Номер провадження2/754/573/14
РІШЕННЯ

іменем України

04.04.2014 Деснянський районний суд м. Києва
в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.за
участі секретаряхСолодухіної Н.С.,
Кузьменко А.П.розглянувши у судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_9 звернулася до суду з
позовною заявою, розмір позовних вимог
якої збільшувався в процесі судового
розгляду (а.с.2-4,82,105), в якій просить
стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ПрАТ
«СК «Статус» в порядку відшкодування
завданої, внаслідок ДТП, матеріальної
шкоди - 21 938 грн., моральної шкоди - 100 000
грн., пожиттєву щомісячну грошову
виплату в розмірі 1000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилається на те, що 05 квітня 2013 року о
07 год. 30 хв. по вул. Закревського в
напрямку вул. Драйзера в м. Києві на
пішохідному переході на неї, ОСОБА_9,
було здійснено наїзд автомобілем «DEWOO»
д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4,
внаслідок чого вона отримала
черепно-мозкові травми, стала
інвалідом другої групи довічно, та
втратила працездатність. Відповідач по
своїй ініціативі сплатив всі витрати
по операції і утриманню в лікарняній
палаті. Під час розгляду кримінальної
справи він свою провину визнав в
повному обсязі, при цьому добровільно
сплатив 50 000 грн. Вироком Деснянського
районного суду відповідача визнано
винним за ч. 2 ст. 286 КК України і
призначено покарання у вигляді 3 років
позбавлення волі, звільнено від
відбуття основного покарання з
випробуванням - іспитовим строком на 1
рік. Зазначає, що після ДТП втратила
роботу, стала інвалідом через халатні
дії відповідача, який відмовляється їй
допомагати відновити здоров'я, в
результаті чого завдано моральну
шкоду, яка полягає в тривалих фізичних
стражданнях, втратою здоров'я,
порушенням звичайного режиму життя,
виснаження нервової системи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_9 та
її представник ОСОБА_10 уточнені
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, посилаючись на викладене в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 (далі по тексту
відповідач 1) та його представник
ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні
вимоги визнали частково, посилаючись
на те, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП
була застрахована в ПрАТ «СК «Статус»,
а тому відшкодування шкоди повинно
бути здійснено саме страховою
компанією. Зазначали, що з моменту
вчинення ДТП відповідачем було
виплачено більше 60 000 грн., оплачено
операцію та утримання останньої в
лікарняній палаті, при цьому
матеріальний стан відповідача
унеможливлює виплату компенсацій в
такому розмірі.

В судове засідання відповідач ПрАТ «СК
«Статус» (далі по тексту відповідач 2)
не з»явився, однак про розгляд справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення. (а.с.59,7592,104,122-123)
У наданих запереченнях (а.с.47-50)
зазначили про невизнання вимог позову,
посилаючись на те, що потерпіла
всупереч вимогам чинного
законодавства України не зверталась до
страхової компанії з заявою про
виплату страхового відшкодування, а
також не виконала обов'язків
передбачених законом. Зазначили, що
потерпілому моральна шкода
відшкодовується в розмірі не більше 5 %
ліміту, визначеного законом, а витрати
на лікування повинні бути підтверджені
документально, у зв'язку з чим вважають
позовні вимоги необгрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Дослідивши та всебічно
проаналізувавши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази виходячи зі свого внутрішнього
переконання, яке ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи, суд дійшов висновку
щодо часткового задоволення позову з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 05
квітня 2013 року близько 07 год. 30 хв., по
вул. Закревського в напрямку вул.
Драйзера в м. Києві ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «DEWOO» д/н НОМЕР_1, в
порушення вимог п.п. 18.4, 4.16 ПДР України
не зупинився перед нерегульованим
пішоходним переходом, перед яким
зупинився інший автомобіль, почавши
при цьому об'їжджати вказаний
транспортний засіб з лівого боку, у
зв'язку з чим виїхав на пішохідний
перехід та не надав перевагу для руху
позивачу ОСОБА_9, де вчинив наїзд на
останню.

Вироком Деснянського районного суду м.
Києва від 02 липня 2013 року ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і
призначено покарання у вигляді 3 років
позбавлення волі, з позбавленням права
керування транспортними засобами на 1
рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнено від відбуття основного
покарання з випробуванням, з іспитовим
строком на 1 рік. Вирок не оскаржувався
та набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно з висновком № 761/Е Київського
міського клінічного бюро
судово-медичних експертиз, внаслідок
ДТП у позивача ОСОБА_9 виявлені
наступні тілесні ушкодження: закрита
черепно-мозкова травма у вигляді забою
головного мозку з формуванням
геморагічного вогнища у правій
скроневій частці, травматичного
субарахноїдального крововиливу,
гострої субдуральної гематоми, гострої
епідуральної гематоми в правій
тім'яно-скроневій ділянці, лінійного
перелому тім'яної та скроневої кісток
справа з переходом на основу черепа в
середню черепну ямку, гематоми
тім'яно-скронево-потиличної ділянки
справа.

За ступенем тяжкості тілесного
ушкодження вищевказана
черепно-мозкова травма відноситься до
тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до довідки Міністерства
охорони здоров'я України до акта огляду
МСЕК №810722 позивач є інвалідом ІІ групи
з 22.07.2013 р. довічно.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право
тощо) володіє транспортним засобом;
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, зокрема, пов'язана з
використанням, зберіганням та
утриманням транспортних засобів;
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до полісу № АВ/3089796
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 застрахована
в ПрАТ «СК «Статус» з лімітом
відповідальності за шкоду заподіяну
життю і здоров'ю 100 000 грн., за шкоду,
заподіяну майну - 50 000 грн. строком дії
до 13.04.2013 р.

Відповідно до ст.ст. 22 п.п 1, 12 п.п.1 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи і
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

За ст. 23 вказаного Закону, шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

У зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та
необхідність їх здійснення мають бути
підтверджені документально
відповідним закладом охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
підставою для визначення розміру
матеріальної шкоди на загальну суму 22
402,60 грн. стали: квитанції та фіскальні
чеки (а.с.24-27), рахунок-фактура (а.с.20),
витяги з процедурної карти та
квитанції (а.с.70,83-85,95,106-107), які також
зазначені як докази на підтвердження
заявлених позовних вимог позивачем у
позовній заяві.

Крім того, відповідно до листа з
Інституту нейрохірургії ім. А.П.
Ромоданова від 27.11.2013 (а.с.70) за час
лікування ОСОБА_9 з 15.08.2013 по 26.08.2013 р.
були використані медпрепарати та
засоби медичного призначення (15
найменувань): фізрозчин 200,0 - 4фл.;
інсуман - 2 фл.; глюкофаж 100 - 6 таб.;
тіотриозолін - 16 амп.; димедрол - 1 амп.;
фізрозчин 400 мл. - 2 фл.; цефтріаксон 1,0 - 28
фл.; метрід 100,0 - 25 фл.; клексан 0,4 - 5 шпр.;
солкосеріл 5,0 - 4 амп.; аспірин - кардіо - 3
таб.; солкосеріл-желе - 1 тюб.; бинт
стерильний медичний - 6 шт.; рукавички
хірургічні стерильні - розмір 8,5 - 3 шт.;
індивідуальний імплант-реконструююча
пластина з гвинтами - 1 шт.

Зокрема, згідно з рахунком-фактура №
РФ-130703-1 на постачання продукції
(послуг) від 04.07.2013 р., ціна за послуги з
виготовлення моделі індивідуального
імпланту-реконструюючої пластини та
гвинтів для ОСОБА_9 становить 17 600 грн.

Відповідно до квитанції №10228394 від
04.07.2013 грн. за вищезазначені послуги
стороною позивача сплачено 17 600 грн.

Згідно з процедурною картою позивача
поліклініки № 2 Деснянського району м.
Києва методика лікування складає
наступні препарати: парапетам,
актовегин, фізрозчин, які оплачені
стороною позивача в розмірі 501, 18 грн.,
що підтверджується фіскальним чеком.

Відповідно до показань терапевта для
продовження лікування позивачу
виписано препарати (а.с.84-85), які
оплачені стороною позивача в розмірі
59,87 грн., 39,65 грн., 65,32 грн., 1,64 грн. та 0,58
грн. відповідно, що підтверджується
фіскальними чеками.

Зазначені позивачем квитанції та
фіскальні чеки щодо понесених витрат
на придбання лікарських препаратів
доведені належним чином.

Тобто, квитанції та товарні чеки на
суму 22 402,60 грн. грн. є письмовими
доказами, що відповідають положенням ч.
2 ст. 57 ЦПК України.

Будь - яких доказів на їх спростування
відповідачами не подано.

Судом враховано в якості належних та
допустимих доказів квитанції та чеки,
які мають безпосередній причинний
зв'язок між дорожньо - транспортною
подією та необхідності здійснення
таких витрат.

Так як цивільна відповідальність
відповідача 1 як особи відповідальної
за заподіяну шкоду була застрахована
відповідачем 2, саме відповідач 2 має
обов'язок відшкодувати збитки завдані
відповідачем 1. Такі дії відповідача 2
відповідають меті і здійснення
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності та діючому
законодавству, а саме має виконати своє
зобов'язання передбачене полісом щодо
відшкодування шкоди нанесеної у
зв'язку з ДТП.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 зазначеного
Закону, у зв?язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, які пов?язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням та
реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров?я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів.

У відповідності до п.12.2 ст. 12 Закону
франшиза при відшкодуванні шкоди,
заподіяної життю та/або здоров?ю
потерпілих, не застосовується.

У відповідності до вище викладеного,
вимоги щодо стягнення витрат на
лікування підлягають задоволенню та
стягненню з відповідача ПрАТ «СК
«Статус» на відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 22 402,60 грн.

Щодо вимог про стягнення моральної
шкоди суд виходить з наступного.

Доводи про спричинення моральної шкоди
позивач пов"язує з душевними
стражданнями, яких вона зазнала у
зв'язку з протиправними діями
відповідачів, те, що внаслідок ДТП вона
стала інвалідом 2-ї групи довічно,
обмеженні у реалізації своїх уподобань
і бажань, порушенні нормальних
життєвих зв'язків, додаткових зусиллях
для організації лікування та свого
життя. Внаслідок завданої тяжкої
травми вона неодноразово перенесла
операції, станом і на сьогодні
проходить тривале лікування, яке
потребує значних коштів.

При вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди, яку
позивач оцінює у 100 000 грн., суд враховує
вище викладене, ступінь вини та,
керуючись роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними у
постанові від 31 березня 1995 року № 4
„Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", (зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 року № 5) при
з"ясуванні доказів на підтвердження
факту заподіяння моральних страждань,
дійшов висновку, що сума немайнового
позову завищена, тому позов в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд
також враховує, що отримавши тяжкі
тілесні ушкодження, кожна фізична
особа докладає значних зусиль, в
тому числі і матеріальних, для
відновлення стану здоров»я, які
фактично неможливо довести в суді
належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем ОСОБА_4 з моменту вчинення
ДТП по сьогодні було сплачено позивачу
кошти у розмірі 60 000 грн. на
відшкодування як моральної, так і
матеріальної шкоди, що включала в себе
оплату за перебування в лікарняній
палаті, лікування після проведення
першої операції тощо, та протягом
судового розгляду справи сплачено
додатково 2 000 грн., що не
заперечувалось стороною позивача.

Зазначені факти про надання коштів не
заперечувалися стороною позивача.
Наведені обставини, визнані сторонами,
за вимогами ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, виходячи з засад
розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи суму
сплаченої ОСОБА_4 моральної та
матеріальної шкоди, суд приходить до
висновку, що внаслідок протиправних
дій з боку відповідача ОСОБА_4
завдану моральну шкоду може бути
відшкодовано в грошовому еквіваленті
сумою в розмірі 8 000 грн.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції на момент ДТВ
потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст.
23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9
цього Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Згідно з полісом № АВ/3089796
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 застрахована
в ПрАТ «СК «Статус» з лімітом
відповідальності за шкоду заподіяну
життю і здоров'ю 100 000 грн. та ліміт
відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» становить 100 000 грн., тобто
моральна шкода не може перевищувати 5 000
грн. (100 000 грн. х 5 % = 5 000 грн.)

Таким чином, з урахуванням
встановленого законом ліміту
відповідальності страховика, з ПрАТ
«СК «Статус» підлягає стягненню на
користь потерпілої моральна шкода в
розмірі 5 000 грн.

Щодо заявлених вимог стосовно
стягнення з ОСОБА_4 довічного утримання
ОСОБА_9 шляхом щомісячної виплати
грошової допомоги у розмірі 1000 грн., суд
виходить з наступного.

Зазначені позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що саме внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася з вини відповідача, вона стала
інвалідом другої групи.

За даними довідки МСЕК позивач
визнана інвалідом другої групи
загального захворювання безстроково.
(а.с.116)

Між завданими позивачу тілесними
ушкодженнями та дорожньо-транспортною
пригодою вбачається прямий
причинно-наслідковий зв»язок.

Позивачем надано суду належні докази
на підтвердження того, що стан здоров»я
позивача, що відповідає інвалідності
другої групи, є наслідком травм
отриманих в результаті зазначеної вище
дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом ст. 1195 ЦК України, фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я фізичній особі, зобов»язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок
втрати чи зменшення професійної або
загальної працездатності, а також
відшкодувати додаткові витрати,
викликані необхідністю посиленого
харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання ліків,
протезування, стороннього догляду
тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження
здоров»я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні встановлено, що у
2010 році позивач вийшла на пенсію за
віком, при цьому до 2007 року працювала
офіційно. Мінімальний розмір
заробітної плати у відповідності до
Закону України «Про державний бюджет
на 2014 рік» становить - 1218 грн.

З урахуванням мінімальної
заробітної плати, оскільки позивач
офіційно не працювала на момент ДТП, з
урахуванням стану здоров»я позивача,
якій встановлено другу групу
інвалідності загального захворювання
довічно, зменшення загальної
працездатності позивача, а також
враховуючи заробіток відповідача
(а.с.76-77) та його не заперечення щодо
стягнення з нього щомісячно грошової
допомоги у розмірі по 500 грн., суд дійшов
висновку про стягнення з ОСОБА_4
довічного утримання ОСОБА_9 шляхом
щомісячної виплати грошової допомоги у
розмірі 600 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача ПрАТ
«СК «Статус» на користь позивача на
відшкодування матеріальної шкоди - 22
402,60 грн., на відшкодування моральної
шкоди - 5 000 грн.; з відповідача ОСОБА_4 на
відшкодування моральної шкоди - 8 000
грн. та кошти на утримання шляхом
щомісячної виплати у розмірі 600 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
судові витрати підлягає стягненню з
ОСОБА_4 на користь держави судовий збір
за вимоги майнового характеру в
розмірі 229,40 грн., за вимоги немайнового
характеру - 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213 - 215 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1167, 1187, 1191, 1194 ЦК
України, ст.ст. 22, 24, 28 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус» на користь ОСОБА_9 на
відшкодування матеріальної шкоди суму
у розмірі 22 402,60 грн., моральної шкоди - 5
000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 на
відшкодування моральної шкоди суму у
розмірі 8 000 грн.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9
кошти на її утримання у розмірі 600 грн.
щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судові витрати у розмірі 344,10 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
до Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м.
Києва Саламон О.Б.