Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №287/551/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Стратович Олександр Володимирович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 березня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль»

на рішення Олевського районного суду
від 16 січня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ПАТ «Райфайзен
Банк Аваль» в особі Житомирської
обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк
Аваль» звернулось до суду з позовом.
Позивач просив достроково стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором №014/9874/73/132670 від 25
квітня 2008 року у сумі 225 731,66 грн., у тому
числі: заборгованість за кредитом - 42
730,66 грн.; заборгованість по сплаті
відсотків - 17 556,29 грн.; пеню за невчасну
сплату кредиту та відсотків - 165 444,71
грн., а також витрати на оплату судового
збору.

Рішенням Олевського районного
суду від 16 січня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь Публічного акціонерного
товариства «Райфайзен Банк Аваль» 79
854,03 грн. заборгованості за кредитом та
798,54 грн. витрат по оплаті судового
збору. В решті позову відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі
Публічне акціонерне товариство
«Райфайзен Банк Аваль» просить
зазначене рішення змінити та стягнути
з ОСОБА_4 на користь Банку 81 786,84 грн.
заборгованості за кредитом і судовий
збір в сумі 817,87 грн. На думку апелянта,
при ухвалені рішення судом першої
інстанції невірно застосовані норми
матеріального права щодо стягнення з
відповідача суми відсотків за
користування кредитними коштами.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі кредитного договору від 25
квітня 2008 року (надалі Договору)
відповідач отримав в Банку кредит в
сумі 92200 грн. на придбання
транспортного засобу на строк до 25
квітня 2014 року із сплатою 16,09% річних за
користування кредитом (а.с.3-6).

Зазначений договір є чинним.

Оскільки умови Договору відповідачем
виконувались не належним чином, то
відповідно до ст.ст.526,1050,1054 ЦК суд
обгрунтовано поклав на відповідача
обов"язок достроково повернути Банку
суму основного кредиту.

Рішення суду в цій частині вимог не
оскаржується, а тому підстав для його
зміни чи скасування в цій частині
немає.

Разом з тим, посилаючись при
вирішенні спору на положення Закону
України „Про захист прав споживачів",
суд не звернув уваги на те, що його дія
на спірні правовідносини не
поширюється.

Так, споживачем, права якого
захищаються на підставі Закону є лише
громадянин (фізична особа), котрий
придбаває, замовляє, використовує або
має намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. В даному ж випадку з позовом до
суду звернувся не споживач, а Банк, який
не є споживачем.

Тому, зменшуючи розмір передбаченої
Договором пені, слід було керуватися ч.3
ст.551 ЦК. Проте суд на це уваги не
звернув.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач і його
представник просили суд про зменшення
нарахованої йому пені та визначений
судом її розмір не оскаржують.
Зменшення судом першої інстанції
розміру пені на половину апелянтом
також не оспорюється.

За наведених обставин та відповідно
до ч.3 ст.303 ЦПК рішення суду в цій
частині вимог підлягає зміні лише в
частині правового обгрунтування.

Крім того, застосовуючи до вимог про
стягнення відсотків за користування
кредитом строк позовної давності, суд
першої інстанції не врахував, що
відповідно до п.2.3 Договору проценти
нараховуються щомісяця на суму кредиту
за фактичний строк користування
кредитом.

Термін дії Договору визначений
сторонами до повного виконання
прийнятих відповідно до цього Договору
зобов"язань (п.15.1). Крім того, на час
звернення до суду термін дії Договору
не закінчився та порушення
відповідачем умов договору є
триваючим.

У зв"язку з наведеним підстав для
зменшення нарахованих Банком
відсотків за користування кредитом в
межах строку позовної давності не було.
Тому, рішення суду в цій частині вимог
також підлягає зміні шляхом збільшення
стягнутих з відповідача коштів на 1932
грн.81 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК пропорційно до
розміру стягнутої заборгованості
також підлягає зміні розмір стягнутих
з відповідача витрат по оплаті
судового збору.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль» задоволити.

Рішення Олевського районного
суду від 16 січня 2014 року змінити.
Збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райфайзен Банк Аваль»
заборгованості за кредитом з 79854 грн.03
коп. до 81786 грн.84 коп. та збільшити
розмір стягнутих витрат по оплаті
судового збору з 798,54 грн. до 817,86 грн.
Виключити із мотивувальної та
резолютивної частини рішення
посилання на Закон України „Про захист
прав споживачів".

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: