Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/258/14-ц

25 березня 2014 року
Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області
в складі головуючого судді
Битківського Л.М.,

з участю секретаря Матлюк
Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Богородчани, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Манявської
сільської ради Богородчанського
району Івано-Франківської області,
третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_2 про визнання незаконним та
скасування рішення сільської ради, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Манявської сільської ради
Богородчанського району
Івано-Франківської області, третьою
особою на стороні відповідача заявлена
ОСОБА_2 В позовних вимогах позивач
поставив питання про визнання
незаконним і скасування рішення сесії
Манявської сільської ради від 05.12.2010
року щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення їй
земельної ділянки в селі Манява по вул.
Черемшини.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував
тим, що в січні 2014 року, у процесі
розгляду цивільної справи за його
позовом до Манявської сільської ради
про визнання незаконним та скасування
рішення сільської ради від 30.06.2013 року,
яким йому відмовлено у наданні дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
вул..Черемшини в с.Манява довідався, що
сесія сільської ради рішенням від
05.12.2010 року надала дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
тієї ж земельної ділянки, яку він хотів
одержати його колишній невістці ОСОБА_2

В своєму рішенні сесія Манявської
сільської ради посилається на рішення
Богородчанського районного суду від
17.02.2010 року про поділ домоволодіння
АДРЕСА_1 між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2
та схему розподілу земельної ділянки
домоволодіння. Однак, в резолютивній
частині згаданого рішення не вказано
конкретне місцезнаходження земельної
ділянки, що має бути виділена ОСОБА_2
для обслуговування належної їй частини
домоволодіння, не визначено межі
ділянки, а також не вказано, кому на
момент постановлення рішення належала
земельна ділянка. В дійсності
користувачем земельної ділянки на якій
побудоване згадане домоволодіння
являється він (позивач ОСОБА_1),
оскільки вказана ділянка площею 0,10
згідно погосподарських книг
рахувалась за ним до 1995 року, а рішенням
сесії Манявської сільської ради від
30.01.1996 року виділена йому для
перебудови житлового будинку.
Забудівником житлового будинку,
поділеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
являється він. Не будучи залученим до
розгляду справи про поділ майна між
подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вважає свої
права порушеними. Оскільки він вважає
себе законним користувачем земельної
ділянки, на частину якої, площею 434 кв.м.,
надано сільською радою дозвіл на
складання проекту землеустрою, то
вказане рішення порушує його право
користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав з викладених у заяві підстав.

Представник відповідача сільський
голова с.Манява Рудько В.Д. в судовому
засіданні заявлені вимоги не визнав.
Вказав, що в дійсності має місце спір
між колишнім подружжям ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 з приводу поділу збудованого
ними домоволодіння. Оскільки рішенням
суду житловий будинок поділено між
ними в натурі і визначено порядок
користування земельною ділянкою, яка
була відведена під будівництво цього
домоволодіння, то сесія сільської ради
своїм рішенням від 05.12.2010 року дала
дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту
землеустрою щодо частини ділянки
площею 434 кв.м. з метою подальшої її
безоплатної приватизації. Вимоги
позивача вважає безпідставними. Дійсно
до 1996 року вказаною ділянкою фактично
користувався ОСОБА_1, однак з 1996 року
вказана ділянка передана під
будівництво його синові ОСОБА_3

Третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнала.
Вказала, що сільською радою прийнято
законне рішення, яким надано їй дозвіл
на складання проекту землеустрою на
частину ділянки, яка необхідна для
обслуговування належної їй частини
домоволодіння, що поділена судом між
нею та колишнім чоловіком ОСОБА_3 Жодні
права ОСОБА_1 прийнятим рішенням не
порушені, оскільки вказана ділянка з 1996
року законно і відкрито
використовувалась їх подружжям для
будівництва житлового будинку. В 2008
році ОСОБА_1 приватизував усі ділянки,
які перебували нього в користуванні і
між ділянкою, про яку йде спір та
господарством ОСОБА_1 встановлена межа.
Спірною ділянкою ОСОБА_1 до 1996 року
користувався буз будь-яких правових
підстав, оскільки в погосподарських
книгах за 1995 рік за ним числилось
всього 0,35 га, згодом додано ще 0,25 га, а
приватизовано в 2008 році всього 1,4726 га.
Просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, які подані
у розпорядження суду, з'ясувавши
фактичні обставини справи, суд прийшов
до висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Манявської сільської ради від
05.12.2010 року ОСОБА_2 надано дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
с.Манява по вул. Черемшини площею 434
кв.м. для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Вказане рішення
прийняте з урахуванням рішення
Богородчанського районного суду від
17.02.2010 року, яким поділено в натурі
житловий будинок в АДРЕСА_1 між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 За цим же рішенням
розподілено між сторонами земельну
ділянку, яка відведена під забудову за
визначеною експертом схемою.

Доводи позивача про те, що він є
законним користувачем спірної
земельної ділянки уже були предметом
судового розгляду і перевірені судом
при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1
на рішення Богородчанського районного
суду від 17.02.2010 року. Вказані доводи
визнані безпідставними, про що
постановлена ухвала апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17.07.2012
року, якою апеляційна скарга ОСОБА_1
відхилена.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0,2095 га, яка розташована у
АДРЕСА_1, що підтверджується Державним
актом від 08.10.2008 року. Відповідно до
зазначеного Державного акту суміжним
користувачем ОСОБА_1 є ОСОБА_3 Правових
підстав визнавати ОСОБА_1
землекористувачем ділянки про яку він
вказує - немає.

Рішенням Богородчанського районного
суду від 21.01.2014 року, яке залишено в силі
відповідно до ухвали апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26.02.2014
року, відмовлено в позові ОСОБА_1 до
Манявської сільської ради з приводу
визнання незаконним та скасування
рішення сільської ради від 30.06.2013 року
яким йому відмовлено у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
площею 0,10 га під (цільове призначення -
будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до досліджених доказів, суд
прийшов до висновку, що жодні права
позивача прийняттям оскаржуваного
рішення сесії сільської ради від 05.12.2010
року не порушені.

Таким чином, жодних підстав для
задоволення позовних вимог позивача
немає.

Керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Манявської сільської ради
Богородчанського району
Івано-Франківської області про
визнання незаконним та скасування
рішення сесії сільської ради від 05.12.2010
року про надання дозволу ОСОБА_2 на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
с.Манява по вул. Черемшини, площею 434
кв.м. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
суд першої інстанції шляхом подання в
10-ти денний строк з дня проголошення
апеляційної скарги.

Головуючий
Битківський Л.М.