АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/714/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів:
Корніюк А.П., Талалай О.І.,

при
секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: представника
відповідача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 ОСОБА_1 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 лютого 2014 року у справі за
позовом приватного підприємства -
фірма «АЮФ» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ПП фірма «АЮФ»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості. В
обґрунтування позову зазначало, що
02.04.2009 року між ПП «Фірма «АЮФ» та
ОСОБА_3 був укладений договір поставки
№18. На виконання умов договору позивач
виготовив, встановив і змонтував двері
та віконні блоки з алюмінію в с.
Малиничі, Хмельницького району на
загальну суму 329184 грн. 76 коп., та, таким
чином, виконав свої зобов'язання за
вищевказаним договором. В свою чергу,
відповідач прийняв дану продукцію
згідно акту приймання виконаних
підрядних робіт від 23.07.2010 року, проте
не здійснив оплати. У зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором, позивач
просив стягнути з відповідача основний
борг в сумі 329184 грн. 76 к., 3% річних - 29464
грн. 28 к., втрати від інфляції - 34955 грн. 70
к.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 лютого 2014 року позов ПП
«Фірма «АЮФ» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПП «Фірма «АЮФ»
заборгованість за договором поставки
№18 від 02 квітня 2009 року в сумі 329184 грн. 63
коп., 34995 грн. 70 коп. інфляційних втрат,
29464 грн. 28 коп. три відсотка річних.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПП «Фірма
«АЮФ» судовий збір в сумі 3441, 00 грн.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду першої,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові. При
цьому, посилається на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, порушення
основоположних принципів цивільного
законодавства. Зазначає, що судом було
прийняте рішення без врахування того,
що позивач не довів обставин, на які
посилався, чим було порушено вимоги ст.
60 ЦПК України. Вказує, що в матеріалах
справи відсутні докази погодження з
ОСОБА_3, як з замовником, специфікацій,
що передбачено п. 1.1 договору та
свідчить про недотримання умов
договору та відсутність правових
підстав для вимоги про стягнення з
нього заборгованості. Крім того,
паспортні дані ОСОБА_3 відрізняється
від тих, які вказані у договорі №18 від
02.04.2009 року. Судом не було досліджено
питання правомірності підписання
спірного договору зі сторони позивача,
адже у матеріалах справи відсутні
копії статуту позивача, в редакції, яка
діяла на момент укладання договору та
відсутні докази надіслання на адресу
відповідача претензії та докази
виконання п.1.1 Договору поставки.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав.

Представник позивача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день і час розгляду
справи повідомлений належним чином.
Крім того, його представник вважав за
можливе слухати справу за відсутності
його довірителя.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України
визначено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно чч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України. за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності до положень ч. 1 ст.
669 ЦК України, кількість товару, що
продається, встановлюється у договорі
купівлі-продажу у відповідних одиницях
виміру або грошовому вираженні.

Згідно ст. 671 ЦК України, якщо за
договором купівлі-продажу переданню
підлягає товар у певному
співвідношенні за видами, моделями,
розмірами, кольорами або іншими
ознаками (асортимент), продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар
в асортименті, погодженому сторонами.
Якщо договором купівлі-продажу
асортимент товару не встановлений або
асортимент не був визначений у порядку,
встановленому договором, але із суті
зобов'язання випливає, що товар
підлягає переданню покупцеві в
асортименті, продавець має право
передати покупцеві товар в асортименті
виходячи з потреб покупця, які були
відомі продавцеві на момент укладення
договору, або відмовитися від договору.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 02 квітня 2009 року між
приватним підприємством-фірма «АЮФ» та
ОСОБА_3 було укладено договір поставки
№18, відповідно до умов якого позивач
зобов'язався поставити та змонтувати, а
відповідач прийняти та оплатити
продукцію відповідно до специфікацій,
погодженої між сторонами, яка є
невід'ємною частиною договору (а.с. 18).

Пунктом 3 вищезазначеного договору
визначено, що договірна ціна договору
становить 329 184 грн. 76 к. Договірна ціна
і об'єм виконання робіт в специфікації
є динамічними і можуть коригуватись в
ту чи іншу сторону в залежності від
обсягу робіт. Розрахунок за договором
між постачальником та замовником
проводиться шляхом перерахування
вартості продукції на розрахунковий
рахунок постачальника після
підписання акту виконаних робіт.

Згідно підпункту 4.2. договору
поставки датою закінчення робіт
вважається підписання загального акту
приймання виконаних робіт, які
складають предмет даного договору в
розрізі окремих специфікацій.

В свою чергу, позивач виконав свої
зобов'язання за договором та виготовив,
встановив і змонтував двері та віконні
блоки з алюмінію в с. Малиничі
Хмельницького району Хмельницької
області на загальну суму 329 184 грн. 76 к.

23 липня 2010 року між сторонами було
підписано акт приймання виконаних
підрядних робіт, відповідно до якого
позивач здав роботи з виготовлення та
встановлення блоків дверних та
віконних з алюмінію зі склінням та
монтажем на суму 329 184 грн. 76 к., а
відповідач прийняв виконання даних
робіт. В даному акті зазначено, що
роботи проводились на підставі
специфікації, виконані якісно,
претензій немає (а.с. 10-14).

В зв'язку з запереченням
відповідача факту підписання договору
поставки та акту приймання виконаних
підрядних робіт, по справі було
призначено судову почеркознавчу
експертизу, за висновком якої
встановлено, що підписи від імені
ОСОБА_3, що розташовані на договорі
поставки і акті приймання виконаних
робіт за 2010 рік виконані самим ОСОБА_3
(а.с. 52-54).

Оцінивши в сукупності надані
докази, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що
відповідач не виконав своїх
зобов'язань за договором поставки, що
свідчить про обґрунтованість
заявленого позову про стягнення з
відповідача суми боргу в розмірі 329 184
грн. 63 к., втрат від інфляції в сумі 34995
грн. 70 к. за період з 01.08.2010 року по 30.06.2013
року та трьох відсотків річних в сумі
29464 грн. 28 к. за період з 23.07.2010 року по
15.07.2013 року.

Доводи апеляційної скарги про те,
що з відповідачем, як з замовником, не
було погоджено специфікацію, а тому
відсутні підстави для стягнення з
відповідача боргу, є безпідставними.
Оскільки не підписання сторонами
специфікації не є підставою для
звільнення відповідача від виконання
договірних зобов'язання. Крім того, як
вбачається зі змісту акту приймання
виконаних підрядних робіт за 2010 рік,
відповідач ОСОБА_3 прийняв вказані у
акті роботи, обгрунтуванням яких
являлась специфікація.

Посилання в апеляційній скарзі на
недоведеність позовних вимог
спростовується наявними в матеріалах
справи та дослідженими судом доказами.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що перед
поставкою продукції відповідач
оплатив її вартість, а потім підписав
акт виконаних робіт. Оскільки належних
та допустимих доказів в підтвердження
даних обставин апелянтом не надано.

Не приймаються до уваги і доводи
апеляційної скарги щодо не дослідження
судом питання правомірності
підписання спірного договору
представником позивача.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
грунтуватись на припущеннях.

З пояснень сторін, з звукозапису
фіксування судового засідання
вбачається, що ні відповідач, ні його
представник, заперечуючи проти позову,
в суді першої інстанції не посилались
на обставини з приводу неправомірності
підписання договору представником
позивача, належних та допустимих
доказів з цього приводу не надавали,
відповідних клопотань про
витребування таких доказів не
заявляли. Крім того, в суді апеляційної
інстанції представником відповідача
поважних причин неподання таких
доказів до суду першої інстанції не
зазначалось.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази,
які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Інші доводи апеляційної скарги
також не містять посилань на докази,
які б спростовували висновки суду
першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
І.В.П'єнта

_______________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції -
Заворотна О.Л. Провадження №
22-ц/792/714/14

Доповідач -П'єнта І.В.

Категорія № 19