ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/1583/13-ц
Провадження № 2/210/198/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" березня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді:
Чайкіна О. В.

при секретарі
Ромашевському В.Є.

за участю позивачів: ОСОБА_2,
ОСОБА_3

відповідача:

ОСОБА_4

представника відповідача:
адвоката ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6 не
з"явилася,

представника третьої особи: не
з"явився,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Кривий Ріг цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, ОСОБА_4, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, мотивуючи тим, що
11.01.2013 року з вини Відповідачів, які
проживають поверхом вище в квартирі
АДРЕСА_1 сталося залиття їх квартири
АДРЕСА_2, яка перебуває у їх власності.
Внаслідок залиття Позивачам було
завдано матеріальну шкоду на суму
1088,00грн., розмір якої визначено у
висновку № 41 від 22.02.2013р., складеного
експертом ФОП ОСОБА_9, а також просять
стягнути з Відповідачів 200,00грн., які
вони понесли за оплату експертизи. Крім
того, Позивачі вважають, що внаслідок
неправомірних дій з боку Відповідачів
їм було завдано моральну шкоду, яку
вони оцінюють в сумі 2000 грн.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 19 липня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково /а.с. 97-99/.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області заочне рішення скасовано,
справу призначено до розгляду в
загальному порядку /а.с. 129-130/.

В судовому засіданні Позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити. В
обґрунтування своєї правової позиції
надали суду пояснення аналогічні тим,
що і в позовній заяві.

Позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилися, своєчасно
належним чином повідомлені про дату і
час слухання справи, надали до суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідач ОСОБА_4, її представник
ОСОБА_5, проти позову заперечували,
просили суд відмовити у задоволенні
позову. Зазначили, що залиття в
квартирі АДРЕСА_2 сталося не з вини
ОСОБА_4, а з вини третьої особи - КП
«Житлово-експлуатаційна організація №
8», яка не забезпечила належним чином
прочищення каналізаційних труб за
викликом ОСОБА_4.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності /а.с.
159/.

З пояснень КП «Житлово-експлуатаційна
організація № 8», наданих до суду, і
залучених до матеріалів справи,
вбачається, що КП «ЖЕО № 8» надає
послуги з утримання будинку та при
будинкової території відповідно до
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги». Так, 13 січня 2013 року до
диспетчерської служби підприємства
надійшла заявка від мешканця квартири
АДРЕСА_1 на прочищення внутрішньої
квартирної каналізації. Заявка була
виконана того ж дня. Також до
підприємства зверталися мешканці
квартири АДРЕСА_2 з проханням здійснити
обстеження квартири на предмет
затоплення та виявлення причин
затоплення. 29.01.2013року комісійно
проведено обстеження квартири АДРЕСА_2
та складено акт. При проведенні
обстеження встановлено, що квартири
затоплена 11 січня 2013 року, а причиною
затоплення слугувало засмічення
внутрішноквартирної каналізації
квартири АДРЕСА_1 у цьому ж будинку. При
цьому, мешканці квартири АДРЕСА_1 не
допустили комісію в помешкання з метою
обстеження каналізаційних мереж та
відмовились від підписання акту.
Вважають, що позовні вимоги до ОСОБА_4 є
законними та обґрунтованими, і
підлягають задоволенню /а.с. 160-161/.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона
проживає в одному будинку і в одному
під'їзді з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме в
квартирі АДРЕСА_4. На протязі багатьох
років ОСОБА_4 знущається над сусідами.
ОСОБА_4 неодноразово затоплювала
ОСОБА_3, а в останній раз затопила її у
січні 2013року. ОСОБА_3 покликала її
(свідка), і вона бачила наслідки залиття
квартири. Також ОСОБА_3 кликала її до
себе, оскільки погано себе почувала у
зв'язку з залиттям квартири, та
викликали декілька разів швидку
допомогу. Щоб не допустити великого
залиття, ОСОБА_3 також перекрила воду.
Після цього ОСОБА_4, почала наполегливо
дзвонила їй у двері. ОСОБА_4 не
відчиняла ОСОБА_3 дверей, коли та ходила
до неї. Двері ОСОБА_4 відкрила лише
слюсарям, вони прочистили забиття в
трубах, і там виявили засоби жіночої
гігієни.

Опитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11, яка проживає у квартирі
АДРЕСА_3 у одному під'їзді з сторонами у
справі, зазначила, що ОСОБА_3 у січні 2013
року після того, як сталося залиття,
запросила її до себе. Вона (свідок)
побачила на підлозі багато води та
мокру стелю. ОСОБА_3 попросила її
поговорити з ОСОБА_4, щоб остання
відшкодувала завдані збитки у розмірі
1000 грн. ОСОБА_11 побалакала з ОСОБА_4, на
що та відповіла, що нічого нікому
відшкодовувати не буде.

Свідок ОСОБА_12, судові пояснив, що є
онуком ОСОБА_4, буває у неї вдома у
квартирі АДРЕСА_1. Одного дня, у січні,
коли він був у квартирі АДРЕСА_1 у
бабусі, то замітив, що трубами погано
проходить вода, для виправлення даної
ситуації він викликав слюсарів, які
почали пробивати засмічення в унітазі,
спочатку вони пробивали засмічення
проволокою, потім почали пробивати
вантузом. І саме коли вони пробивали
засмічення вантузом, то розплескали з
унітазу багато води, що і стало, на його
думку, причиною затоплення сусідки з
низу - ОСОБА_3

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 зазначив, що одного дня на
початку січня він зайшов у гості до
ОСОБА_12 на вулиці АДРЕСА_1. Вдома у них
був забитий унітаз. ОСОБА_12 розповів
йому, що слюсарі, які прочищали
засмічення в унітазі затопили сусідку
з низу.

Суд, заслухавши сторони, свідків,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, всебічно проаналізувавши
обставини в їх сукупності, оцінивши
зібрані по справі докази, вважає що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є
співвласником квартири АДРЕСА_2 /а.с. 5-6/,
позивач ОСОБА_3 фактично проживає у цій
квартирі з 1991року /а.с. 15/, а відповідач
ОСОБА_4 мешкає в квартирі АДРЕСА_1 /а.с.
16/.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3,
відповідач ОСОБА_4 не заперечували
адреси свого фактичного місця
проживання, а саме у квартирах АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 11 січня 2013 року в
квартирі позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, в якій фактично мешкає позивач
ОСОБА_3 сталося залиття.

Згідно з Акту від 29.01.2013р., складеного
працівниками КП «ЖЕО» № 8», за участі
жителів квартир та свідків, та
затвердженого Директором КП «ЖЕО № 8»,
залиття квартири АДРЕСА_2 відбулося з
вище розташованої квартири АДРЕСА_1,
яке сталося 11.01.2013 року у зв'язку з
забрудненням квартирної каналізації в
квартирі АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Відповідно до висновку з незалежної
оцінки № 41 з визначення вартості
збитку нанесеного власникам через
пошкодження житла - квартири АДРЕСА_2
розмір відновлювального ремонту,
необхідного для усунення наслідків
залиття квартири, в цінах на дату
оцінки складає 1 088,00грн. /а.с.8-13/.

З копій журналу диспетчерської служби
КП «ЖЕО № 8», в яких фіксувалися виклики
аварійної служби підприємства за
період з 08.01.2013р. по 13.01.2013року,
досліджених у судовому засіданні,
вбачається, що 12 січня 2013 року до
аварійної служби ЖЕО № 8, 0 16год. 20хв.
надійшов виклик від жителів квартири
АДРЕСА_1, виклик зареєстровано за № 28169,
виклик здійснено за телефоном НОМЕР_1.
На виклик виїхав слюсар, та здійснено
прочищення каналізації в квартирі, яка
була забита /а.с. 142, 143, 152, 153, 158/

Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» утримання
приватизованих квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них.

В силу п. 7 Правил користування
приміщень житлових будинків і
гуртожитків, затверджених Постановою
КМУ від 08.10.1992р. за № 572, власник та
наймач (орендар) квартири, зобов'язаний,
зокрема: дотримуватися вимог
нормативно-правових актів у сфері
житлово-комунальних послуг, пожежної і
газової безпеки, санітарних норм і
правил; проводити за власні кошти
ремонт квартири, житлового приміщення
у гуртожитку (наймач (орендар) - згідно з
договором найму (оренди);
використовувати приміщення житлового
будинку і гуртожитку за призначенням,
забезпечувати збереження житлових і
підсобних приміщень та технічного
обладнання; не допускати виконання
робіт та інших дій, що викликають
псування приміщень, приладів та
обладнання будинку, гуртожитку,
порушують умови проживання громадян,
тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 3 статті 386 ЦК України
передбачено, що власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦК України при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка
задала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею
61цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 2
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування» від 27 березня 1992 року
№6, з наступними змінами та
доповненнями, при розгляді позовів про
відшкодування шкоди, повинні мати на
увазі, що шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

З наведеного випливає, що у
правовідносинах щодо відшкодування
шкоди діє презумпція заподіювача
шкоди: не позивач доводить наявність
вини відповідача, а відповідач
доводить відсутність своєї вини.
Відповідач ОСОБА_4 надала мінливі
пояснення, не заперечувала у судовому
засіданні що у квартирі позивачів
сталося залиття, але доказів щодо
відсутності своєї вини у залитті
квартири суду не надала. Крім того, як
зазначено у дослідженому акті /а.с. 7/,
залиття сталося з вини мешканців
квартири АДРЕСА_1, а факт проживання у
вказаній квартирі відповідач ОСОБА_4
також визнала.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що в судовому засіданні
доведена вина відповідача ОСОБА_4 в
неналежному використанні сантехнічних
приладів у квартирі, в якій вона
проживає, що призвело до засмічення
квартирної каналізації та стало
наслідком витікання стічних вод із
мережі каналізаційної системи до
квартири АДРЕСА_2, розташованої
поверхом нижче.

Вказані обставини повністю
підтверджуються та узгоджуються з
поясненнями позивача ОСОБА_3,
поясненнями третьої особи, показами
свідків, письмовими доказами:
комісійним актом, витягами з журналу
диспетчерської служби КП «ЖЕО № 8», а
також не спростовуються запереченнями
відповідача ОСОБА_4

Отже, суд вважає встановленим, що
залиття квартири АДРЕСА_2 сталося у
зв'язку з засмічення квартирної
каналізації у квартирі АДРЕСА_1 того ж
будинку, розташованої поверхом вище,
тобто у зв'язку з халатністю мешканки
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

Враховуючи, що залиття квартири
АДРЕСА_2 сталося внаслідок дій та
бездіяльності користувача квартири
АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, суд приходить до
висновку, що саме цей Відповідач
повинен нести відповідальність за
шкоду, завдану залиттям квартири.

Відповідач ОСОБА_4 під час розгляду
справи не скористалась правом надання
доказів та не надала жодних доказів, що
залиття в квартирі Позивачів сталося
не з її вини.

Що стосується відшкодування витрат на
проведення експертизи вартості збитку,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до
судових витрат належать витрати за
проведення судових експертиз.

Враховуючи вимоги ст. 79 ЦПК України
позовні вимоги Позивачів щодо
стягнення витрат у розмірі 200,00грн. на
проведення експертизи не підлягають
задоволенню, оскільки до витрат,
пов'язаних із розглядом справи такі
витрати не належать.

Вирішуючи спір в частині вимог щодо
стягнення моральної шкоди, суд
виходить з наступного.

Законодавче визначення моральної
шкоди, підстави для її відшкодування
передбачено у ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. При цьому, моральна
шкода полягає в тому числі у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначаються судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховується вимоги
розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

У той же час згідно роз'яснень даних у п.
3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з пунктом 5 згаданої Постанови
Пленуму Верховного Суду України
відповідно до загальних засад
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою та протиправним
діянням заподіювача, вини останнього в
її заподіянні.

При вирішенні даної категорії спорів,
суд зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або витрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

При цьому у спорах про відшкодування
шкоди діє презумпція заподіювача
шкоди, згідно з якою саме відповідач
доводить відсутність своєї вини у
завданні шкоди. Позивач довів завдану
йому шкоду, протиправність дій
відповідача, причинний зв'язок між
ними, а відповідач відповідно до вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував
і не довів відсутність своєї вини.

З аналізу вказаних норм випливає, що
визначення моральної шкоди пов'язано
безпосередньо з конкретною фізичною
особою, якій було завдано таку шкоду, а
тому і розмір такої шкоди має бути
визначений відносно кожного з
позивачів.

Звертаючись з позовом, Позивачі
зазначили, що постійне залиття
Відповідачем ОСОБА_4 їх квартири
призводить до порушення нормального
ритму життя ОСОБА_3, яка там постійно
мешкає, і спричиняє їй моральні та
душевні страждання, і вона (ОСОБА_3)
змушена була навіть звертатись за
медичною допомогою після затоплення,
про що надано відповідні медичні
довідки /а.с. 14, 34/.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що неправомірними діями
відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_14
була спричинена моральна шкода, яка
виразилося в погіршенні її побутових
умов проживання, нервового струсу
після затоплення, зміни звичного
порядку життя та вжиття додаткових
заходів для його організації, витрати
часу на ліквідацію затоплення та
захисту своїх порушених прав.

При цьому суд враховує, що в судовому
засіданні такі обставини ОСОБА_14
доведені і підтверджені відповідними
медичними довідками.

Однак, суд вважає, що заявлений розмір
моральної шкоди є дещо завищеним у
порівнянні з завданою матеріальною
шкодою, обсягу душевних хвилювань, тому
суд вважає, що грошовим еквівалентом
відшкодування моральної шкоди є сплата
відповідачем коштів на її користь в
сумі 800 грн., що виходить із засад
розумності та справедливості

Разом з тим, приймаючи до уваги, що
позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не
довели суду обставин щодо спричинення
їм моральної шкоди та в чому вона
виразилась особисто для них, суд
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Крім того, суд вважає, оскільки вина
ОСОБА_6 у спричиненні як моральної та
матеріальної шкоди не встановлена, а
вона взагалі не проживає в будинку, де
відбулося залиття, про що свідчили
учасники процесу, то вона не може нести
відповідальність за шкоду, яку вона не
спричиняла.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з Відповідача ОСОБА_4
підлягають стягненню судові витрати у
справі на користь Позивача ОСОБА_2, яка
їх сплатила (а.с. 1).

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 56-59, 60, 79,
88, 208, 212, 213, 215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючій за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.о.к.п.п.
НОМЕР_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, р.н.о.к.п.п.
НОМЕР_3, ОСОБА_8, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4),
зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2
кошти в сумі 1088,00 грн., як відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючій за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.о.к.п.п.
НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_2 кошти в сумі 229,40грн. як
відшкодування понесених судових
витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючій за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.о.к.п.п.
НОМЕР_5, мешкає за адресою: АДРЕСА_2
кошти в сумі 800,00 грн., як відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири.

В позовних вимогах ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди та
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про
стягнення моральної шкоди відмовити у
повному обсязі.

В позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з часу його проголошення
через Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини. Повний
текст складено 24 березня 2014 року.

Суддя:
О. В. Чайкіна