Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 2-н-1702/11
Провадження № 22ц/782/829/14
УХВАЛА

09 квітня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - Пащенко Л.В.,

суддів - Медведєвої Л.П.,
Соловей Р.С.

за участю секретаря -
Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Луганського міського комунального
підприємства „Теплокомуненерго"

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Луганська від 29 січня 2014 року

за заявою Луганського міського
комунального підприємства
„Теплокомуненерго" про поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
документу до виконання, -

В С Т
А Н О В И Л А :

У січні 2014 року Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» звернулося до суду
із заявою про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, а саме судового наказу №
2н-1702/11 від 17.01.2013р.

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Луганська від 29 січня 2014 року
відмовлено у задоволенні заяви
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Не погодившись з даною ухвалою
суду, Луганське міське комунальне
підприємство «Теплокомуненерго»
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Луганська від 29 січня 2014 року та
ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити заяву про поновлення
пропущеного строку в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність й обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
суд першої інстанції виходив із того,
що 29.07.2011 року судом виданий
судовий наказ про стягнення солідарно
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» заборгованість за
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води у розмірі 16
435.04 грн., копію якого боржник
отримав 08.08.2011 року. Зазначений судовий
наказ набрав чинності 23.08.2011 року.
Доказів звернення заявника з приводу
видачі судового наказу суду не надано,
як і не надано доказів поважності
причин пропуску строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Тому, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
поважних причин пропуску ЛМКП
«Теплокомуненерго» строку для
пред'явлення судового наказу до
виконання.

Висновки суду відповідають
матеріалам справи та вимогам закону,
зазначеному в тексті ухвали, яка
оскаржується.

Так, згідно ч.1 ст. 102 ЦПК України у
разі прийняття судом ухвали про
відкриття наказного провадження,
суд у триденний строк
з моменту її постановлення видає
судовий наказ по суті заявлених вимог.

З матеріалів справи вбачається,
що 29.07.2011 року судом виданий
судовий наказ про стягнення солідарно
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» заборгованість за
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води у розмірі 16
435.04 грн.

Відповідно до ч. 3 ст.103 ЦПК України
судовий наказ складається і
підписується суддею у двох
примірниках, один з яких залишається у
справі, а другий скріплюється печаткою
суду і видається стягувачу після
набрання законної сили. В ч. 1 ст. 106 ЦПК
України зазначено, що у разі
ненадходження від
боржника заяви про скасування судового
наказу протягом трьох днів після
закінчення строку на її подання
судовий наказ набирає
законної сили і суд
видає його стягувачеві для
пред'явлення до виконання.

Із системного аналізу зазначених норм
права вбачається, що закон не
зобов'язує суд направляти стягувачу в
обов'язковому порядку судовий наказ,
який набрав чинності, тобто суд лише
видає його за зверненням стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст.371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого
документа до
виконання з причин,
визнаних судом поважними,
пропущений строк може бути поновлено.

В матеріалах справи також відсутні
дані про те, що Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго»
зверталося до суду з заявою про видачу
йому судового наказу для пред'явлення
до виконання, не надані такі докази
також до апеляційної скарги.

На наявність будь - яких інших
підстав для поновлення
строку для пред'явлення судового
наказу для виконання заявник не
посилається.

Таким чином, заявником не надано
суду доказів поважності причин
пропуску строку для пред'явлення
судового наказу до виконання.

За таких підстав апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції
правомірно відмовив заявнику в
задоволенні заяви про поновлення
строку для пред'явлення до
виконання судового наказу від 29 липня
2011 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 103, 106, 303, 312, 319, 371
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м. Луганська від 29 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів
після її проголошення у касаційному
порядку.

Головуючий :

Судді: