Справа № 303/8748/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2014 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі : головуючого судді
Довжанин В.М.

при секретарі
Пуга В.П.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

прокурора
Вайдич Я.В.

представника відповідача
Беля В.В.

представника відповідача
Яблонського О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачево справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України,
Управління МВС України в Закарпатській
області про відшкодування
матеріальних та моральних збитків,
завданих незаконним кримінальним
переслідуванням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
Державної казначейської служби
України, Управління МВС України в
Закарпатській області про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків, завданих незаконним
кримінальним переслідуванням.

Позовні вимоги мотивує незаконним
притягненням його до кримінальної
відповідальності, накладенням арешту
на майно слідчим СВ Мукачівського МВ
УМВС ОСОБА_8., внаслідок чого йому була
завдана майнова шкода у виді
неотриманого прибутку в розмірі 200000
гривень та моральна шкода, яку він
оцінює у 100000 гривень.

Вказує на те, що 14 грудня 2011 року
старшим слідчим СВ Мукачівського МВ
УМВС України в Закарпатській області
старшим лейтенантом міліції ОСОБА_8.
було порушено відносно нього
кримінальну справу за ч. 3 ст.190 КК
України - шахрайство, заволодіння
шляхом обману грошовими коштами у
великому розмірі в сумі 150000 гривень,
яке виразилось у ненаданні правдивих
відомостей до Львівського
Господарського суду, чим самим завдав
шкоду ТзОВ БК «Прогрестехбуд» в якості
вартості крану. У зв'язку з порушенням
кримінальної справи за ч.3 ст.190 КК
України, слідчим було накладено арешт
на належне йому рухоме та нерухоме
майно. Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 30 березня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 21.06.2012 року, визнано
незаконними дії старшого слідчого СВ
Мукачівського МВ УМВС старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_8 щодо
порушення кримінальної справи від
14.12.2011 року та скасовано вказану
постанову. Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06 листопада 2012 року
кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1 за ч.3 ст. 190 КК України закрито на
підставі п.1 ч.1 ст.6 КПК України у зв'язку
з відсутністю події злочину, а
постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 листопада 2012 року
відмовлено у задоволенні цивільного
позову у кримінальній справі ТзОВ БК
«Прогрестехбуд». Позивач вказує, що
незаконним притягненням його до
кримінальної відповідальності та
накладенням арешту на його майно -
фактично його було позбавлено
можливості зайняття господарською
діяльністю.

Позивач вказує, що внаслідок
незаконних дій прокуратури та органів
внутрішній справ припинив
підприємницьку діяльність його дохід,
який до порушення кримінальної справи
складав 200000 гривень на рік, суттєво
знизився.

За таких обставин оцінює моральну
шкоду в розмірі 100 000 гривень, а
матеріальну 200 000 гривень.

Представник відповідача УМВС України в
Закарпатській області подав до суду
заперечення, які мотивував тим, що
позивачем не надано жодних доказів
щодо завдання йому працівниками УМВС
України в Закарпатській області
моральної та матеріальної шкоди.

Крім того позивачем не доведено
реальної можливості одержання вигоди
(заробітку) і не подано жодних
фактичних доказів, а лише наведено
абстрактний розрахунок з посиланням на
податкові звіти минулих років,
припущення отримання таких в
подальшому, що не є фактичним доказом
упущеної вигоди.

Представник відповідача Державної
казначейської служби України подав до
суду заперечення які мотивував тим, що
відповідно до бюджетного кодексу
України Державне казначейство України,
забезпечує казначейське
обслуговування державного та місцевих
бюджетів на основі ведення єдиного
казначейського рахунка та управління
наявними фінансовими ресурсами, що ним
обліковуються.

Враховуючи компетенцію Казначейства
України та органів Внутрішніх справ
жодні правові зв'язки Державної
казначейської служби України з
позивачем не виникали і не могли
виникнути, оскільки Державна
казначейська служба України
відповідно до наданих повноважень не
виносить постанови про порушення
кримінальної справи і не притягає до
кримінальної відповідальності.

Відтак спірні правовідносини виникли
виключно між позивачем та УМВС у
Закарпатській області, а тому Державна
казначейська служба України є
неналежним відповідачем по цій справі.
Цей факт підтверджується і тим, що
позов не містить жодних посилань на
незаконні дії, рішення чи
бездіяльність посадових осіб
Державної казначейської служби
України, що виключає їх
відповідальність за порушення прав
позивача.

Державна казначейська служба України
жодних прав та інтересів позивача не
порушувала, що фактично й випливає із
позовної заяви позивача, не вступала у
правовідносини з позивачем і жодної
шкоди позивачеві не завдала, а тому
покладення на Державну казначейську
службу України обов'язку з
відшкодування будь-якої шкоди є
безпідставним.

Прокурор прокуратури міста Мукачева
Вайдич Я.В. в судовому засіданні просив
відмовити в задоволенні позову з
причин його безпідставності.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи та матеріали кримінальної
справи №21061111 про обвинувачення ОСОБА_1
за ч.3 ст.190, ч.ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
заслухавши доводи сторін, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2011 року
СВ Мукачівського МВ УМВС України у
Закарпатській області порушено
кримінальну справу по факту
шахрайського заволодіння грошовими
коштами ТОВ БК «Прогрестехбуд» у сумі
150000 гривень за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст.190 КК України (т.1
а.с.1 матеріалів крим.справи). В ході
розслідування 14 грудня 2011 року старшим
слідчим СВ Мукачівського МВ УМВС
України в Закарпатській області
старшим лейтенантом міліції ОСОБА_8.
порушено кримінальну справу відносно
ОСОБА_1 за ч.3 ст.190 КК України -
шахрайство, заволодіння шляхом обману
грошовими коштами у сумі 150 000,00
гривень шляхом ненадання правдивих
відомостей до Львівського
Господарського суду, чим самим завдано
шкоду ТзОВ БК «Прогрестехбуд» (а.с.22-23,
т.1 а.с.2-3 матеріалів кримінальної
справи). Цього ж дня ОСОБА_1 пред'явлено
обвинувачення у скоєнні злочину,
передбаченого ч.3 ст.190 КК України (т.2
а.с.145-146, 147 крим.справи) та обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд (т.2 а.с.131-132, 133). 15 грудня 2011
року додатково порушено кримінальну
справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.358, ч.4
ст.358 КК України (т.1 а.с.5 матеріалів
крим.справи), а 23 грудня 2011 року ОСОБА_1
пред'явлено кінцеве обвинувачення за
ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
(а.с.191-193, 194 матеріалів крим.справи) і
04.01.2012 року кримінальна справа з
обвинувальним висновком направлено до
Мукачівського міськрайонного суду (т.2
а.с.236 матеріалів крим.справи). Також у
ході розслідування справи 25.11.2011 року
слідчим накладено арешт на майно
ОСОБА_1 (а.с.24; т.1 а.с.208-209,210 матеріалів
крим.справи).

Не погодившись з прийнятим рішенням
ОСОБА_1 оскаржив постанову про
порушення кримінальної справи щодо
нього до суду і постановою
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 30 березня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 21.06.2012 року, визнано
незаконними дії старшого слідчого СВ
Мукачівського МВ УМВС старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_8 щодо
порушення кримінальної справи від
14.12.2011 року та скасовано вказану
постанову (а.с.27-28,29).

За наслідками судового розгляду
кримінальної справи постановою
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 06 листопада
2012 року, яка не оскаржувалася та набула
законної сили, кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 190 КК
України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.6
КПК України у зв'язку з відсутністю
події злочину (а.с.30; т.3 а.с.169-170
матеріалів крим.справи), а постановою
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 07 листопада
2012 року відмовлено у задоволенні
цивільного позову у кримінальній
справі ТзОВ БК «Прогрестехбуд» та
скасовано накладений на майно ОСОБА_1
арешт (а.с.31; т.3 а.с.171-172).

Вироком Мукачівського міськрайонного
суду від 14 листопада 2012 року ОСОБА_1
виправдано за ч.ч.1, 4 ст.358 КК України за
відсутністю складу злочину (т.3 а.с.188-190
матеріалів кримінальної справи), а
ухвалою апеляційного від 07.02.2013 року
названий вирок скасовано, а
кримінальна справа повернута
прокурору на додаткове розлідування
(т.3 а.с.226-228 матеріалів крим.справи). На
даний час кінцеве рішення у справ не
прийнято.

Таким чином матеріалами справи
стверджено, що слідчим СВ
Мукачівського MB УМВС України в
Закарпатській області незаконно
притягнуто ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності за ч.3 ст.190 КК України,
що встановлено судовим рішенням, яке
набрало законної сили, а саме
постановою Мукачівського
міськрайонного суду від 06 листопада 2012
року.

Також документально підтверджено, що в
період 14.09.-25.09.2011, 31.01.-10.02.2012, 11.04-21.04.2012,
24.10.-08.11.12 та 12.04.2012 року ОСОБА_1 проходив
лікування у Мукачівській ЦРЛ (а.с.44-46), а
також 02.03.2013 року розірвав шлюб з ОСОБА_7
(а.с.59).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1176 ЦК шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду. Право на
відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» (у редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) відповідно до положень
цього закону підлягає відшкодуванню
шкода, завдана громадянинові внаслідок
незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 1-1 ч.1 ст.2 зазначеного Закону
передбачено, що право на відшкодування
шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим законом, виникає у
випадках встановлення в
обвинувальному вироку суду чи іншому
рішенні суду (крім ухвали чи постанови
суду про повернення справи на
додаткове розслідування чи новий
судовий розгляд) факту незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують чи порушують права та
свободи громадян, незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів.

У наведених у ст.1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовується
моральна шкода (ц.5 ст.3 зазначеного
Закону).

В той же час вимоги позивача про
незаконність арешту майна
документально не підтверджені, так як в
матеріалах справи відсутні докази про
визнання даної слідчої дії незаконною,
сам по собі факт скасування
накладеного арешту на майно таким
доказом не є, а за змістом ч.4 ст. 60 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, викладених в п. 9
Постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд
з урахуванням часу, який затратив
позивач на відновлення свого
порушеного права - одинадцять з
половиною місяців, а також же те, що
весь цей період ОСОБА_1, зазнавав інших
заходів, що передбаченні КПК України,
які проводяться в рамках порушеної
кримінальної справи, що завдавали йому
відповідні страждання із-за
позбавленням можливості реалізації
ним своїх звичок та бажань, погіршенням
відносин з оточуючими людьми, виходячи
із принципу виваженості та розумності
вважає, що такий підлягає
відшкодуванню в сумі 10000 (десять тисяч)
гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування
завданої позивачу шкоди суд не приймає
до уваги покази пояснення позивача та
надані ним документи, що підтверджують
факт перебування його на стаціонарному
лікуванні у очному відділенні
мукачівської ЦРЛ, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що він
проходив лікування в даному закладі з
14.09.2011 по 25.09.2011 року. Таким чином даний
процес лікування позивача відбувався
ще до порушення відносно нього
кримінальної справи, а тому не може
бути наслідком вчинення відносно нього
незаконних дій органом досудового
слідства.

Разом з тим суд враховує, що позивач
перебував на лікуванні в Мукачівській
ЦРЛ у період 31.01.-10.02.2012, 11.04-21.04.2012,
24.10.-08.11.12 та 12.04.2012 року, тобто під час
перебування під слідством і судом. Дані
факти підтверджуються лікарняними
листами, копії яких наявні у матеріалах
справи. Незаконні дії органу
досудового слідства відносно нього
мали місце з 14.12.2011 року до 06.11.2012 року, а
тому суд приймає до уваги його
твердження щодо погіршення стану
здоров'я, загострення хронічних
захворювань внаслідок душевних та
моральних страждань через незаконні
дії відносно нього органом досудового
слідства. В той же час позивачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження існування
причинно-наслідкового зв'язку між його
кримінальним переслідуванням та
розірванням шлюбу 02.03.2013 року з ОСОБА_7,
так як таке відбулося через досить
тривалий час після припинення
незаконних дій щодо нього органами
досудового слідства.

Що стосується заявленої вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди суд
виходить з наступних міркувань.

Так, відповідно до ст.3 Закону «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» громадянинові
відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які
він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові
вклади і відсотки по них, цінні папери
та відсотки по них, частка у статутному
фонді господарського товариства,
учасником якого був громадянин, та
прибуток, який він не отримав
відповідно до цієї частки, інші
цінності), конфісковане або звернене в
доход держави судом, вилучене органами
дізнання чи досудового слідства,
органами, які здійснюють
оперативно-розшукову діяльність, а
також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку
суду, судові витрати та інші витрати,
сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у зв'язку
з наданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Вирішуючи питання про стягнення суми
не отриманого прибутку від
підприємницької діяльності суд вважає,
що відшкодування цих витрат не
передбачено чинним законодавством.
Більше того, матеріалами справи не
підтвердженна неможливість позивача
проводити підприємницьку діяльність
та отримувати прибуток, рішення про
заборону здійснювати підприємницьку
діяльність органами досудового
слідства не приймалися, документи, які
б перешкоджали здійснювати таку, не
вилучалися. Майно, на яке накладався
арешт, в тому числі і транспортні
засоби, фактично залишалося у
володінні позивача, а після
постановлення судом постанови від 07
листопада 2012 року йому були повернуті.

Таким чином вимога позивача про
відшкодування йому матеріальної шкоди,
спричиненою позбавленням можливості
зайняття господарською діяльністю є
безпідставною та до задоволення не
підлягає.

Згідно з Положенням про Державну
казначейську службу України,
затвердженим Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року N 460/2011,
Державна казначейська служба України
(Казначейство України) є юридичною
особою публічного права.

Відповідно до ст. 176 ЦК України
юридичні особи, створені державою, не
відповідають за зобов'язаннями
держави.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу
України (далі БК України) в Україні
застосовується казначейська форма
обслуговування Державного бюджету
України, яка передбачає здійснення
Казначейством України операцій з
коштами державного бюджету. Проте
Державна казначейська служба України
не є розпорядником бюджетних коштів та
не уособлює державу в бюджетних
відносинах.

Відповідно до п. 8 ст. 7, пп. 1, 2 ст. 23 БК
України, бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями,
які встановлюються законом про
Державний бюджет України.

Отже, стягнення шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду, провадиться з
Державної казначейської служби
України за рахунок Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку.

Питання про судові витрати суд вирішує
відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.32,55,56 Конституції України, Законом
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури і суду», ст.ст.16, 23, 1176 ЦК
України, ст.ст.3,4,10,11,60,209,212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України, за
рахунок коштів державного бюджету
України, шляхом списання з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1
моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять
тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд.

Головуючий

В.М. Довжанин