Справа № 127/190/14-ц Провадження №
22-ц/772/1230/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сичук М. М.Категорія:
51Доповідач: Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Вінницької області у складі :

Головуючого :
Колоса С. С.

Суддів : Вавшка В.
С., Міхасішина І. В.

При секретарі :
Пантелеймоновій А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до державного підприємства « 45
експериментальний механічний завод «,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
звільнення з роботи незаконним,
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, поновлення на
займаній посаді, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу за
апеляційної скаргою представника
державного підприємства « 45
експериментальний механічний завод «
на рішення Вінницького міського суду
від 28 лютого 2014 року, -

Встановила :

Рішенням Вінницького міського суду
від 28 лютого 2014 року зазначений позов
задоволено .

Визнано звільнення ОСОБА_2 з посади
начальника ( директора )
відокремленого структурного
підрозділу « Монтажтехсервіс « ДП «
45 експериментальний механічний завод «
незаконним та скасовано наказ № 95 від
10 грудня 2013 року про звільнення .

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника
( директора ) відокремленого
структурного підрозділу «
Монтажтехсервіс « ДП « 45
експериментальний механічний завод « .

Стягнуто з ДП « 45 експериментальний
механічний завод « на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 9 047 гривень 20 коп. .

Своє рішення суд мотивував тим, що при
звільненні ОСОБА_2 адміністрацією
підприємства порушено норми трудового
законодавства, а саме відсутні
підстави для розірвання трудового
договору у зв»зку з одноразовим грубим
порушенням трудових обов»язків .

В апеляційній скарзі представник
підприємства просить рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити
нове, яким в позові відмовити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, на
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи, на недотриманням
норм матеріального та порушенням норм
процесуального законів .

В запереченнях ОСОБА_4, що діє в
інтересах та за дорученням ОСОБА_2
просить рішення суду залишити без змін,
а скаргу без задоволення, мотивуючи
тим, що вона є безпідставною та не
обґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, заслухавши
представника підприємства, який
просить рішення скасувати з підстав
викладених у скарзі, ОСОБА_2 та його
представника, які просять рішення суду
першої інстанції залишити без змін, а
скаргу відхилити, як безпідставну,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних підстав .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні .

З матеріалів вбачається, що з
ОСОБА_2 було укладено контракт, згідно
якого він наймається на роботу на
посаду начальника відокремленого
структурного підрозділу «
Монтажтехсервіс « ( а. с. 19 - 21 ). Строк
контракту встановлено з 29 грудня 2003
року по 29 грудня 2010 року. Згідно п. 17 п.
п. « г « в тому випадку коли ні одна зі
сторін не повідомила про зміну умов
контракту не пізніше двох місяців до
терміну його закінчення, контракт
вважається пролонгованим на тих же
умовах на аналогічний термін .

З правовідносин, що виникли між
працівником та підприємством
вбачається, що сторони у зазначені в
контракті строки не повідомили про
зміну чи припинення його дії, а тому він
вважається пролонгованим на тих же
умовах на аналогічний термін .

Наказом № 75 від 10 грудня 2013 року
ОСОБА_2 звільнено з роботи з посади
начальника відокремленого
структурного підрозділу «
Монтажтехсервіс « на підставі ст.. 41
п. 1 КЗпП України ( а. с. 8 ). Підставою для
звільнення стало одноразове грубе
порушення ним своїх трудових
обов»язків, а саме виконання роботи за
сумісництвом .

Задовольняючи позовні вимоги, суд
прийшов до вірного висновку, що таке
звільнення суперечить чинному
трудовому законодавству .

Так, права та обов»язки начальника
відокремленого структурного
підрозділу « Монтажтехсервіс «
визначені в розділі ІІ контракту та
розділі 7 положення про відокремлений
структурний підрозділ «
Монтажтехсервіс « ( а. с. 9 - 18, 19 ) .

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що в наказі відсутня
вказівка, яке ж порушення трудового
боов»язку є грубим, а зазначене
виконання роботи за сумісництвом не є
такою, щоб було причиною для звільнення
по п. 1 ст. 41 КЗпП України, так як не
передбачено ні в наказі ні в положенні .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір .

Відповідачем та його
представником не зазначено та не
надано з цього приводу відповідних
доказів, які безпосередньо порушення
трудових обов»язків, зазначених в
контракті та положенні, стали
підставою вважати грубими .

Твердження висловлені в суді
апеляційної інстанції про те, що діями
ОСОБА_2 заподіяно значну матеріальну
шкоду, так як кошти використовувалися
не за призначенням, колегія суддів
вважає безпідставними, так як доказів з
цього приводу не надано, а також ці
обставини не були предметом
дослідження в ході розгляду справи в
суді першої інстанції .

Відповідно до п. 27 абз. 2 постанови
пленуму Верховного Суду України № 9
від 06 листопада 1992 року « Про
практику розгляду судами трудових
спорів «, вирішуючи питання про те, чи є
порушення трудових обов»язків грубим,
суд має виходити з характеру проступку,
обставин за яких його вчинено, яку ним
завдано ( могло бути завдано ) шкоду .

Задовольняючи позовні вимоги,
судом першої інстанції вірно
зазначено, що вказані вище обставини,
які є підставами вважати порушення
трудових обов»язків грубим - відсутні .

Згідно ст.. 149 ч. 1 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення .

З матеріалів вбачається, що акт
про виявлене порушення було складено 10
грудня 2013 року та ознайомлено з його
змістом ОСОБА_2 11 грудня 2013 року ( а. с. 7
). В порушення зазначеної вище норми,
директор, не відібравши пояснення у
працівника, 10 грудня 2013 року виніс
наказ про застосування
дисциплінарного стягнення - звільнення
.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань .

Твердження викладені у скарзі
вірного в цілому рішення суду не
спростовують .

Враховуючи вище викладене,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення,
а рішення суду першої інстанції без
змін .

Керуючись ст. ст.. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу представника
державного підприємства « 45
експериментальний механічний завод «
- відхилити .

Рішення Вінницького міського суду
від 28 лютого 2014 року - залишити без
змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу
проголошення на ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ .

Головуючий :
С. С. Колос

Судді :
В. С. Вавшко

І. В. Міхасішин

З оригіналом згідно :