справа № 208/1007/14-ц
№ провадження 2/208/949/14
УХВАЛА

04 квітня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Нельга Д.В., розглянувши заяву
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
про забезпечення позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 «Про стягнення суми боргу», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить суд стягнути на свою користь з
відповідача:

- 480 244,50 грн. - суму боргу за
договором позики;

- 9 604,89 грн. - 2% від суми позики;

- 351,15 грн. - 3% річних;

- 2 000,00 грн. - у відшкодування
моральної шкоди;

- 1 500,00 грн. - витрати на правову
допомогу;

- 3 654,00 грн. - судовий збір.

В ході розгляду справи представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надав суду
належним чином оформлену заяву про
забезпечення позову, у якій останній,
посилаючись на те, що, відповідач є
власником нерухомого майна,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 2555,5 кв.м., просить суд
вжити заходи забезпечення позову, а
саме накласти арешт на вказане
нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, наданих у п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006р. «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Вивчивши заяву представника позивача
про забезпечення позову, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
викладених у даній заяві вимог, з
огляду на те, що, з наданих
представником позивача письмових
доказів, якими останній підтверджує
викладені в заяві вимоги, не можливо
пересвідчитися в тому, що, існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову, а
також не можливо встановити дані, які б
свідчили про співмірність виду
забезпечення позову, що передбачено ч.3
ст.152 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
«Про стягнення суми боргу» - відмовити.

Копію ухвали суду направити особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України,
заперечення на ухвали, що не підлягають
оскарженню окремо від рішення суду,
включаються до апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя
Нельга Д. В.