СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1192/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до філії державного
підприємства «Антонов» серійний завод
«Антонов», третя особа: Управління
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Києві про зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2013 року представник позивача ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
визнання недійсною довідки № 326 від
18.03.2005 року, виданої Київським
державним авіаційним заводом «Авіант»
про розмір щомісячних страхових виплат
потерпілого (членів його сім'ї),
зобов'язання відповідача надати
довідку із зазначенням розміру
заробітної плати, за період роботи на
посаді заступника начальника
заводської лабораторії з урахуванням
доплат та надбавок, на час передачі
справи позивача до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань для визначення розміру
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків на підприємстві. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що позивач працював
на Київському державному авіаційному
заводі «Авіант» (правонаступником
якого є позивач) з 1955 року по лютий 2010
рік. 21.01.1974 року при виконанні службових
обов'язків, позивач отримав виробничу
травму (опіки очей, обличчя, правої
руки), після чого став інвалідом праці з
втратою 50 % професійної працездатності
та отримав другу групу інвалідності
від трудового каліцтва. З 01.02.1990 року
позивачу встановлено втрату
працездатності у розмірі 50 %
безстроково, а з 2013 року - 90%
безстроково. Оскільки нещасний випадок
стався в 1974 році, то відшкодування
шкоди в розмірі 50 % заробітної плати
проводив відповідач. Після внесення
відповідних змін до законодавства,
обов'язок проведення виплат
працівникові при ушкодженні здоров'я,
пов'язаного з виконанням трудових
обов'язків, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків. При передачі необхідних
документів до фонду для нарахування
виплат, відповідачем вказано занижений
розмір заробітної плати позивача. Дана
обставина встановлена при проведенні
перевірки Територіальної інспекції
праці у м. Києві, внаслідок якої
генеральному директору видано припис
про перерахунок розміру відшкодування
шкоди та нарахування компенсації за
несвоєчасну виплату, подання уточненої
довідки до фонду.

22.01.2014 року було подано заяву про
уточнення позовних вимог, відповідно
до якої позивач просить визнати
недійсною довідку № 326 від 18.03.2005 року
про розмір щомісячних страхових виплат
потерпілого (членів його сім'ї) та
зобов'язати відповідача відповідно до
додатку 6 «Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням»,
затвердженого постановою КМ України №
1266 від 26.09.2001 року, надати довідку із
зазначенням розміру заробітної плати
відповідного працівника, а саме,
заступника начальника заводської
лабораторії з урахуванням доплат та
надбавок, за 2001 рік, на час передачі
справи позивача до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань для визначення розміру
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків на підприємстві.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала заявлені позовні
вимоги, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Представники відповідача і третьої
особи в судовому засіданні
заперечували проти задоволення позову,
вважаючи його безпідставним і
необґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін і
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з
05.05.1959 року по 13.09.1999 року займався
науково-технічною діяльністю, а саме: з
05.05.1959 року по 26.05.1963 року - начальник
металургійного бюро відділу головного
металурга, згідно наказу №121; з 27.05.1963
року по 20.07.1965 року - головний металург
заводу, згідно наказу №283; з 21.07.1965 року
по 31.01.1967 року - начальник ливарної
лабораторії центральної заводської
лабораторії, згідно наказу №521; з 01.02.1967
року по 19.05.1968 року - начальник
металознавчої лабораторії центральної
заводської лабораторії, згідно наказу
№34; з 20.05.1968 року по 01.04.1997 року -
заступник начальника центральної
заводської лабораторії, згідно наказу
№49К; з 01.04.1997 року по 14.09.1999 року -
заступник начальника центральної
заводської лабораторії відділу
головного металурга, згідно наказу
№17К. Дані обставини підтверджуються
довідкою генерального директора
Шевченко О.С. КДАЗ «Авіант» (а. с. 19 -
копія довідки) та визнаються всіма
учасниками процесу.

Згідно довідки Київського державного
авіаційного заводу «Авіант» №989 від
01.11.2000 року, в період з 01.02.1967 року по
20.05.1968 ОСОБА_1 працював начальником
металознавчої лабораторії, а з 20.05.1968
року по 14.09.1999 року - заступником
начальниа відділу (Центральна
заводська лабораторія) Київського
авіаційного підприємства. В зазначений
період ОСОБА_1 виконував роботу за
своєю спеціальністю та займався
науково-дослідною роботою (а. с. 18 -
копія довідки).

Встановлено, що з 14.09.1999 року позивач
переведений в КУ інженером-технологом 3
кат., згідно наказу № 41/К від 28.09.1990 року,
а 08.02.2010 року звільнений з посади
інженера-технолога цеху 64 згідно з
наказом № 20/К від 08.02.2010 року (а. с. 72 -
довідка № 3 від 15.01.2014 року).

21.01.1974 року внаслідок нещасного випадку
на виробництві позивач отримав
виробничу травму (опіки очей, обличчя,
правої руки).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК МОЗ
України, серії 10 ААА №?809650 від 24.07.2013
року ОСОБА_1 має першу Б групу
інвалідності з 15.07.2013 року по зору,
причиною інвалідності є трудове
каліцтво. Довідкою про результати
визначення втрати професійної втрати
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги МОЗ України,
серії КА-З №001449 від 21.07.2013 року, ОСОБА_1 з
15.07.2013 року довічно встановлено 90 %
професійної працездатності. Згідно
посвідчення НОМЕР_1, виданого
Ленінградським соцзабез м. Києва,
позивачу з 01.02.1995 року призначено
пенсію по інвалідності (а. с. 7 - 8 - копія
довідки, 9 - копія посвідчення).

04.09.2001 року відповідач передав третій
особі особову справу позивача, що
підтверджується Актом № 06/45, а також
довідку про розмір втраченого
заробітку, витрати на медичну та
соціальну допомогу та інших соціальних
витрат на дату передачі особової
справи потерпілого, в якій сума
відшкодування втраченого потерпілим
заробітку становить 111,44 грн. (а. с. 84, 119 -
копії акту і довідки).

При проведенні перевірки Київського
державного авіаційного заводу
«Авіант» встановлено, що тарифні
ставки працівників підприємства
заводу були переглянуті в сторону
збільшення з 01.08.1994 року, проте
перерахунок розміру відшкодування
шкоди у зв'язку з цим зростанням
зроблено не було. Сума яка
виплачувалась до 01.04.2001 року була
нижчою, ніж передбачено діючим до 01.04.2001
року законодавством про відшкодування
шкоди. Дані обставини підтверджені
листом ТДІП у м. Києві №В-763/02-0626 від
22.12.2004 року (а. с. 13 - копія листа).

18.03.2005 року відповідач, з урахуванням
встановлених вище порушень, передав
третій особі нову довідку про розмір
щомісячних страхових виплат
потерпілого (членів його сім'ї),
відповідно до якої розмір щомісячної
страхової виплати згідно нової довідки
становить 212,67 грн., що підтверджується
Актом № 01 від 18.03.2005 року та довідкою №
326 (а. с. 83, 121 - копії акту і довідки).

Позивач просить визнати недійсною
довідку № 326 від 18.03.2005 року, проте не
назначає підстави для визнання її не
дійсною, не посилається на жодну норму
законодавства, що обґрунтовує такі
його вимоги. В судовому засіданні
представник позивача також не змогла
пояснити правові підстави для визнання
довідки недійсною та не змогла
зазначити норми законодавства, які б
обґрунтовували дану вимогу.

Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

В порушення зазначених процесуальних
норм вимога про визнання недійсною
довідки не обґрунтована жодною нормою
права і не підтверджена належними
доказами.

За таких обставин, вимога про визнання
недійсною довідки № 326 від 18.03.2005 року є
безпідставною і необґрунтованою, а
тому не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов'язання
відповідача відповідно до додатку 6
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням»,
затвердженого постановою КМ України №
1266 від 26.09.2001 року, надати довідку із
зазначенням розміру заробітної плати
відповідного працівника, а саме,
заступника начальника заводської
лабораторії з урахуванням доплат та
надбавок, за 2001 рік.

Судом встановлено, що особову справу
позивача передано третій особі 04.09.2001
року разом із довідкою про розмір
втраченого заробітку, витрати на
медичну та соціальну допомогу та інших
соціальних витрат на дату передачі
особової справи потерпілого.

Оскільки при проведенні перевірки
Київського державного авіаційного
заводу «Авіант» було встановлено, що
тарифні ставки працівників
підприємства заводу були переглянуті в
сторону збільшення з 01.08.1994 року, проте
перерахунок розміру відшкодування
шкоди у зв'язку з цим зростанням
зроблено не було, відповідача було
зобов'язано надати довідку з
урахуванням збільшення тарифних
ставок працівників підприємства.

У в'язку із наведеним, 18.03.2005 року
відповідач передав третій особі нову
довідку про розмір щомісячних
страхових виплат потерпілого, проте,
суд звертає увагу, що нова довідка
видавалася для усунення порушень та
уточнення суми відшкодування
(страхової виплати), яка мала місце при
передачі довідки 04.09.2001 року.

Позивач просить зобов'язання
відповідача надати довідку відповідно
до додатку 6 «Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням»,
затвердженого постановою КМ України №
1266 від 26.09.2001 року, проте, на час
визначення розміру відшкодування
шкоди вказаної постанови не існувало, а
тому вона не може бути застосована до
виниклих правовідносин.

Суд звертає увагу також на те, що
позивач просить надати довідку із
зазначенням розміру заробітної плати
відповідного працівника, а саме,
заступника начальника заводської
лабораторії з урахуванням доплат та
надбавок, за 2001 рік, на час передачі
справи позивача до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань для визначення розміру
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків на підприємстві.

Відповідно до п. 3 постанови КМ України
№ 1266 від 26.09.2001 року, розрахунковим
періодом, за який обчислюється середня
заробітна плата (дохід) для розрахунку
страхових виплат (крім страхування на
випадок безробіття) та оплати перших
п'яти днів тимчасової непрацездатності
за рахунок коштів роботодавця, є період
роботи за останнім основним місцем
роботи (зайняття підприємницькою
діяльністю) перед настанням страхового
випадку, протягом якого застрахована
особа працювала та сплачувала страхові
внески або за неї сплачувалися
страхові внески.

В силу наведеної норми, для розрахунку
страхової виплати береться період
роботи за останнім основним місцем
роботи (зайняття підприємницькою
діяльністю) перед настанням страхового
випадку.

Позивач просить видати довідку за 2001
рік, тобто, в порушення п. 3 постанови КМ
України № 1266 від 26.09.2001 року, за період
роботи після настання страхового
випадку, що свідчить про
безпідставність такої вимоги.

Також позивач просить зобов'язати
відповідача видати довідку із
зазначенням розміру заробітної плати
відповідного працівника, а саме,
заступника начальника заводської
лабораторії з урахуванням доплат та
надбавок, за 2001 рік, проте у вказаний
період позивач працював на посаді
інженера-технолога, а не заступника
начальника заводської лабораторії, а
тому відсутні підстави для видачі йому
довідки за 2001 рік за вказаною у
позовних вимогах посадою.

На підставі наведеного, суд дійшов
висновків про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
вони не ґрунтуються на положеннях
законодавства.

Керуючись постановою КМ України № 1266
від 26.09.2001 року, ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та може бути
оскаржене до апеляційного суду м.
Києва, шляхом подачі апеляційної
скарги через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2014
року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ