Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року Справа №607/18006/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі головуючого
Грицака Р.М.

за участю секретаря
Дядьо У.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся
з позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі 35941
грн. 97 коп. згідно укладеного між ними
кредитного договору від 05.10.2005 року,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит в сумі 200,00 грн., у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 18,00 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. 25.10.2005 року кредитний ліміт на
платіжній картці ОСОБА_1 було збільшено
до 5300,00 грн., а з 01.08.2006 року до суми 7400.00
грн., з 13.08. 2007 року до суми 10000.00, з 05.08.2008
року зменшено до суми 8080,00 грн.
Відповідач скористався кредитними
коштами, однак належним чином не
виконував умови договору, внаслідок
чого утворилась заборгованість за
кредитним договором на вищевказану
суму, що складається з заборгованості
по поверненню кредиту в сумі 8076 грн. 46
коп., заборгованості по сплаті
відсотків в сумі 25677 грн. 80 коп., та
штрафів на суму 500 грн. 00 коп. та 1687 грн. 71
коп. У зв'язку з цим просить суд
стягнути з відповідача в користь
позивача вищевказану суму боргу та
понесені судові витрати в сумі 359 грн. 42
коп.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позову не визнав та суду пояснив, що
Умови та правила надання банківських
послуг на які посилається позивач в
обґрунтування позовних вимог він не
підписував та не був з ними
ознайомлений та вважає, що вони не
можуть бути застосовані до спірних
правовідносин, а тому просить суд
застосувавши строки позовної давності
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав:

05.10.2005 року між ЗАТ КБ «Приват Банк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, у відповідності до
якого банк надав ОСОБА_1 кредит у
розмірі 200,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 1,5 %
на місяць на залишок заборгованості з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Тип карти
«Миттєва».

В судовому засіданні встановлено, що
25.10.2005 року кредитний ліміт на
платіжній картці ОСОБА_1 було збільшено
до 5300,00 грн., з 01.08.2006 року до суми 7400.00
грн., з 13.08.2007 року до суми 10000,00, з 05.08.2008
року кредитний ліміт зменшено до суми
8080,00 грн.

Відповідно до умов укладеного
договору, договір складається з заяви
позичальника, умов та правил надання
банківських послуг та правил
користування платіжною карткою та
Тарифів.

За умовами п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Згідно п. 5.5.1 Правил користування
платіжною картою, за несвоєчасне
виконання боргових зобов'язань
(користування простроченим кредитом та
овердрафтом) держатель сплачує
проценти за підвищеною процентною
ставкою чи додаткову комісію, розміри
яких визначається тарифами.

Крім того, відповідно до п. 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг, при
порушенні клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбаченим існуючим договором більш
ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

В судовому засіданні встановлено та
незаперечується сторонами, що позивач
виконав свої зобов'язання та надав
відповідачу вищевказаний кредит
шляхом відкриття 05.10.2005 року рахунку з
видачею миттєвої ( неперсоніфікованої )
платіжної карти НОМЕР_1 зі строком дії
до вересня 2007 року.

Згідно п. 3.1.4 розділу ІІ Умов та правил
надання банківських послуг, строк дії
карт миттєвого випуску продовженню не
підлягає.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не
виконав умови договору по сплаті
кредиту та відсотків та з 08.07.2009 року
заборгованість по кредиту не погашав,
внаслідок чого станом на 31.08.2013 року
заборгованість ОСОБА_1 за кредитним
договором від 05.10.2005 року по поверненню
тіла кредиту становить 8076 грн. 46 коп., по
сплаті відсотків в сумі 25677 грн. 80 коп.,
по нарахованих згідно п.п. 8.6 кредитного
договору штрафів на суму 500 грн. та 1687
грн. 71 коп., що підтверджується
представленим позивачем розрахунком
заборгованості та наданими пояснення
представника позивача в судовому
засіданні.

Таким чином, відповідач не виконав
зобов'язання у строк, передбачений
договором всупереч ст. 530 Цивільного
кодексу України, тому відповідачем
прострочено виконання зобов'язань
перед кредитором.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050
Цивільного кодексу України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу, тобто на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України,
загальну позовну давність встановлено
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 Цивільного кодексу
України, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку (ч.3 ст.
254 ЦК України).

Статтею 259 ЦК визначено, що позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК
України, перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

У відповідності до ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

В судовому засіданні
відповідач просить застосувати строк
позовної давності до вказаних
правовідносин, оскільки враховуючи
дату останньої проплати на погашення
кредиту 08.07.2009 р, строк звернення до
суду закінчився 09.07.2012 року.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - що
відповідає строку дії картки, так і
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню в строк до
вересня 2007 року.

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перестав
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту та відсотків з 08.07.2009
року, у той час ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся в суд з вимогами до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитом 11.01.2013 року
включивши до позовних вимог
заборгованість за тілом кредиту,
заборгованість за процентами та
штрафні санкції нараховані згідно п.8.6
Договору.

Таким чином враховуючи дату
останнього платежу здійсненого ОСОБА_1
08.07.2009 року на погашення кредитних
зобов'язань, строк позовної давності
для кредитора закінчився 09.07.2012 року.

Як вбачається з умов кредитного
договору укладеного 05.10.2005 року між
стронами домовленостей про збільшення
позовної давності не укладалося.

Крім того суд критично оцінює
посилання позивача на автоматичну
пролонгацію дії Договору згідно п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг, що є невідємною частиною
укладеного договору, оскільки
відповідно до ст. 654 ЦК України форма
додатків до договору має відповідати
формі основного договору, тобто має
бути зазначена на документах дата та
підпис особи, яка уклала такий договір.

В судовому засіданні позивачем не
представлено жодних належних доказів
пропуску строку звернення до суду, які
були б підставою для поновлення судом
строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведені вимоги
закону та встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку, що в
даному випадку має місце порушення
строків позовної давності позивачем, а
тому у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 05.10.2005 року слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 224-228, 292,
294 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 654 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
Р.М. Грицак