Номер провадження № 22-ц/785/2916/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Бабія А.П.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Котовської міської Ради
Одеської області про оскарження
результатів технічної інвентаризації,
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 10 червня 2013
року, -

встановила:

Позивачка, ОСОБА_3, звернулася до суду з
позовом до Котовської міської Ради
Одеської області, при цьому наполягала
на скасуванні результатів технічної
інвентаризації від 10.10.2011 року, як такі
що не відповідають законодавству; на
визнанні, визначених як самовільно
побудовані, літню кухню літ. «Н», баню
літ. «О», вбиральню літ «П», зливні ями
«V» та «III» по АДРЕСА_1, побудованими у
відповідності до вимог законодавства
України; та покласти проведення
поточної технічної інвентаризації зі
складанням відповідної технічної
документації на Комунальне
підприємство «Котовське бюро
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна» за рахунок позивача.

Представник позивачки, ОСОБА_5, позов
підтримала у повному обсязі,
підтвердила обставини викладені у
позовній заяві та просила суд про
задоволення позову.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 10 червня 2013
року скасовані результати технічної
інвентаризації від 10.10.2011 року
проведені КП «Котовське МРБТІ та РОН»,
як такі, що не відповідають
законодавству.

Визнано, визначені як самовільно
побудовані, літню кухню літ. «Н», баню
літ. «О», вбиральню літ «П», зливні ями
«V» та «III» по АДРЕСА_1, побудованими у
відповідності до вимог законодавства
України.

Покладено проведення поточної
технічної інвентаризації зі
складанням відповідної технічної
документації на Комунальне
підприємство «Котовське бюро
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна» за рахунок ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким в
позовних вимогах позивача відмовити у
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів

апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в вересні 2011 року
між позивачем та ОСОБА_6 укладено
договір купівлі продажу домоволодіння,
яке розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги послався на те, що 14
листопада 2011 року Котовським
міськрайсудом винесено рішення про
визнання вказаної угоди
купівлі-продажу дійсною та визнання
права власності на житловий будинок з
відповідними господарськими
будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку літ.
«А», погребу літ. «В», прибудови літ
«аі», веранди літ. «а2», бані літ. «О»,
сараю літ. «К», літньої кухні літ. «Н»,
убиральні літ. «П», ям вигрібних III та V,
вимощення І, колодязів інженерних
мереж VI, VII, колонки питної IV, огорожі 11.
№ 3, № 9, № 10 хвіртки № 7, воріт № 4, № 8.

05 листопада 2012 року право власності на
вказане домоволодіння було
зареєстровано позивачем в державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно, про що надано витяг про державну
реєстрацію прав № 36125254 від 05.11.2012 року.

Після купівлі у ОСОБА_6 вказаного
домоволодіння по АДРЕСА_1 в жовтні 2011 р.
було виготовлено технічний паспорт де
зазначено, що літня кухня літ. «Н», баня
літ. «О», вбиральня літ «П», зливні ями
літ «III» побудовані самовільно.

До продажу, на зазначеній ділянці
ОСОБА_6 виконала роботи по утепленню
літньої кухні літ. «Г», сараїв літ «Д»,
«М», «И» та погребу літ. «В» (відповідно
до технічної документації станом на
вересень 2001 року). В технічному
паспорті 2011 року кухня літ. «Н» та як
така, що самовільно побудована. Також,
був проведений ремонт сараю літ. «С» і в
цьому приміщені була влаштована баня. В
технічному паспорті 2011 року ця будівля
зазначена як баня літ. «О» та як така, що
самовільно побудована. Ремонту
потребувала вбиральня літ «З», яка в
технічному паспорті 2011 року зазначена
як вбиральня літ «П» та як така, що
самовільно побудована. Окрім вказаних
вище об'єктів, ОСОБА_6 було отримано
рішення виконкому Котовської міської
ради № 506 від 25.12.2003 р. щодо узаконення
самовільно побудованого вигребу (на
технічній документації станом на 2011 р.
вона зазначена літ. «V», як така, що
побудована самовільно). Вигріб літ III зі
слів ОСОБА_6 будувався ще в 60-х роках і
вона купувала це домоволодіння в 2001
році вже з цим вигребом, що
підтверджується технічною
документацією станом на 2001 рік. Під час
проведення ремонтних робіт були
дотримані архітектурні, будівельні,
санітарні та екологічні норми.

Крім того суд першої інстанції
зазначив, що з технічної документації
домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається , що
станом на 2011 рік на земельній ділянці
не було зведено жодної новоствореної
будівлі. Були лише ремонтні роботи,
пов'язані із поліпшенням житлових умов,
а саме утеплення літньої кухні та
сараїв, ремонт сараю та облаштування в
ньому бані. Отже, ці будівлі не можуть
бути самовільно побудованими. Крім
того, на ім'я першого власника і, власне,
забудовника ОСОБА_7 було видано дозвіл
на підставі акту обстеження відділом
архітектури та містобудування і
рішення виконкому № 141 від 04.04.2001 р. на
самовільно побудовава кухню літ. «Г»,
сараї літ. «Д, Е, Ж, И, К» вбиральню літ.
«З».

А також суд першої інстанції послався
на розділу 3 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України N 127 від
24.05.2001, не належать до самочинного
будівництва для будинків садибного
типу: зведення на земельній ділянці
тимчасових будівель (споруд, навісів,
альтанок, наметів, кіосків (крім
малих архітектурних форм для
провадження підприємницької
діяльності), накриття, літніх душових,
теплиць, свердловин, криниць люфт-
клозетів, вигрібних ям, замощень,
парканів тощо); перестановка
обладнання в межах призначених
приміщень; улаштування чи закриття
дверних або віконних прорізів;
збільшення або зменшення житлової або
допоміжної площі за рахунок
демонтування чи влаштування
перегородок (на величину площі
горизонтального перерізу перегородок),
не

пов'язані зі змінами призначення
приміщень та без порушення несучих
конструкцій, комор, знесення печей та
утеплення і оздоблення стін, засклення
літніх приміщень (крім улаштування
веранд, та тамбурів), поточний ремонт
будівель та споруд без змін
призначення приміщень; заміна
матеріалів стін будинків садибного
типу, будівель без збільшення розміру
фундаменту чи поверхності (допустиме
відхилення площі 5%); знесення та
влаштування перегородок без зміни
призначення приміщень, без порушення
несучих конструкцій в громадських та
виробничих будинках, будівлях; зміна
призначення господарських будівель.

На підставі наведеного суд першої
інстанції зробив висновок, що вказані в
технічній документації станом на 2011
рік відомості щодо само побудованих
будівель та споруд не відповідають
дійсності, не можуть бути об'єктивними
і є такими що порушують права як
власника.

Між тим колегія суддів не може
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції.

З матеріалів справи та доданих до
апеляційній скарзі матеріалів
вбачається, що ОСОБА_6 за адресою
домоволодіння АДРЕСА_1 самовільно
побудувала кухню літ. «Г», сараї літ. «Д,
Е, Ж, И, К» вбиральню літ. «З», а потім
«продала» зазначене домоволодіння
ОСОБА_3

Даний факт підтверджується
відповідями управління архітектури та
земельних відносин Котовської
міськради, актами обстеження комісією
Котовської міськради межі
присадибними ділянками НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, приписами
виконавчого комітету управління
архітектури та земельних відносин
Котовської міськради (а.с. 100 -115)

Відповідно до пп. 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» одним з делегованих
повноважень виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад є
здійснення в установленому порядку
державного контролю за дотриманням
законодавства, затвердженої
містобудівної документації при
плануванні та забудові відповідних
територій; зупинення у випадках,
передбачених законом, будівництва, яке
проводиться з порушенням
містобудівної документації і проектів
окремих об'єктів, а також може
заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу.

Відповідно до ст. 23 Закону України „Про
планування і забудову територій" особа,
яка має бажання провести
реконструкцію, повинна отримати в
інспекції архітектурно-будівельного
контролю дозвіл на проведення робіт по
реконструкції приміщення.

У відповідності ст. 9 Закону України
„Про архітектурну діяльність" від
20.05.1999р. № 687-ХІУ будівництво (нове
будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів. Згідно положень ст.
28 цього Закону власники та користувачі
об'єктів архітектури зобов'язані
отримувати в установленому
законодавством порядку дозвіл на
виконання робіт, пов'язаних з
будівництвом об'єкта архітектури.

Крім того, відповідно до п. 1.4.5. Правил
утримання житлових будинків
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17.05.2005р., для
одержання дозволу на переобладнання і
перепланування житлових будинків їх
власники подають до органі місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування, а згідно п.1.4.6. цих
Правил - власник, що припустив
самовільні перепланування чи
переобладнання житлового приміщення,
зобов'язаний за свій рахунок привести
це приміщення до попереднього стану.

Також, відповідачкою порушені вимоги
пункту 1.1. Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затвердженого
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 05.12.2000 року № 273.
Згідно із яким, дозвіл на виконання
будівельних робіт є документом, що
посвідчує право забудовника
(замовника) та генерального підрядника
на виконання будівельних робіт, у
відповідності до затвердженої
проектної документації, підключення до
інженерних мереж, споруд та надає право
відповідним службам на видачу ордера
на проведення земельних робіт. Подання
документів до інспекції
держархбудконтролю для одержання
дозволу на виконання будівельних
робіт здійснюється забудовником
(замовником).

Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво.

Таким чином, чинне законодавство не
визнає самочинне будівництво об'єктом
правового захисту, крім передбаченого
ч. 3 ст. 376 ЦК України випадку, а тому
правовими наслідками самочинного
будівництва, в разі звернення до суду з
позовом відповідного органу, є або
знесення такого будівництва, або
проведення відповідної його
перебудови. Право на звернення до суду
з таким позовом закон надає, зокрема, й
відповідному органу державної влади
або органу місцевого самоврядування.

При таких даних у суду першої інстанції
не було законних підстав для
задоволення позовних вимог.

Крім того, задовольняючи позов, суд
першої інстанції не перевірив, чи не
порушуються визнанням права власності
на нежитлове приміщення за позивачем
права інших осіб.

Більш того рішенням Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 грудня 2011 року зобов'язано ОСОБА_6,
ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_4 перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
перенести самовільну споруду на
відстань 0,8 м від огорожі, згідно плану
домоволодіння АДРЕСА_1, зобов'язано
ОСОБА_6, ОСОБА_8 перенести вигрібну яму,
відповідно до санітарних норм, на
відстань 15 метрів від жилого будинку
НОМЕР_1 та перенести мережі опори
газопроводу на територію
домоволодіння НОМЕР_2.(а.с. 79-81)

Зазначене рішення суду першої
інстанції залишено в силі ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
19 вересня 2012 року та ухвалою Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 квітня 2013 року.(а.с. 82-85)

Колегія суддів також враховує, що
рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 14 листопада
2011 року, на яке посилався суд першої
інстанції, про визнання угоди
купівлі-продажу домоволодіння, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1
скасовано рішенням апеляційного суду
Одеської області від 23.08.2013 року та
ухвалене нове рішенням, яким
відмовлено у задоволенні позовних
вимог про визнання угоди
купівлі-продажу домоволодіння
дійсною.(а.с. 86-90)

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року зобов'язано реєстраційну службу
Котовського міжрайонного управління
юстиції Одеської області скасувати
запис від 05.11.2012 року про реєстрацію
права власності на житловий будинок
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3. Зобов'язано реєстраційну
службу Котовського міжрайонного
управління юстиції Одеської області
внести запис до Державного реєстру
прав про скасування державної
реєстрації прав на нерухоме майно, що
належить ОСОБА_3 та розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. (а.с.92-97)

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
скасування рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 10 червня 2013 року та ухвалення
нового рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 10 червня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Котовської міської Ради Одеської
області про оскарження результатів
технічної інвентаризації - скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.А.
Станкевич

Судді:
О.Д.
Варикаша

А.П.
Бабій