У х в а л а

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
приватно-орендного підприємства
«Вікторія» про визнання недійсним
договору оренди землі за касаційною
скаргою приватно-орендного
підприємства «Вікторія» на рішення
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 06 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 08 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до публічного
акціонерного приватно-орендного
підприємства «Вікторія», в якому
просив визнати недійсним договір
оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав про порушення відповідачем
при укладенні оспорюваного правочину
вимог статті 15 Закону України «Про
оренду землі», а саме відсутність у
спірному договорі такої істотної умови
як передача у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, що є підставою для
відмови у державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
такого договору недійсним.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області
від 06 вересня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 08 січня 2014
року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі
площею 6, 14 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Новомихайлівської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області, укладений між ОСОБА_4, який
діяв за довіреністю орендодавця ОСОБА_3
від 19 липня 2004 року, та
приватно-орендним підприємством
«Вікторія», зареєстрований 7 грудня 2010
року Миколаївською регіональною
філією ДП «Центр державного земельного
кадастру» за №45.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі приватно-орендне
підприємство «Вікторія» просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Зазначеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що згідно з
державним актом про право приватної
власності на землю позивач є власником
земельної ділянки площею 6, 14 га, яка
розташована на території
Новомихайлівської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області.

7 грудня 2010 року між ОСОБА_4, який діяв в
інтересах ОСОБА_3, та приватно-орендним
підприємством «Вікторія» був
укладений договір оренди зазначеної
земельної ділянки строком на 49 років.

Судами першої та апеляційної інстанцій
також установлено, що спірний договір
оренди землі не містить усіх істотних
умов, які передбачені статтею 15 Закону
«Про оренду землі» № 161-ХІV.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
їх обгрунтованості.

Проте погодитися з таким висновком не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що оспорюваний договір оренди
земельної ділянки є недійсним в силу
статті 15 Закону № 161-ХІV, оскільки він
укладений без дотримання вимог цієї
норми щодо узгодження такої істотної
умови, як передача земельної ділянки у
заставу чи внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

При цьому судом залишено поза увагою
вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15
ЦК України про те, що в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, і не
встановлено, чи дійсно порушуються
права позивача у зв'язку з відсутністю
в договорі оренди зазначеної умови, її
істотності, а також судом не з'ясовано,
в чому саме полягає порушення законних
прав позивача.

Указаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року № 6-94цс13 і відповідно
до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та є
підставою для скасування рішень з
передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
приватно-орендного підприємства
«Вікторія» задовольнити.

Рішення Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 06 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 08 січня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко