Справа № 427/7519/13-ц
Провадження № 2/427/131/14
31.03.2014 року Свердловській міський суд
у складі:головуючого судді:
секретарі: Поляковій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Свердловського
міського суду Луганської області в
місті Свердловську Луганської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення, -
Позивач звернувся до
суду з дійсним позовом, в обґрунтування
якого зазначив, що відповідно до
23.05.2008 року ОСОБА_2 23.05.2008 року отримав
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 23.05.2018
Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати. Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та
умов договору третя особа зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав, що призвело до збитків
позивача, які мають вираз у залученні
позивачем вільних коштів до страхового
резерву, створенного в забезпечення
простроченної заборгованності
позичальника та нести витрати по
сплаті податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів.
Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 Цивільного
кодексу України наслідками порушення
боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.У зв'язку
з зазначеними порушеннями зобов'язань
за кредитним договором третя особа
станом на 30.07.2013 року має
складається з наступного:
-8404,73 доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
-2275,84 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, а також штрафи відповідно
-31.29 доларів США - штраф (фіксована
-2152.19 доларів США - штраф (процентна
Розрахунок суми заборгованості
Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна. (виключна
підсудність)
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і відповідач 23.05.2008 року
(надалі - договір іпотеки). Згідно з
договором іпотеки відповідач надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 82,90 кв.м, житловою
площею 37,60 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Майно належить
відповідачці на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
Вищевказані обставини підтверджуються
кредитним договором, договором
іпотеки, іншими документами вказаними
в Додатках до цієї заяви.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведения
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ст. 38
цього Закону, яка передбачає право
їпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Названі та інші повноваження надані
іпотекодержателю іпотекодавцем на
здійснення дій з продажу предмету
іпотеки від імені іпотекодавця
будь-якій особі- покупцеві у разі
порушення основного зобов'язання
містяться у договорі іпотеки,
укладеному між відповідачем та
позивачем, у розділі, що містить
застережентія про задоволення вимог
іпотекодержателя. На момент укладення
договору іпотеки сторони прийшли до
взаєморозуміння, що перелік зазначених
у договорі іпотеки повноважень з
продажу предмету іпотеки
іпотекодержателем не є вичерпним.
Договором іпотеки, укладеним між
відповідачем та позивачем, передбачене
право іпотекодавця на реєстрацію у
предметі іпотеки інших осіб лише при
умові отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
той факт, шо іпотекодержатель не
надавав своєї згоди на відповідну
реєстрацію осіб за адресою предмету
іпотеки, позивач вважає, що реєстрація
осіб у предметі іпотеки є порушенням
умов цивільно-правового договору та
статті 629 ЦК України і зняття таких осіб
з реєстраційного обліку є захистом
прав іпотекодержателя та повинне
відбуватись на підставі рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» та с. 109 ЖК України -
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Відповідачка підлягає
виселенню з житла, яке є предметом
іпотеки розташованого за адресою:
Крім того, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», громадяни України, іноземці
та особи без громадянства реєструють
своє місце проживання. В статті 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» встановлено, що реєстрація -
це внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесенням цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу. Таким чином,
реєстрація фіксує офіційне місце
проживання особи. За цією адресою особа
має право проживати, на неї
надсилаються усі офіційні документи,
відповідно до даних про реєстрацію
нараховуються усі комунальні послуги і
таке інше. Наявність осіб,
зареєстрованих по квартирі, на яку
звертається, негативно відобразиться
на її ціні, а також буде перешкоджати
реалізації цього предмета іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживания в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

В зв'язку із подачею позову про
звернення стягнення на заставлене
майно, а саме житловий будинок,
загальною площею 82,90 кв.м., житловою
площею 37,60 кв.м, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та виселення громадян
з даного будинку, та у зв'язку з тим що
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є власником
заставленого майна, на підставі
наведеного та керуючись ст. 137 ЦПК
України у випадках, коли щодо отримання
доказів у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, є складнощі, суд
за їх клопотанням зобов'язаний
витребувати такі докази.

Відповідно до п. 37 постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" невиконання
вимог частини першої статті 35 Закону
України «Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (частина третя статті 33 цього
Закону), оскільки іпотекодавець у
судовому засіданні має можливість
заперечувати проти вимог
іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2
ст. 39 Закону України «Про іпотеку»
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення. При цьому, відповідно до
положень ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», яка регулює порядок
виселення при позасудовій процедурі
звернення стягнення (згідно з ст. 33 це
звернення стягнення на підставі
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя), та порядок
виконання рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
задоволенними вимогами про виселення,
встановлено: перед примусовим
виконанням рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів
направляє вимогу про добровільне
звільнення житла, і тільки якщо такого
звільнення приміщення не відбулось,
звертається до органів ДВС за
примусовим виселенням.

Таким чином, законодавцем не
встановлено для іпотекодержателя
обов'язку направлення будь-яких
претензій іпотекодавцю перед
зверненням до суду з позовними
вимогами про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Слід додатково зауважити, що позивач,
до звернення із позовом до суду, з метою
надання можливості відновити платіжну
дисципліну за кредитним зобов'язанням,
надіслав повідомлення боржнику
(іпотекодавцю, якщо він є відмінним від
боржника) про порушення основного
зобов'язання та/або іпотечного
договору з вимогою добровільно
звільнити житловий будинок чи житлове
приміщення у разі продовження
порушення. Відповідні повідомлення та
докази, що підтверджують їх
направлення подані разом з даним
позовом у якості відповідних додатків.

Позивач просить суд в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № LGF0GA від 23.05.2008 року, в
розмірі 45227,23 доларів США: звернути
стягнення на будинок загальною площею
82,90 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки (на підставі договору іпотеки
№ LGF0GA000000195 від 23.05.2008 року) Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою- покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах ,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки; виселити
відповідачку та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки),
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказанного будинку; стягнути з
відповідача судові витрати.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, але надав суду
письмову заяву про розгляд справи
без його участі, на задоволенні
заявлених вимог наполягає, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечує.

Відповідачка
ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась,
про дату розгляду справи була належним
чином повідомлена, про що свідчить
оголошення у газеті "Наша газета " № 41
від 21.03.2014 року (ас-67) про виклик до суду,
про причини неявки суду не повідомила.
Суд, вважає, згідно зі ст. 224 ЦПК
України справу розглянути без участі
відповідачки та постановити заочне
рішення по справі.

Третя особа ОСОБА_2. у судове засідання
не з'явився, про дату розгляду справи
був належним чином повідомлений, про що
свідчить оголошення у газеті "Наша
газета " № 41 від 21.03.2014 року (ас-67) про
виклик до суду, про причини неявки суду
не повідомив. Суд, вважає, згідно зі
ст. 224 ЦПК України справу розглянути без
участі третьої особи та постановити
заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов є
обґрунтованим і підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як передбачено ст.ст. 572,575
ЦК України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом, як передбачено
ст 590 ЦК України.

За змістом ст.33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов`язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов`язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Відповідно
до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у рішенні суду зазначаються: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Зазначені положення
містяться і в роз'ясненнях наданих у п.
42 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Із кредитного договору №
LGF0GA від 23.05.2008 року (ас-18-20),
убачається , що ПАТ КБ ПриватБанк
зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у
розмірі 13548 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 23.05.2018року.

На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та відповідачкою ОСОБА_1 був
укладений договір іпотеки 23.05.2008 року
(ас-24-26), предметом якого згідно з п. 35.3
Договору іпотеки є житловий будинок,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці,
норма якої не встановлена.

Третьою особою ОСОБА_2
внаслідок неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань було
порушено умови кредитного договору, у
зв'язку із чим виникла заборгованість
перед банком, яка станом на 30.07.2013 року
становила 45227,23 доларів США, яка
складається з наступного: -13803,05 доларів
США - заборгованість за кредитом; 8404,73
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
2275,84 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
18560,13 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, а також штрафи відповідно
до Договору; 31.29 доларів США - штраф
(фіксована частина), 2152.19 доларів США -
штраф (процентна складова), що
підтверджується розрахунком (а.с-10-12).

В матеріалах справи наявні
докази на підтвердження тієї
обставини, що банківською установою
боржнику та іпотекодавцю ОСОБА_1
надсилалась письмова вимоги про
усунення порушень умов кредитного
договору з попередженням про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання вимоги протягом тридцяти
днів. При цьому відповідачка ОСОБА_1 та
третя особа ОСОБА_2 зі свого боку не
надали жодних доказів, які б свідчили
про усунення ними порушень основного
зобов'язання щодо повернення кредитних
коштів, як не надали доказів, які б
спростовували розрахунки
заборгованості, надані банком, або
доказів на підтвердження того, що
відповідачка та третя особа ОСОБА_2
намагались вирішити питання щодо
погашення наявної заборгованості в
позасудовому порядку.

За таких обставин, суд
вважає, що позов в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки є
обґрунтованим , оскільки згідно
положень п. 37 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
про те, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35
Закону України «Про іпотеку» про
надіслання іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушення зобов'язання не є перешкодою
для реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (ч. 3 ст.33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Враховуючи викладене, суд
вважає в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором № LGFOGA від
23.05.2008 року в розмірі 45227,23 доларів США,
яка складається з наступного: 13803,05
доларів США - заборгованість за
кредитом; 8404,73 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2275,84 доларів США
- заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; -18560,13 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до Договору: 31,29
доларів США - штраф (фіксована частина),
2152.19 доларів США - штраф (процентна
складова) звернути стягнення на
предмет іпотеки - будинок, загальною
площею 82,90 кв.м. та житловою площею 37,60
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який належить на праві
спільної власності подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 27.10.2007
року приватним нотаріусом
Свердловського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_3
шляхом продажу зазначеного будинку
будь-якій особі-покупцеві у
порядку встановленому ст.38 Закону
України «Про іпотеку» з правом
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів,
здійснення будь-яких платежів, в тому
числі отримання будь-яких документів,
довідок, витягів з реєстру прав на
нерухоме майно в органах БТІ, ЖЕУ,
нотаріату, тощо, необхідних для
здійснення такого продажу за ціною,
встановленою на підставі оцінки
суб`єкта оціночної діяльності на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Вимоги позивача в частині виселення
відповідачки ОСОБА_1 із житлового
будинку АДРЕСА_1, який є предметом
іпотеки та знятя її з реєстраційного
обліку, то суд приходе до висновку ,
що вони є неспроможними і не підлягають
задоволенню з наступних підстав :

Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39
Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

При цьому рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд може встановити спосіб реалізації
предмета іпотеки: або шляхом
проведення прилюдних торгів, або
шляхом застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України "Про
іпотеку".

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 109 ЖК
України виселення із займаного
житлового приміщення допускається з
підстав, установлених законом.
Звернення стягнення на передане в
іпотеку житлове приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

Після прийняття рішення
про звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок або житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги. Якщо
мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

При розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати те, що згідно з ч. 4 ст. 9 , ст.
109 ЖК України, ст. 39-40 Закону України "Про
іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться, в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника, або в інший погоджений
сторонами строк.

Наявні в матеріалах справи
ксерокопії письмової вимоги та реєстру
рекомендованих відправлень (а.с.14-16), а
також ксерокопії повідомлення про
повернення поштового відправлення без
вручення (ас-17) не можуть бути доказами
отримання відповідачем вимоги про
добровільне звільнення будинку,
оскільки будь-які дані щодо
безпосереднього отримання особисто
відповідачкою письмової вимоги про
звільнення житлового приміщення, що
є предметом іпотеки - в матеріалах
справи відсутні. Також на аркушах
справи 55-56 є довідки з
адресно-довідкового підрозділу, з яких
убачається, що відповідачка ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем проживання
АДРЕСА_1 станом на 25.11.2013року не
зареєстрована, хоча на час укладання
кредитного договору вона була
зареєстрована за вищевказаною адресою,
а третя особа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
25.10.2012року зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 88
ЦПК України якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Оскільки
судом позов задоволено частково , а
саме в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки , то з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
судовий збір у розмірі 3283,57 грн.

На
підставі ст. ст. 572,575, 1054 ЦК України,
ст..ст.33,38,39 Закону України «Про
іпотеку», ст..109 ЖК України, п.37,42
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214-215, 224 ЦПК
України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором
№ LGFOGA від 23.05.2008 року в розмірі
45227,23долара США , яка складається з
заборгованості за кредитом - 13803,05
доларів США ., заборгованості по
процентам за користування кредитом
-8404,73 доларів США ., заборгованості по
комісії - 2275,84 доларів США ., пені - -18560,13
доларів США, штрафів ( фіксована
частина та процентна складова)-2183,48
доларів США звернути стягнення на
предмет іпотеки - будинок , загальною
площею 82,9 кв.м. та жилою площею 37,6 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
який належить на праві спільної
власності подружжя ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4
,ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
останнє відоме місце реєстрації
АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце
реєстрації АДРЕСА_2 , на
підставі договору купівлі- продажу
, посвідченого 27.10.2007 року
приватним нотаріусом Свердловського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_3
шляхом продажу зазначеного будинку
будь-якій особі-покупцеві у
порядку, встановленому ст.38 Закону
України «Про іпотеку» з правом
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів,
здійснення будь-яких платежів, в тому
числі отримання будь-яких документів,
довідок, витягів з реєстру прав на
нерухоме майно в органах БТІ, ЖЕУ,
нотаріату, тощо, необхідних для
здійснення такого продажу за ціною,
встановленою на підставі оцінки
суб`єкта оціночної діяльності на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 . на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
судовий збір у розмірі 3283,57 грн.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не
пізніше трьох днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, на
апеляційне оскарження рішення
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення зави про перегляд
заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Свердловський міський
суд протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя :