СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 грудня
2013р. по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

встановила:

у жовтні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача
24 455,02грн. заборгованості за кредитним
договором та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 30 квітня 2008р.
відповідач отримала кредит у сумі
3000грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% річних на суму
залишку заборгованості.

Позивач стверджував, що
відповідач, підписавши заяву,
приєдналася до договору про надання
банківських послуг, який діє протягом 12
місяців з моменту підписання, а якщо
жодна зі сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на такий же
термін. Так як відповідач не виконував
зобов'язання за договором, не погашав
кредитну заборгованість, станом на 14
жовтня 2013р. виникла заборгованість у
сумі 24 455,02грн., з яких 3000грн. -
заборгованість за кредитом; 12 779,30грн. -
заборгованість за процентами; 7 035грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
500грн. та 1140,72грн.

Рішенням суду від 11 грудня 2013р.
позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
представник відповідача просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апелянт посилається на
неправильне застосування судом норм
матеріального права, так як позивачем
був пропущений строк позовної
давності, про що було заявлено у суді
першої інстанції.

Апелянт та її представник,
будучи належним чином повідомленими
про день та час розгляду апеляційної
скарги через представника (с.с.63), у
судове засідання не з'явилися, причини
неявки не повідомили, тому відповідно
до ст. 305 ЦПК України колегія суддів
провела судовий розгляд у їх
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
позивача, яка заперечувала проти
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/3259/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Каліушко
Ф.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.апеляційної
скарги, вважає, що вона задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 квітня
2008р. відповідач приєдналася до
договору про

- 2 -

надання банківських послуг, які надає
позивач, на підставі якого отримала
3000грн. зі сплатою 24% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК
України договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому.

Подавши заяву від 30 квітня 2008р.,
відповідач підтвердила, що ознайомлена
з умовами та правилами надання
банківських послуг, тарифами банку, та
підписала довідку про стандартні умови
кредитування Приватбанку та
орієнтовну сукупну вартість кредиту
(с.с.8-9).

За таких обставин, суд першої
інстанції правильно встановив, що між
сторонами був укладений кредитний
договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
закону.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Пунктом 6.5. Умов надання банківських
послуг позичальник зобов'язався
погашати заборгованість за кредитом,
відсотками за його використання, за
перевитрати платіжного ліміту, а також
оплачувати комісії на умовах,
передбачених договором.

Згідно п. 6.6. Умов надання банківських
послуг позичальник зобов'язався у разі
невиконання зобов'язань за договором,
на вимогу банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та овердрафту),
оплати винагороди банку.

Пунктом 8.6. Умов договору передбачено
право банку на отримання штрафу у
розмірі 500грн. + 5% від суми позову при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному грошовому
зобов'язанні, передбачених договором.

З наданих суду позивачем документів
встановлено, що відповідачем умови
договору не виконувалися, кредитна
заборгованість не погашалася.

При цьому, відповідачем під час
розгляду справи судом не було заявлено
про неотримання кредиту та здійснення
погашення кредитної заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
наявність заборгованості за договором
кредиту, який уклала відповідач з
позивачем, та про обов'язок відповідача
погасити наявну заборгованість.

Доводи апелянта про пропуск позивачем
строку звернення до суду, так як
договір був укладений на 12 місяців,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки пунктом 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг визначено,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Апелянтом не було надано доказів
повідомлення позивача про припинення
договору, відсутність такого
повідомлення підтвердив і представник
банку під час апеляційного розгляду,
тому відсутні підстави вважати, що
строк дії укладеного договору
закінчився.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права, не допущено
порушень норм процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 грудня
2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом

- 3 -

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: