БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
справа № 361/1624/14-ц
провадження № 2/361/1036/14
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.,при
секретаріШевлюга А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до дочірнього підприємства
«Рожниторф» Державного підприємства
«Київторф» про поновлення на роботі,
стягнення грошової компенсації за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_3 із зазначеним
позовом до дочірнього підприємства
«Рожниторф» Державного підприємства
«Київторф», де в обґрунтування
позовних вимог зазначається, що з 16
січня 2007 року згідно наказу № 3 від 16
січня 2007 року Державного підприємства
«Київторф» його призначено на посаду
директора Дочірнього підприємства
«Рожниторф» з посадовим окладом згідно
штатного розкладу.

Наказом № 2 від 10 лютого 2014 року
Державного підприємства «Київторф»
позивача звільнено, у п. 1 якого
зазначено: «Звільнити ОСОБА_3,
директора ДП «Рожниторф» ДП «Київторф»
з займаної посади з 10 лютого 2014 року, у
зв'язку з вчиненням дій, внаслідок яких
несвоєчасно виплачується заробітна
плата працівникам підприємства, згідно
п. 1.1. ст. 41 КЗпП України».

Вважає дії ДП «Рожниторф» щодо
звільнення неправомірними, наказ № 2
від 10 лютого 2014 року таким, що не
відповідає вимогам законодавства,
оскільки позивач з 10 лютого 2014 року по 14
лютого 2014 року перебував на
амбулаторному лікуванні.

14 лютого 2014 року позивача повідомили
про те, що він звільнений, але в наказі
про звільнення не надали можливості
розписатися і зазначити дату
ознайомлення. В результаті зазначених
дій зі сторони ДП «Рожниторф» стан
здоров'я позивача погіршився, і з 15
лютого 2014 року продовжено лікування на
стаціонарі до 19 лютого 2014 року.

Також вважає, що звільнення згідно п.1.1.
ст. 41 КЗпП України є безпідставним, адже
розрахунок по заробітній платі з
працівниками ДП «Рожниторф»
проводився згідно вимог законодавства.
Водночас у формулюванні наказу № 2 від
10 лютого 2014 року не зазначено, за які
періоди не своєчасно виплачувалась
заробітна плата, адже такі обставини
відсутні, а також неможливо врахувати
ст. 148 КЗпП України, якою визначено
строк для застосування
дисциплінарного стягнення. Також
відповідачем не було вчинено дій, які
визначені ст. 149 КЗпП України, зокрема,
при застосуванні дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. Все це свідчить про
те, що звільнення є необґрунтованим та
безпідставним.

У зв'язку із викладеним, просив
поновити його на посаді директора
Дочірнього підприємства «Рожниторф»
Державного підприємства «Київторф»,
зобов'язати Дочірнє підприємство
«Рожниторф» Державного підприємства
«Київторф» виплатити грошову
компенсацію у розмірі середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
починаючи з 10 лютого 2014 року по дату
поновлення на роботі на посаді
директора, зобов'язати відповідача
виплатити (відшкодувати) моральну
шкоду, яка виникає з трудових
правовідносин, у розмірі 5 000, 00 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому
засіданні доводи позову підтримав у
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача Хоменко О.В.
позовні вимоги визнав, вважає, що
звільнення дійсно відбулось незаконно,
не заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно наказу № 3 від 16 січня 2007 року
Державного підприємства «Київторф»
ОСОБА_3 призначено на посаду директора
Дочірнього підприємства «Рожниторф» з
посадовим окладом згідно штатного
розкладу.

Відповідно до наказу № 2 від 10 лютого 2014
року Державного підприємства
«Київторф» державного концерну
«Укрторф» ОСОБА_3 звільнено із займаної
посади з 10 лютого 2014 року, у зв'язку з
вчиненням дій, внаслідок яких
несвоєчасно виплачується заробітна
плата працівникам підприємства, згідно
п. 1.1. ст. 41 КЗпП України.

Із статуту Дочірнього підприємства
«Рожниторф» Державного підприємства
«Київторф», із відповідними змінами
зареєстрованими 05 квітня 2012 року,
вбачається, що зазначене підприємство
засноване на підставі дозволу
Міністерства вугільної промисловості
України, від 16 грудня 1998р. № 2- 9345/73, яке
здійснює управління майном
підприємств торф'яної галузі
українського концерну торф'яної
промисловості «Укрторф» (надалі -
Концерн), згідно протокольного рішення
Ради концерну №2 від 17.12.1998р., та наказу
Державного підприємства «Київторф»
(надалі - Засновник).- ). № ЗО від 06 червня
2001 р.

Згідно п. п. 6.1. та 6.2. Статуту Дочірнього
підприємства «Рожниторф» Державного
підприємства «Київторф» управління
підприємством здійснює його директор.
Наймання директора здійснюється
шляхом укладення з ним контракту.
Директор підзвітний та підконтрольний
Засновнику.

З огляду на викладені обставини
вбачається, що засновником Дочірнього
підприємства «Рожниторф» є Державне
підприємство «Київторф», до
повноважень якого входить призначення
директора Дочірнього підприємства
«Рожниторф» та відповідно і
звільнення. Зокрема, наказ про
звільнення позивача приймав в.о.
директора Державного підприємства
«Київторф». Позовні вимоги пред'явлені
до Дочірнього підприємства
«Рожниторф», яке наказ про звільнення
не приймало.

Судом в порядку ст. 10 ЦПК України
представнику позивача роз'яснено про
те, що до участі у даній справі не
залучено належного відповідача
Державне підприємство «Київторф»,
однак представник позивача пояснив, що
на його думку, саме Дочірнє
підприємство «Рожниторф» є належним
відповідачем.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення учасників
процесу та надавши об'єктивну оцінку
зібраним доказам по справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги до Дочірнього підприємства
«Рожниторф» є безпідставними та
необґрунтованими, так як вказаний
відповідач не видавав наказ про
звільнення, тому не є належним
відповідачем, а тому позовні вимоги до
Дочірнього підприємства «Рожниторф»
про звільнення є недоведеними та
задоволенню не підлягають. Оскільки
позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди є похідними
від поновлення на роботі, то і такі
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 41, 235 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Петришин Н. М.