Номер провадження 22-ц/775/2217/2014
У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2013 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючої судді Краснощокової Н.С.

Суддів Могутової Н.Г.

Безрученко Ю.О.

При секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Єнакієве Донецької області на заочне
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 29 січня 2014 року
по справі за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області до ОСОБА_2 про
відшкодування страхових виплат, -

В С Т А Н О В И В :

Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Єнакієве звернулось до апеляційного
суду із апеляційною скаргою на заочне
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 29 січня 2014 року,
яким у задоволенні позовних вимог
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області до ОСОБА_2 про
відшкодування страхових виплат
відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог позивача, у зв»язку з тим, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що відповідно до ст. 1191 ЦК
України Фонд має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування в
сумі 11 371 грн. 49 коп., понесених
Відділенням Фонду в відшкодування
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров»я ОСОБА_3

Сторони в судовому засіданні не
приймали участі, про час та місце
слухання справи повідомлені належним
чином.

Суд першої інстанції, відмовляючи
у задоволенні позовних вимог
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області посилався на те, що 19
грудня 2005 року на автошляху
Київ-Харків-Довжанський в
Артемівському районі Донецької
області трапилось зіткнення
автомобілю Волга ГАЗ 31029, державний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 з
автомобілем Fiat Croma, державний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з вини
водія ОСОБА_4 Внаслідок зіткнення
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_8
отримали травми різного характеру.

05 березня 2006 року складений акт №4
про нещасний випадок на виробництві, що
трапився з ОСОБА_3

Постановою №1579 від 03 серпня 2006
року ОСОБА_3 призначені страхові
виплати.

Висновком МСЕК від 09 серпня 2011
року ОСОБА_3 встановлено 15% втрати
професіійної працездатності за
трудовим каліцтвом з 24 липня 2011 року з
додатковими витратами на ліки.

Згідно висновку МСЕК від 04 липня
2006 року ОСОБА_3 встановлено 25% втрати
професійної працездатності за
трудовим каліцтвом з додатковими
витратами на ліки.

Рішенням Єнакіївського міського
суду Донецької області від 30 січня 2008
року стягнуто з ОСОБА_2 на користь
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
сплачені страхові виплати в сумі 72 089
грн. 06 коп. та судовий збір у розмірі 720
грн. 89 коп. в дохід держави.

Заочним рішенням Єнакіївського
міського суду Донецької області від 07
жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
сплачені страхові виплати в сумі 13 418
грн.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве за
період з жовтня 2011 року по липень 2013
року на особовий рахунок ОСОБА_3 було
перераховано 11 354 грн. 46 коп. страхових
виплат та 17 грн. 03 коп. перераховано ПАТ
«Укрсоцбанк» в якості 0,15% від сум
перерахувань за касове обслуговування.

04 вересня 2013 року відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області звернулось до
Єнакіївськго міського суду Донецької
області з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування страхових виплат.

Заочним рішенням рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 29 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області до ОСОБА_2 про
відшкодування страхових виплат
відмовлено у зв»язку з тим, що ні Основи
законодавства України про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування, ні Закон
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
№1105-XIV, ні норми глави 67 ЦК України не
передбачають право страховика, яким є
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області і який сплатив
страхове відшкодування потерпілій
особі, застрахованій за договором
загальнообов'язкового державного
соціального страхування згідно із цим
Законом, на звернення з вимогою до
винної особи про відшкодування
сплачених застрахованому страхових
сум. Крім того, задоволення вимог
позивача означало б заміну сторін у
зобов'язанні, в якому права
застрахованої особи на отримання
відшкодування перейшли б до
страховика, у той час як відповідно до
вимог ст. 515 ЦК України не допускається
заміна кредитора в зобов'язаннях,
нерозривно пов'язаних з особою
кредитора, зокрема, в зобов'язаннях про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарги не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно до ч.1 ст. 980 ЦК України
предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з: 1)
життям, здоров'ям, працездатністю та
пенсійним забезпеченням (особисте
страхування); 2) володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування); 3) відшкодуванням
шкоди, завданої страхувальником
(страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 999 ЦК України
законом може бути встановлений
обов'язок фізичної або юридичної особи
бути страхувальником життя, здоров'я,
майна або відповідальності перед
іншими особами за свій рахунок чи за
рахунок заінтересованої особи
(обов'язкове страхування). До відносин,
що випливають із обов'язкового
страхування, застосовуються положення
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтею 6 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.1998, № 16/98-ВР передбачено, що
суб'єктами загальнообов'язкового
державного соціального страхування є
застраховані громадяни а в окремих
випадках - члени їх сімей та інші особи,
страхувальники і страховики.
Застрахованою є фізична особа, на
користь якої здійснюється
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Коло осіб, які
можуть бути застрахованими за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, визначається
цими Основами та іншими законами,
прийнятими відповідно до них.
Страхувальниками за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням є роботодавці
та застраховані особи, якщо інше не
передбачено законами України.
Страховиками є цільові страхові фонди
з: пенсійного страхування; медичного
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань; страхування на випадок
безробіття. Страхові фонди беруть на
себе зобов'язання щодо надання
застрахованим особам матеріального
забезпечення і соціальних послуг при
настанні страхових випадків. Об'єктом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є страховий
випадок, із настанням якого у
застрахованої особи (члена її сім'ї,
іншої особи) виникає право на отримання
матеріального забезпечення та
соціальних послуг, передбачених
статтею 25 цих Основ.

Відповідно до ст. 20 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування основними
джерелами коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
цих Основ є внески роботодавців і
застрахованих осіб. Бюджетні та інші
джерела коштів, необхідні для
здійснення загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачаються відповідними законами
з окремих видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999, № 1105-XIV
Основними принципами страхування від
нещасного випадку є: паритетність
держави, представників застрахованих
осіб та роботодавців в управлінні
страхуванням від нещасного випадку;
своєчасне та повне відшкодування шкоди
страховиком; обов'язковість
страхування від нещасного випадку
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) та інших
підставах, передбачених
законодавством про працю, а також
добровільність такого страхування для
осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності; надання
державних гарантій реалізації
застрахованими громадянами своїх прав;
обов'язковість сплати страхувальником
страхових внесків; формування та
витрачання страхових коштів на
солідарній основі; диференціювання
страхового тарифу з урахуванням умов і
стану безпеки праці, виробничого
травматизму та професійної
захворюваності на кожному
підприємстві; економічна
заінтересованість суб'єктів
страхування в поліпшенні умов і
безпеки праці; цільове використання
коштів страхування від нещасного
випадку.

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999, № 1105-XIV
суб'єктами страхування від нещасного
випадку є застраховані громадяни, а в
окремих випадках - члени їх сімей та
інші особи, страхувальники та
страховик. Застрахованою є фізична
особа, на користь якої здійснюється
страхування (далі - працівник).
Страхувальниками є роботодавці, а в
окремих випадках - застраховані особи.
Страховик - Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків). Об'єктом страхування від
нещасного випадку є життя
застрахованого, його здоров'я та
працездатність.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве
Донецької області як страховик за
обов'язковим особистим страхуванням не
має права вимоги до відповідача ОСОБА_2
як до особи, відповідальної за
заподіяння шкоди ОСОБА_3 про
відшкодування суми страхових виплат у
сумі 11 371 грн. 49 коп. за період з жовтня
2011 року по липень 2013 року включно.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального
закону призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу в залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області відхилити.

Заочне рішення Єнакіївського міського
суду Донецької області від 29 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: