Провадження № 2/641/125/2014
Справа № 641/7883/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року

Комінтернівський районний суд міста
Харкова

у складі : головуючого -судді:

Курганникової О.А.

за участю секретаря судових засідань:

Войтікової А.М.

представника позивача:

ОСОБА_2.

представника відповідача:

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ квартири, що є у
спільній частковій власності та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про встановлення порядку
користування житловим приміщенням та
про визначення розміру часток у
приватній спільній сумісній власності,
-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 про поділ квартири,
що є у спільній частковій власності, в
якому зазначає, що рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 08 червня 2006 року
встановлено, що відповідно до ст.. 372 ЦК
України при розподілі квартири
необхідно попередньо вирішити питання
про встановлення ідеальних часток,
визначено частку ОСОБА_4 - 1/2, частку
ОСОБА_5 - ? в квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку з
чим спірна квартира є їх спільною
частковою власністю. На цей час в
зазначеній квартирі також проживає їх
з відповідачкою донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та онука. Квартира ї, що є
предметом спору, складається із
нежитлових приміщень, які можуть бути
поділені в натурі, та трьох житлових
кімнат площею 16,3 кв. м., 11,7 кв. м., 10,7 кв. м.
загальна площа яких складає 38,7 кв. м.
Таким чином кожному із співвласників з
урахуванням їх часток належить 19,35
(38,7:2=19,35) кв. м. житлової площі. Із
зазначеного вбачається, що розділ
житлових кімнат без грошової
компенсації одному із співвласників
неможливий. Оскільки кімната, на яку
він претендує, менша його частки у
спільній власності, що підлягає поділу,
на 3,05 кв. м., за зазначену частку йому
має бути виплачена компенсація з боку
відповідача. Виділ співвласнику в
натурі його частки із спільного майна
фактично призводить до припинення
права спільної часткової власності.

ОСОБА_5 звернулась із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_4 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням та про визначення
розміру часток у приватній спільній
сумісній власності. В якому зазначила,
що з 2000 року в Комінтернівському
районному суді м. Харкова розглядалась
цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про розділ майна, в якому
просила визнати за нею право власності
на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, а за
ОСОБА_4 визнати право власності на
автомобіль «Опель-Вектра», 2
телевізори, відеомагнітофон, музичний
центр, телефонний апарат. 22 січня 2001
року рішенням Комінтернівського
районного суду м. Харкова було укладено
мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_4
переходить у власність автомобіль
«Опель-Вектра» та кімната площею 16,3 кв.
м. у квартирі АДРЕСА_1, а ОСОБА_5
переходить у власність кімната площею
11,7 кв. м. та кімната площею 10,7 кв. м. у
квартирі АДРЕСА_1, 2 телевізори,
відеомагнітофон, музичний центр,
телефон. На даний час відповідач за
зустрічним позовом створив такі умови,
що в квартирі проживати неможливо,
оскільки ним учиняються постійно
скандали, порушує спокій, ображає. У
зв'язку з чим, вона змушена звернутись
до суду із зустрічним позовом про
визначення порядку користування
житловим приміщенням, а також
перерозподілити розмір часток
співвласників у 3-х кімнатній квартирі.

07.11.2013 року ОСОБА_4 уточнив позовні
вимоги в частині виділення в натурі та
визнання права власності за ним на
кімнату площею 16,3 кв. м. в спірній
квартирі. Одночасно в уточненій
позовній заяві ним було збільшені
позовні вимоги в частині стягнення з
ОСОБА_5 на його користь грошової
компенсації за 3,6 кв. м. житлової площі у
спірній квартирі в розмірі 20684,50 грн.;
визнати за ОСОБА_4 ? частку в нежитлових
приміщеннях квартири АДРЕСА_1, а саме:
коридорі площею 6,8 кв. м., вбиральні
площею 101 кв. м., ванної кімнати площею 2,0
кв. м., кухні площею 5,4 кв. м.; нежитлові
приміщення квартири АДРЕСА_1, а саме:
коридор площею 6,8 кв. м., вбиральню
площею 1,1 кв. м., ванну кімнату площею 2,0
кв. м., кухню площею 5,4 кв. м. залишити у
спільному користуванні ОСОБА_4 та
ОСОБА_5; визнати частки участі в
утриманні квартири АДРЕСА_1 та
прибудинкової території, оплаті
комунальних послуг - ? за ОСОБА_4 та ? за
ОСОБА_5

14.02.2014 року ОСОБА_5 уточнила зустрічну
позовну заяву в частині перерозподілу
розміру часток співвласників у 3-х
кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1
наступним чином: визнати право
власності на 59/100 частини (кімнати 11,8 та
11,7 кв. м.) за ОСОБА_5 та право власності
на 41/100 частини (кімната 16,3 кв. м.) за
ОСОБА_4

Представник позивача в судове
засідання з'явився, надав до суду
клопотання про закриття провадження за
первісною позовною заявою, проти
задоволення зустрічної позовної заяви
заперечував у повному обсязі,
посилаючись на те, що режим спільної
сумісної власності позивача та
відповідача на спірну квартиру виник
на підставі закону, оскільки ця
квартира є майном подружжя, набутим під
час шлюбу. Частки співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено законом або
домовленістю співвласників. Частки у
спільному майні не були визначені ані
судом, ані співвласниками, після
затвердження мирової угоди від 22.01.2001
року спірна квартира так і залишилась у
їх спільній сумісній власності на
рівних правах. Рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 08.06.2006 року встановлені
частки квартири за кожним
співвласником у розмірі ? за кожним.
Після чого, спільна сумісна власність
сторін припинилась. Щодо вимог про
виділення у користування певних
кімнат, то тим самим позивач за
зустрічним позовом лише погоджується,
що права власності на ці кімнати жоден
із співвласників не набув.

Представник відповідача в судове
засідання з'явилась, проти закриття
провадження у справі за первісним
позовом не заперечувала, позовні
вимоги за зустрічною позовною заявою
підтримала у повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення і доводи
сторін, дослідивши надані письмові
матеріали справи, оцінивши зібрані
докази у їх сукупності, приходить до
висновку, що вимоги відповідачки по
зустрічній позовній заяві частково
обґрунтовані , не суперечать
законодавству, та підлягають до
часткового задоволення, а первісна
позовна заява підлягає закриттю.

До такого висновку суд прийшов з
наступних підстав:

У технічному паспорті від 16.07.2013 р. на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, власником
вказаний ОСОБА_4 та розмір часток не
виділений (а. с. 4-5);

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 22.01.2001 року було
затверджено мирову угоду сторін,
згідно якої визнано право власності за
ОСОБА_4 на автомобіль «Опель-Вектра»
державний номер НОМЕР_1 та кімнату
площею 16,3 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1;
визнано право власності за ОСОБА_5 на
телевізори «Соні» та «ДВС»,
відеомагнітофон «ДЗС», музичний центр
«Соні», телефонний апарат «Панасонік»,
дві кімнати площею 11,7 кв. м. та 10,7 кв. м. в
квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 69-70);

Оскільки спірні правовідносини
виникли у 2001 році, то мають
застосовуватись норми Цивільного
кодексу УРСР 1963 року та норми Кодексу
про шлюб та сім'ю України 1969 року.

Відповідно до частини 1 ст.22 КпШС
України (1969 року) майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування та розпорядження цим
майном. У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 08.06.2006 року
встановлені частки квартири АДРЕСА_1, а
саме за ОСОБА_4 - ? частина та ОСОБА_5 - ?
частка.

Таким чином, оцінюючи всі зібрані у
справі докази в цій частині, суд вважає,
що зазначене рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 22.01.2001 року, як
правовстановлюючий документ на житло,
в органах БТІ не реєструвалось. Даним
рішенням вже було перерозподілено
частки співвласників у праві спільної
часткової власності на спірну квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином ОСОБА_5 у своїй зустрічній
позовній заяві ставить питання про
повторний розподіл часток
співвласників, яке вже встановлено
судовим рішенням, та яке набрало
законної сили. Посилання представника
відповідача за первісним позовом на те,
що перерозподіл часток повинен бути
зроблений з урахуванням ч. 2, 3 ст. 70 СК
України , а саме, що в окремих випадках
суд може відступити від засад рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей, є
обставинами для перегляду рішення суду
від 22.01.2001 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Згідно до ст.. 361 ЦК України співвласник
має право самостійно розпорядитися
своєю часткою у праві спільної
часткової власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

ОСОБА_5 є співвласником ? частини
квартири АДРЕСА_1, та має право на
надання йому у володіння та
користування частини спільного майна,
яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності тим самим
суд вважає за можливе визначити ОСОБА_5
порядок користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
виділивши у користування кімнати
площею 11, 8 кв. м та 11.7 кв. м.

ОСОБА_4 є співвласником ? частини
квартири АДРЕСА_1, та має право на
надання йому у володіння та
користування частини спільного майна,
яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності тим самим
суд вважає за можливе визначити ОСОБА_4
порядок користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
виділивши у користування кімнату
площею 16,3 кв. м.

Підсобні приміщення у квартирі АДРЕСА_1
залишити у спільному користуванні.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК
України суд ухвалою закриває
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмова
прийнята судом.

Таким чином, суд вважає за можливе
провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ
квартири, що є у спільній частковій
власності - закрити, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_5, суд частково
обґрунтованими, такими що не
суперечать закону та підлягають до
часткового задоволення.

Керуючись ст.. 10,11, 61, 209, 214-215, 217, 218 ЦПК
України, ст.. 355, 358 ч. 3 , 361, 368, ЦК України, 1
ст.22 КпШС України (1969 року), суд, -

в и р і ш и в:

Провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ
квартири, що є у спільній частковій
власності - закрити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом
ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_5 порядок
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 виділивши у
користування кімнати площею 11, 8 кв. м та
11.7 кв. м.

Визначити ОСОБА_4 порядок користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1 виділивши у користування
кімнату площею 16,3 кв. м.

Підсобні приміщення у квартирі АДРЕСА_1
залишити у спільному користуванні.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. А. Курганникова