Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2382/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Левика Я.А.,

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_3 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 24 січня 2014 року у справі за
позовом Львівського комунального
підприємства «Нове» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
житлового - комунальні послуги, -

встановила:

В грудні 2012 року ЛКП «Нове»
звернулося до суду з позовом, та
остаточно уточнивши свої позовні
вимоги, просить стягнути з
відповідачів солідарно заборгованість
за надані житлово-комунальні послуги, а
саме: за постачання гарячої води в
сумі 2 457, 78 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивається на те, що на
обслуговуванні ЛКП «Нове» знаходиться
будинок АДРЕСА_1, в тому числі з надання
послуг з централізованого опалення,
постачання гарячої та холодної води.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
квартиронаймачами в даному будинку та
проживають в квартири АДРЕСА_1 і
користуються послугами з постачання
гарячої води, які здійснює ЛКП «Нове».
Однак в порушення вимог чинного
законодавства відповідачі належним
чином та у повному обсязі не проводять
оплату за послуг за гарячого
водопостачання, внаслідок чого
утворилась заборгованість станом на
30.11.2013 р. в розмірі 2457,78 грн., яку просить
стягнути в судовому порядку.

Рішенням Залізничного районного
суду м. Львова від 24 січня 2014 року
вказаний позов задоволено. Судом
постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ЛКП «Нове»
заборгованість за житлово-комунальні
послуги сумі 2457,78 грн.. Крім того,
стягнуто з відповідачів на користь ЛКП
«Нове» суму сплаченого судового збору
в розмірі 214,60 грн.

Вказане рішення суду оскаржив
відповідач ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_3 В
апеляційній скарзі, посилається на
незаконність, необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
без повного та всебічного з'ясування
обставин справи, без належної оцінки
всіх доказів. Апелянт стверджує, що
спірна сума накопичилась за період з
01.12.2005р. по 2011р. виникла через
несумлінне виконання обов'язків
працівниками ЛКП «Нове». При чому
основна сума боргу нарахована за
період з 1 січня 2005 року по 31 серпня 2008
року в умі 2404,86 грн . поза межами
позовної давності, та зазначає, що суд
повинен до даних правовідносин
застосувати положення ст.257 ЦК України.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову (а.с. 57-58).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_2 на
обґрунтування доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону
дане рішення в повній мірі не
відповідає.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Частиною другою статті 16 ЦК
України передбачено способи захисту
цивільних прав та зазначено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи
та безспірно встановлено судом,
відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, як
наймачі житла, зареєстровані та
проживають в квартирі АДРЕСА_1, яка
належить міській раді, що
підтверджується довідкою виданою ЛКП
«Нове» № 2018 від 26.11.2012р. (а.с.4).

Копією ухвали Залізничного районного
суду м.Львова від 19.11.2012 року
підтверджується, що ЛКП «Нове»
зверталось до суду із заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_2
і ОСОБА_3 заборгованості за
житлово-комунальні послуги, який було
скасовано.

Згідно відповіді директора ЛКП
«Нове» № 1649 від 03.12.2013 р. за зверненням
ОСОБА_2 ЛМКП «Львіводоканал» було
проведено перерахунок боргу за гаряче
водопостачання та станом на 30.11.2013 р.
заборгованість становить 2457,78 грн.
(а.с.45).

В той же час, як вбачається з даної
відповіді, основна сума вказаного
боргу утворилась за період з 01 січня 2005
року по 31 серпня 2008 року, що становить
2404 грн.86 коп. і лише з травня 2011 року
було нараховано 103 грн.44 коп.

Окрім того, колегією суддів
встановлено, що згідно відомостей про
нарахування та оплату послуг за гаряче
водопостачання таке нарахування було
здійснено позивачем разово за весь
попередній період лише в травні 2011
року, що було обумовлено неналежним
обліком ЛКП «Нове» гарячого
водопостачання в квартиру
відповідачів.

З матеріалів справи також
вбачається, що відповідач ОСОБА_2, на
яку оформлено особовий рахунок з
оплати послуг за постачання гарячої
води, є інвалідом 2 групи з 2000 року
(а.с.59). Вона систематично сумлінно
оплачувала такі послуги згідно
здійснених нарахувань протягом всього
періоду, за виключенням одноразово
нарахованої суми боргу в травні 2011 року
за попередній період , яка була
нарахована без будь-яких обґрунтувань
та фактично відповідачами не визнана.

Виходячи з положень ст.ст.67,68, 162 ЖК
України, ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» п.7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків (в редакції постанови КМ
України від 24.01.2006р. №45) та пп.1 п.30
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630,
суд дійшов вірного висновку про
необхідність солідарного стягнення з
відповідачів на користь ЛКП «Нове»
заборгованості за надані послуги з
гарячого водопостачання.

В той же час, колегія суддів,
враховуючи заяву відповідачів щодо
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності, виходячи з
положень ст.257,ч.4 ст. 267 ЦК України,
вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають задоволенню в межах
трьохрічного строку звернення до суду.

Таким чином, у задоволенні
позовних вимог щодо стягнення
нарахованої відповідачам суми боргу за
гаряче водопостачання за період з 01
січня 2005 року по 31 серпня 2008 року, що
становить 2404 грн.86 коп. слід відмовити.

Що стосується суми боргу, яка
нарахована відповідачам в травні 2011
року, то колегія суддів, вважає, що
стягненню підлягає сума в розмірі 52
грн. 92 коп. в межах строку позовної
давності (2457,78 грн.(загальна сума боргу)
- 2404,86 грн. (борг нарахований с пропуском
строку звернення до суду)= 52, 92 грн.).

Окрім того, викладаючи
резолютивну частину рішення, суду слід
було зазначити, що стягненню підлягає
заборгованість за послуги з
постачання гарячої води, а не за
житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення суду першої
інстанції.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З огляду на викладене колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність змінити оскаржуване
рішення зменшивши суму стягнення з
відповідачів боргу за послуги
постачання гарячої води позивачем в
розмірі 52 грн. 92 коп., у зв'язку з чим
резолютивну частину рішення суду
першої інстанції слід викласти в нові й
редакції.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1ст.307, ч.1ст.309, ст.313, ч.2
ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 24 січня 2014 року в частині
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги змінити,
зменшивши суму стягнень та викласти
резолютивну частину рішення суду
першої інстанції в наступній редакції.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_3
на користь Львівського комунального
підприємства «Нове» 52 грн. 92 коп.
заборгованості за послуги постачання
гарячої води.

В решті позову відмовити, а апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Левик Я.А.