Справа № 636 / 929 / 14-ц
2 / 636 / 704 / 2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Чугуївський міський
суд Харківської області у

складі: головуючого -
судді Ковригіна О.С.

при секретарі
- Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання об'єктом
права спільної сумісної власності,
поділ спільного майна подружжя та
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Чугуївського міського суду
Харківської області з позовом до
ОСОБА_2, про розподіл спільного майна
подружжя, в якому, просила суд, визнати
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, квартиру АДРЕСА_1.
Провести поділ спільного сумісного
майна подружжя визнавши за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, право власності на ? частину
житлової квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що з ОСОБА_2 вона перебуває у
шлюбі з 12 березня 1977 року по теперішній
час. Перебуваючи у шлюбі вони з
чоловіком купили квартиру АДРЕСА_1, та
вирішили оформити її на ім'я чоловіка.
Позивач зазначає, що так як договір
купівлі-продажу житлового будинку було
укладено в інтересах сім'ї, а договору
на володіння, користування чи
розпорядження набутим майном між
сторонами укладено не було, як і не
укладався шлюбний договір з цього
приводу, тому придбану квартиру слід
вважати спільною сумісною власністю
подружжя. На даний час сторони
продовжують проживати у спірній
квартирі. Проте провести добровільний
розподіл майна, що є їх спільною
власністю, набутою у шлюбі, відповідач
відмовляється, у зв'язку з чим позивач
вимушена звернутися до суду з даним
позовом.

Представник позивача ОСОБА_3, діючий
згідно договору про надання правової
допомоги від 14.02.2014 року (а.с. 18), в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні з
позовом погодився, проти задоволення
позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову, суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Вислухавши сторони, дослідивши та
перевіривши письмові докази по справі,
суд вважає позов обґрунтованим і таким,
що підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1, з ОСОБА_2 перебуває у
шлюбі з 12 березня 1977 року, що
підтверджується Свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданим 12
березня 1977 року, місце реєстрації -
Новомиколаївська сільська рада
Шевченківського району Харківської
області, актовий запис №3 (а.с. 8).

Перебуваючи у шлюбі сторони купили
квартиру та вирішили оформити її на
ім'я відповідача. Так, згідно договору
купівлі-продажу серії НБ №0914094,
посвідченого приватним нотаріусом
Чугуївського нотаріального округу
ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за
№1240, 15 вересня 1997 року Відповідачем
була придбана житлова квартира АДРЕСА_1
(а.с. 9).

Отже, квартира АДРЕСА_1 була набута
відповідачем під час шлюбу з ОСОБА_1.

Враховуючи те, що договір
купівлі-продажу житлового будинку було
укладено в інтересах сім'ї, а договору
на володіння, користування чи
розпорядження набутим майном між
сторонами укладено не було, як і не
укладався шлюбний договір з цього
приводу, тому придбану квартиру слід
вважати спільною сумісною власністю
подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності. Отже, до цивільних відносин
між сторонами з приводу визнання
об'єктами права спільної сумісної
власності будинку застосовується
Кодекс про шлюб та сім'ю України,
затверджений 20.06.1969 року, оскільки
право власності на вказаний об'єкт
нерухомого майна було набуто на час
його чинності.

Згідно зі ст. 22 КпШС України, майно,
нажите подружжям під час шлюбу, є їх
спільною сумісною власністю. Кожний з
подружжя має рівні права володіння,
користування та розпорядження цим
майном. Кожний з подружжя має рівні
права на майно і в тому випадку, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми чи з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

При цьому ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю
України встановлено, що в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх долі визнаються
рівними.

Відповідно до ст. 29 КпШС України якщо
між подружжям не досягнуто згоди про
спосіб поділу спільного майна, то за
позовом подружжя або одного з них суд
може постановити рішення: про поділ
майна в натурі, якщо це можливо без
шкоди для його господарського
призначення; про розподіл речей між
подружжям з урахуванням їх вартості та
частки кожного з подружжя в спільному
майні; про присудження майна в натурі
одному з подружжя, з покладенням на
нього обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу.

Поділ спільного майна подружжя може
бути проведений як під час перебування
в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Домовленості про добровільний
розподіл майна, що є спільною власністю
сторін, набутою у шлюбі, між Позивачем
та Відповідачем не досягнуто.

На даний час сторони продовжують
проживати у спірній квартирі АДРЕСА_1.

Таким чином суд приходить до висновку,
що квартира АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, адже, була набута ними під час
шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись: ст.
ст. 22, 28, 29 КпШС України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11,
15, 60, 130, 174, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання об'єктом права спільної
сумісної власності, поділ спільного
майна подружжя та визнання права
власності - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати об'єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
квартиру АДРЕСА_1.

Провести поділ спільного сумісного
майна подружжя визнавши за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, право власності на ? частину
житлової квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
(шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через міський
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя -