Справа № 339/829/13-ц
Провадження № 22-ц/779/588/2014
Головуючий у 1 інстанції Головенко О.С.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої-судді: Шалаути
Г.І.,

суддів: Мелінишин Г.П.,
Матківського Р.Й.

секретаря: Бойчук Л.М.,

з участю сторін: апелянта ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
спадкове майно, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Болехівського
районного суду Івано-Франківської
області від 29 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася в
суд з даним позовом, який мотивувала
тим, що відповідачка є її рідною
сестрою. Їх мамі ОСОБА_6 належав
житловий будинок АДРЕСА_1. Мама померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак при житті не
виготовила правовстановлюючих
документів на зазначене домоволодіння.
Вона на день смерті матері проживала з
нею, а тому фактично прийняла спадщину,
так як продовжує проживати в будинку.
18.10.2013 року подала заяву у Долинську
районну державну нотконтору про видачу
їй свідоцтва про прийняття спадщини,
однак отримала відмову у видачі такого
за відсутністю правовстановлюючих
документів. Просила визнати за нею
право власності на спадкове майно за
законом після смерті матері, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
складається з домоволодіння - жилого
будинку, стайні, шопи, криниці, воріт,
огорожі загальною вартістю 45003 грн. і
розташоване по вул. АДРЕСА_1

Ухвалою суду до участі в розгляді
справи в якості третьої особи без
самостійних вимог було залучено -
ОСОБА_2 - дочку позивачки, яка разом з
дітьми теж проживає у цьому будинку.

Рішенням Болехівського районного суду
Івано-Франківської області від 24 січня
2014 року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_2 області і складається згідно
технічного паспорту з житлового
будинку «А», площею 54.3 кв.м, стайні «Б»,
площею 7.7 кв.м, шопи «В», площею 4.4 кв.м,
криниці, воріт, огорожі.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права. Так, апелянт
зазначає, що відображені в рішенні
параметри будинку згідно техпаспорта
загальною площею 54.3 кв.м, виготовленому
06.09.2013 року, відрізняються від
загальної площі будинку, зазначеної у
звіті про проведення технічного
обстеження експертом-будівельником
від 29.10.2013 року, яка становить 44.6 кв.м.
Суд не дав оцінки тому, що будинок,
побудований у 40-х роках став аварійним,
що частину господарських будівель вона
відновила власними силами та за власні
кошти вже після смерті бабці, зокрема,
стайню «Б», облаштувала нову криницю,
встановила п'ять бетонних кілець,
збудувала нову огорожу та ворота,
облаштувала нові кахельні печі в
будинку, встановила нові вхідні двері,
і ,хоча позивачка не заперечувала того,
що такі перебудови виконані саме нею,
ця обставина не знайшла свого
відображення у судовому рішенні. Суд
зробив неправильні висновки про те, що
вона збудувала лише літню кухню «Д» та
вбиральню «Г», які не увійшли у
спадкову масу і не успадковані
позивачкою. Визнавши право власності
на житловий будинок та господарські
будівлі, суд не вирішив питання із
земельною ділянкою, яка є власністю
територіальної громади с. Тисів і якою
користується вона та позивачка та що на
цій земельній ділянці згідно рішення
Тисівської сільради №36 від 24.04.2008 року
за погодженням з позивачкою вона
побудувала літню кухню, але яку не може
здати в експлуатацію та яка є в її
користуванні. Визнання за позивачкою
права власності на нерухоме майно без
вирішення цих питань порушує її
законні права та інтереси.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримала з мотивів, наведених
у ній, просила апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник позивача апеляційної
скарги не визнав, просив її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта
та представника позивача, дослідивши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши їх доказами, колегія
знаходить апеляційну скаргу
необґрунтованою та приходить до
висновку, що її слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, виходячи з наступних доводів.

Судом першої інстанції встановлено, що
предметом спору є визнання права на
спадкове майно після смерті ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Спадкоємцями по закону є її дочки -
ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Спадщину прийняла
ОСОБА_3, яка на день смерті проживала зі
спадкодавцем у спірному будинку, на
який були відсутні правовстановлюючі
документи. Оскільки в масу спадкового
майна не ввійшла самовільно-споруджена
апелянтом споруда, то права її не
порушено. Посилання апелянта на те,що
суд не врахував тих обставин, що вона
проводила ремонтні роботи по
підтриманню домоволодіння у належному
для використання стані та покращенні
його стану та інших господарських
споруд, однак не відобразив їх у
рішенні не є обґрунтованим, оскільки
апелянт не ставила вимог до позивачки
про відшкодування їй вартості витрат,
проведених нею на покращення
домоволодіння, крім того вона, провівши
такі витрати, сама користується
спірним домоволодінням, так як
проживає у ньому .Щодо доводів про
невирішення питання щодо земельної
ділянки, то такі теж не є
обґрунтованими, оскільки таке питання
не було предметом судового розгляду.
Інші доводи апелянта теж не
заслуговують на увагу.

Відповідно до змісту ст. 377 ЦК України
та 120 ЗК України в редакції Закону
України від 05.11.2009 року №1702-VI з 01.10.2010
року до особи, яка набула права
власності на житловий будинок, будівлю
чи споруду переходить право власності
чи право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі і на умовах, встановлених для
попереднього землевласника чи
землекористувача.

З огляду на викладене, колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою та приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам норм
процесуального та матеріального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Болехівського районного суду
Івано-Франківської області від 29 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання нею законної сили.

Судді
Г.І. Шалаута

Г.П. Мелінишин

Р.Й. Матківський