджень.

Тобто суд вважає, що ОСОБА_4 мала
можливість надавати матері
матеріальну допомогу.

Проаналізовані вище письмові докази та
пояснення свідків , по-перше ,
спростовують пояснення відповідачки
та деяких свідків зі сторони
відповідача, що мати була активною та
бадьорою, не виглядала хворою і
захворіла раптово, а по-друге,
підтверджують , що ОСОБА_5 понад рік - за
медичною карткою та оцінкою завідуючої
терапевтичним відділенням ОСОБА_16, та
протягом 10 років -з анамнезу виписного
епікризу №694, перебувала в
безпорадному стані, була тяжко хворою.
Крім того, відповідно до свідоцтва про
народження (а.с.134), ОСОБА_5 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто їй було 67 років, вона
була людиною похилого віку.

Потреба спадкодавці ОСОБА_5, яка була в
безпорадному стані в наслідок тяжкої
хвороби, в допомозі , як і ухилення від
надання такої допомоги матері ОСОБА_4
доведено в судовому засіданні свідками
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, які підтвердили, що
протягом останніх трьох років ОСОБА_4
не цікавилась станом здоров'я матері ,
не приходила до неї, не надавала ніякої
допомоги, а навпаки на її прохання про
допомогу, жорстоко та цинічно
висловлювалась на її адресу кажучи, що
у неї немає матері та бажаючи їй смерті.
Свідки підтвердили, що допомогу хворій
вимушені були надавати сусіди, знайомі,
бо донька ухилялась від виконання
своїх обов'язків . В судовому засіданні
сама відповідачка підтвердила, що була
дуже ображена на матір тому так до неї
відносилась.

З поведінки відповідачки вбачається,
що вона розуміла свій обов'язок щодо
надання допомоги, необхідність цієї
допомоги для існування матері ,
оскільки знала, що у разі її смерті
матиме можливість успадкувати свою
частку у спадщині (це підтверджено
зверненням до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини), мала можливість
для цього (що не заперечувалося в
судовому засіданні самою
відповідачкою, свідками) та свідомо не
виконувала обов'язок з надання
допомоги хворій матері (що знайшло своє
підтвердження в поясненнях свідків),
яка знаходилася у безпорадному стані
через похилий вік та тяжку хворобу.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року № 7 безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою, або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує сторонньої
допомоги.

В листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16
травня 2013 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» вказується, що виходячи
зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК
України, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами статті 214 ЦПК повинен
встановити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Ті обставини, що відповідачка після
дзвінка матері в кінці березня 2013 року ,
яка повідомила їй, що помирає, за два
тижні до смерті стала чемно виконувати
обов'язки доньки, а саме: вперше за
декілька років прийшла ; вперше з 2010
року показала матері онука; перебувала
з нею в лікарні з 01.04.по 05.04.2013 року та
придбала ліки в цей час, не можуть бути
оцінені судом , як доказ того, що вона
належним чином доглядала та надавала
допомогу матері.

Таким чином, суд вважає доведеними такі
обставини та встановлені факти:
спадкодавця ОСОБА_5 перебувала в
безпорадному стані, зумовленому
похилим віком та тяжкими хворобами;
спадкодавця потребувала допомоги
відповідачки, оскільки допомоги
позивача (який є пенсіонером та людиною
похилого віку) не було достатньо
(позивач також жив за рахунок пенсії);
відповідачка мала можливість (фізично
та матеріально) надати допомогу
спадкодавці; відповідачка, як рідна
дитина, ухилялась від обов'язку
надання допомоги, оскільки на численні
звернення спадкодавці та сторонніх
людей про допомогу її так і не надала,
що в судовому засіданні підтверджено
численними поясненнями свідків.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі. Водночас вказані вище
обставини перешкоджають задоволенню
вимог за зустрічним позовом, а тому у їх
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212, 213 ЦПК
України та ч. 5 ст. 1224 , 1261 ЦК України, суд

в
и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
від спадкування -задовольнити.

ОСОБА_4 усунути від права на
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана впродовж 20 днів після
подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя:
Нікітенко Н. П.