Справа №483/2746/13-ц 24.03.2014 24.03.2014 24.03.2014
Провадження №22-ц/784/672/14
Суддя суду першої інстанції Головко
Доповідач апеляційного суду
Рішення

Іменем України

24 березня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Свіщук О.В.,

за участі: позивача ОСОБА_3, яка
одночасно є представником

позивача ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_3
- ОСОБА_5,

представника відповідача
Іваницького О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Фермерського
господарства «Сана» на рішення
Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 15 січня 2014
року, ухваленого за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_3 до Фермерського господарства
«Сана», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Управління Держземагенства в
Очаківському районі Миколаївської
області, про розірвання договорів
оренди,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до
Фермерського господарства «Сана»
(далі - ФГ «Сана») про покладення на
останнього обов'язку припинити
користування належними їм земельними
ділянками.

В подальшому позивачі уточнили позовні
вимоги та остаточно просили розірвати
договори оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що 18 липня 2008 року між
Фермерським господарством «Сана» та
ними були укладені окремі договори
оренди землі, за умовами яких вони
надали, а орендар прийняв в строкове
платне користування земельні ділянки з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, які належать їм на праві
приватної власності та знаходяться в
межах території Кам`янської сільської
ради Очаківського району
Миколаївської області. Строк дії
договорів становить 5 (п'ять
років). Вищевказані договори оренди
землі зареєстровані у відділі
Держкомзему у Очаківському районі
Миколаївської області 01 липня 2011 року.

Разом з тим, відповідач не виконує
умови договору, оскільки не
використовує землю за цільовим
призначенням. Посилаючись на викладені
обставини, просили про задоволення
позову.

Рішенням Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від
15 січня 2014 року позов задоволено.
Розірвано договори оренди землі, що
укладені 18 липня 2008 року між ОСОБА_4 та
Фермерським господарством «Сана», а
також між ОСОБА_3 та Фермерським
господарством «Сана». Зобов'язано
відповідача повернути земельні
ділянки власникам. Вирішено питання
про розподіл судових витрат у справі.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, ФГ «Сана» подало на
це рішення апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати й ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Скаргу обґрунтовувало невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
всіх вимог цивільного судочинства,
згідно з законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем порушені умови договорів
оренди землі щодо збереження стану
об'єкта оренди та використання його за
цільовим призначенням, що є підставою
для дострокового розірвання таких
договорів та повернення земельної
ділянки її власникам.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області не погоджується
з такими висновками, виходячи з
наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі» (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин), а також іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст.124 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
передача землі в оренду здійснюється
на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями ст.14 Закону
України «Про оренду землі» від
06 жовтня 1998 року (в редакції, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин ) договір оренди землі
укладається в письмовій формі.

За змістом ст.ст. 93, 125 ЗК України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності;
право оренди земельної ділянки виникає
з моменту державної реєстрації цього
права.

Договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства (ст.13 Закону
України «Про оренду землі»).

Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин )
на вимогу однієї із сторін договір
оренди землі може бути достроково
розірваний за рішенням суду в разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та
умовами договору, в разі випадкового
знищення чи пошкодження об'єкта оренди,
яке істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених ЗК України та іншими
законами України.

Аналогічні положення виписані у ч.2 ст.
651 ЦК України, за якою договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
Істотні умови договору оренди землі
визначені у ст.15 Закону України «Про
оренду землі»

Згідно ч. 1 ст.31 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено. Відповідно
до ст.34 Закону України «Про оренду
землі» у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Орендар
не має права утримувати земельну
ділянку для задоволення своїх вимог до
орендодавця.

Також, у цивільному законодавстві
розмежуються поняття строку договору
та набрання чинності договором.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення.

Тобто, строком договору є час його
чинності (обов'язковості). Протягом
цього періоду часу сторони можуть
здійснювати свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору. Строк
дії договору визначається на розсуд
сторін, якщо тільки в законі чи акті
державного органу, обов'язкового для
сторін не обмежується строк його
чинності.

Закон України «Про оренду землі»
передбачає особливості вказаних
договорів, який також розмежовує
поняття строку договору та набрання
чинності договором.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин)
строк дії договору оренди визначається
за згодою сторін, але не може
перевищувати 50 років.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено міськрайонним судом,
ОСОБА_4 є власником земельної ділянки,
площею 10.59 га, переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва та розташованої в межах
території Кам`янської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області на підставі державного акту на
право власності на землю від
12 лютого 2001 року (а.с.7).

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки,
площею 11.11 га, переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва та розташованої в межах
території Кам`янської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області на підставі державного акту на
право власності на землю від 12 лютого
2001 року (а.с.8).

01 липня 2011 року у відділі Держкомзему у
Очаківському районі Миколаївської
області зареєстровані договори оренди
вищезазначених земельних ділянок між
орендодавцями ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
орендарем ФГ «Сана», які укладено 18
липня 2008 року строком на п'ять років
(а.с. 9-14,15-20).

Порядок розірвання договору сторонами
узгоджено у п.п.35,36 договорів оренди.

Також, відповідно до умов п.40 договорів
оренди такі договори набирають
чинності після їх підписання сторонами
та їх державної реєстрації.

Отже, враховуючи викладене слідує, що
оспорюванні договори оренди землі,
укладені у простій письмовій формі
строком на п'ять років, пройшли
відповідну державну реєстрацію,
орендодавці мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності та
волевиявлення сторін було спрямоване
на укладення договору оренди. Окрім
того, початок перебігу строку дії
договорів оренди розпочався з моменту
їх підписання, а саме з 18 липня 2008 року
та відповідно припинив свою 19 липня 2013
року.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги про розірвання спірних
договорів, суд першої інстанції не
звернув належної уваги на вищевказані
положення закону, а також на те, що лише
чинний договір оренди може бути
розірваний. Проте, оспорюванні
договори оренди землі, відповідно до їх
умов, припинили свою дію, а тому
правових підстав для їх розірвання
немає.

При цьому, твердження представника
відповідача про те, що відрахування
п'ятирічного строку дії договору
починається з дня державної реєстрації
договорів є помилковим та не
ґрунтується на вимогах чинного
цивільного законодавства.

Оскільки суд першої інстанції був
іншої думки та ухвалив рішення про
розірвання договорів оренди землі, то
допущену ним помилку слід виправити
рішенням апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
районного суду підлягає скасуванню на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення - про відмову
у задоволенні позову, оскільки судом
першої інстанції неправильно були
застосовані норми матеріального права.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства «Сана» задовольнити.

Рішення Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від
15 січня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_3 до Фермерського господарства
«Сана» про розірвання договорів оренди
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: