ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/6815/13-ц
Провадження № 2/362/430/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Медведєва К.В.,

при секретарі - Савчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Київське
автотранспортне підприємство 13061» до
ОСОБА_1 про відшкодуванн шкоди,
заподіяної працівником під час
виконання трудових обов'язків,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Васильківського
міськрайонного суду Київської області
з вищезазначеним позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Київське автотранспортне
підприємство 13061» матеріальну шкоду в
розмірі 57350,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що ОСОБА_2 з 16.07.2012 року працює
водієм в ПАТ «Київське автотранспортне
підприємство 13061». Виконуючи свої
трудові обов'язки, 30.01.2013 року, керуючи
автомобілем - вантажним тягачем
«Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_5, з напівпричепом
«Lonr», номер НОМЕР_6, що належить
позивачу на праві приватної власності,
рухаючись по автодорозі
«Київ-Харків-Довжанський», поблизу с.
Пушкарево Великобагачанського району
Полтавської області, ОСОБА_2 в
результаті порушення Правил
дорожнього руху України, допустив
зіткнення з автобусом марки «Youyi», д/н
НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, що
належить ТОВ «Бісслер», та створив
перешкоду для руху автомобіля «Mercedes-Benz
Е-200», д/н НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_4,
який вчинив наїзд на «Mercedes-Benz», д/н
НОМЕР_5. Вироком Великобагачанського
району Полтавської області від 17.06.2013
року та рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 29.08.2013 року з
ПАТ «Київське автотранспортне
підприємство 13061» на користь осіб, які
постраждали внаслідок ДТП, було
стягнуто моральну шкоду на загальну
суму 57350 грн., яка була повністю
сплачена позивачем. А тому вважає, що
відповідач ОСОБА_2 повинен
відшкодувати позивачу понесені ним
збитки.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надіслав заяву, в
якій просить слухати справу у
відсутності їх представника.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечили, надавши
письмові заперечення, в яких зазначено,
що цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована за двома
полісами окремо щодо автомобіля та
окремо щодо причепу, а тому страхова
компанія мала відшкодувати шкоду також
за двома полісами, натомість здійснила
відшкодування лише за одним. Крім того,
вважає, що він не є матеріально
зобов'язаною особою, а тому з нього може
бути стягнено шкоду лише в розмірі
середньомісячного заробітку. А тому,
вважає, що підстав для стягнення з
нього зазначених сум коштів у позивача
немає.

Суд, дослідивши та проаналізувавши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, приходить до висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст.
60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01.03.2013 "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_2 працював в ПАТ «Київське
автотранспортне підприємство 13061» на
посаді водія транспортних засобів (з
функціями експедитора) відповідно
наказу № 98 вк від 16.07.2012 року.

16.07.2012 року з відповідачем укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність, згідно з
п. 1 якого працівник приймає на себе
повну матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження ввірених
йому підприємством матеріальних
цінностей.

Відповідно до вироку
Великобагачанського району
Полтавської області від 17.06.2013 року
30.01.2013 року (з урахуванням ухвал про
виправлення описок), ОСОБА_5, керуючи
автомобілем - вантажним тягачем
«Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_5, з напівпричепом
«Lonr», номер НОМЕР_6, що належить ПАТ
«Київське автотранспортне
підприємство 13061» на праві приватної
власності, рухаючись по автодорозі
«Київ-Харків-Довжанський», поблизу с.
Пушкарево Великобагачанського району
Полтавської області, в результаті
порушення Правил дорожнього руху
України, вчинив ДТП, у результаті якої
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримала тілесні
ушкодження.

За вказаним вироком ОСОБА_2 визнаний
винним у вчинені злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і
призначено йому покарання у виді 2
років обмеження волі з позбавленням
права керування транспортними
засобами, з іспитовим строком один рік.

Як вбачається зі змісту вироку,
встановлено факт перебування ОСОБА_1
станом на момент вчинення ДТП в
трудових відносинах з ПАТ «Київське
автотранспортне підприємство 13061» та
факт, що ДТП сталося під час виконання
ним трудових обов'язків.

Вказаним вироком та рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 29.08.2013 року з ПАТ «Київське
автотранспортне підприємство 13061»
стягнуто на користь ОСОБА_7 450 грн.
моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 9450
грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_6
47450 грн. моральної шкоди, а всього на
загальну суму 57350 грн.

Відповідно до наказу ПАТ «Київське
автотранспортне підприємство 13061» від
28.02.2013 року № АТП-18-2457 відповідача
звільнено.

Відповідно до платіжного доручення №
1728 від 23.07.2013 року ПАТ «Київське
автотранспортне підприємство 13061»
ОСОБА_7 виплачено кошти в сумі 450 грн.

Відповідно до платіжного доручення №
2934 від 19.11.2013 року ПАТ «Київське
автотранспортне підприємство 13061»
ОСОБА_6 виплачено кошти в сумі 47450 грн.

Відповідно до платіжного доручення №
2933 від 19.11.2013 року ПАТ «Київське
автотранспортне підприємство 13061»
ОСОБА_4 виплачено кошти в сумі 9450 грн.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків.

Відповідно до ст.134 КЗпП України
передбачено, що працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли, зокрема,
між працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
вимог ст.1351 вказаного Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілісності майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей; відповідно до
законодавства на працівника покладено
повну матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків.

Згідно до п. 8 Пленуму Верховного Суду
України Постанови «Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками» № 14 від
29 грудня 1992 року справи про повну
матеріальну відповідальність на
підставі письмового договору,
укладеного працівником з
підприємством, установою,
організацією, про взяття на себе повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей (недостача, зіпсуття),
переданих йому для зберігання або
інших цілей, суд зобов'язаний
перевірити, чи належить відповідач до
категорії працівників, з якими згідно
зі ст. 1351 КЗпП України може бути
укладено такий договір, та чи був він
укладений. За відсутності цих умов на
працівника за заподіяну шкоду може
бути покладено лише обмежену
матеріальну відповідальність, якщо за
чинним законодавством працівник з
інших підстав не несе матеріальної
відповідальності у повному розмірі
шкоди.

Статтею 1351 КЗпП України передбачено,
що письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з працівниками
(що досягли вісімнадцятирічного віку),
які займають посади або виконують
роботи, безпосередньо зв'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт, а також типовий договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджуються в
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з переліком посад і робіт, які
заміщуються або виконуються
робітниками, з якими підприємством,
установою, організацією можуть
укладатися письмові договори про повну
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження цінностей,
які були передані їм для зберігання,
обробки, продажу, перевезення або
застосування в процесі виробництва,
затверджених постановою Державного
комітету Союзу Радянських
Соціалістичних Республік по праці та
соціальних питанням та ВЦРПС від 28
грудня 1977 року № 447/24, відповідач
належить до категорії працівників, з
якими згідно зі ст. 1351 КЗпП України може
бути укладений такий договір.

Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України положення
цього Кодексу застосовуються, зокрема,
до трудових відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особи відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, заподіяну з
вини іншого, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо іншій
розмір не встановлено законом.

Враховуючи, що в судовому засіданні
встановлено, та підтверджується
зібраними по справі доказами, те що
сторони перебували в трудових
правовідносинах, між ними було
укладено договір про повну матеріальну
відповідальність, шкода завдана
підприємству під час виконання
працівником його трудових обов'язків,
та підтверджено факт заподіяння шкоди
з вини відповідача, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_8, АДРЕСА_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київське автотранспортне
підприємство 13061» () -
57350,00 грн. - шкоди, 573,50 грн. - судового
збору.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя