Справа № 752/3775/14-ц
Провадження по справі № 2-о/752/101/14
У Х В А Л А

20.03.2014 року суддя Голосіївського
районного суду м. Києва Фролов М.О.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду
із заявою, в якій просить встановити
юридичний факт перебування у трудових
відносинах і виконання роботи у АТЗТ
«Рембуд», ЗАО «Стройенергомонтаж», МПП
«Курс», ДП АТЗТ «Укрреставрація»,
Голосіївський районний центр
зайнятості, ТОВ «ВІЛ-147», ЗАТ
«Планета-буд», ДП «ТПК-Центр», ТОВ
«Будівництво та екологія», ТОВ
«Корона-2000», ТОВ «Індустріальні
будівельні технології», ТОВ
«Термошилд», ТОВ «ПаКо». Зазначає, що її
трудова книжка загублена. У якості мети
встановлення факту, що має юридичне
значення визначила, що судове
встановлення факту їй необхідне з
метою подальшого працевлаштування а
також з метою подальшого оформлення
пенсії.

Розглянувши заяву, а також додані
до неї матеріали, суд вважає, що ОСОБА_1
слід відмовити у відкритті провадження
у справі з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається із заяви, приводом
звернення заявника ОСОБА_1 до суду є
встановлення у судовому порядку факт
наявності у неї відповідного трудового
стажу, необхідного для подальшого
працевлаштування та оформлення пенсії.

Відповідно ж до вимог ч.2 ст.256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Справи про встановлення
юридичних фактів можуть бути предметом
розгляду суду порядком окремого
провадженняза, зокрема за наявності
таких умов: заявник не має іншої
можливості одержати чи поновити
документи, які посвідчують факт, що має
юридичні наслідки. Для цього заявник
разом із заявою про встановлення факту
подає докази на підтвердження того, що
до її пред'явлення він звертався до
відповідних організацій за одержанням
документа, який посвідчував би такий
факт, але йому в цьому було відмовлено,
із зазначенням причин відмови
(відсутність архіву, відсутність
запису в актах громадянського стану
тощо). Окрім того, чинним
законодавством не передбачений інший
позасудовий порядок встановлення
юридичних фактів.

Крім того, відповідно до п.2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» при
вирішенні питання про підвідомчість
таких справ суди мають враховувати
норми законодавчих актів, якими
передбачено несудовий порядок
встановлення певних фактів або
визначено факти, які в даних
правовідносинах можуть
підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженого наказом
Міністерства праці України від 29 липня
1993 року №58 та постанови Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637 «Про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»
встановлено, що у випадку, коли
громадянин загубив трудову книжку він
зобов'язаний негайно заявити про це
власнику або уповноваженому ним органу
за місцем останньої роботи. Не пізніше
15 днів після поданої заяви власник або
уповноважений ним орган видає
працівнику іншу трудову книжку з
написом «Дублікат».

Таким чином, законодавство чітко
встановлює несудовий порядок та
зобов'язану особу, яка уповноважена на
видачу дублікату втраченої трудової
книжки - власник (уповноважений орган)
за останнім місцем роботи.

Заявник зазначає, що останнім
місцем її роботи є ТОВ «ПаКо», куди вона
і звернулась для отримання дубліката
трудової книжки, проте відповіді не
отримала.

Таким чином, у випадку, якщо
заявник вважає, що останній
роботодавець порушує її права в
частині невидачі дублікату трудової
книжки, ОСОБА_1 може звернутися до суду
в позовному порядку з позовом про
зобов'язання вчинити дії.

Відтак, вбачаю наявність спору
про право у обставинах, які виклала
ОСОБА_1 у своїй заяві про встановлення
факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення вбачається спір про право.

Стосовно встановлення наявності
трудового стажу для подальшого
звернення з метою оформлення пенсії,
приходжу до наступного висновку.

Статтею 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» визначено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а порядок
підтвердження наявного трудового
стажу за відсутності останньої або
відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України, який і затвердив постановою
від 12.08.1993 р. № 637 Порядок підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній (із змінами і
доповненнями).

Згаданий Порядок передбачає
можливість встановлення судом факту
належності документа, що підтверджує
трудовий стаж (п. 26), яким у
відповідності до наведеної ст.62 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» є трудова
книжка, якщо зазначені в ній прізвище,
ім'я та по батькові не збігаються з
прізвищем, ім'ям, по батькові особи за
паспортом або свідоцтвом про
народження. В усіх інших випадках
підтвердження наявного трудового
стажу здійснюється лише органами
Пенсійного Фонду України шляхом
витребування уточнюючих довідок з
підприємств і організацій, а при не
збереженні цих документів про трудовий
стаж - на підставі показань свідків
(пункти 1, 2, 20 названого Порядку).

Таким чином, приймаючи до уваги
вище зазначене, в порядку цивільного
судочинства суд не вправі вирішувати
по суті питання про підтвердження
трудового стажу заявника, при цьому
підмінюючи законодавчо визначений
орган, до компетенції якого
відноситься вирішення таких питань, в
даному випадку Пенсійний Фонд України.

Тому, заявник ОСОБА_1 повинна
відповідно до положень Закону України
«Про пенсійне забезпечення» подати
відповідну заяву органу, який
призначає пенсії, і лише в разі незгоди
з його рішенням на підставі ст.104 цього
Закону, КАС України та ч.2 ст.124
Конституції України може звернутися за
захистом свого права в суд, але не із
заявою про встановлення факту
наявності трудового стажу, а з
адміністративним позовом до
відповідного Управління Пенсійного
фонду України про оскарження його дій
(бездіяльності) або рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122,
Цивільного Процесуального Кодексу
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

На підставі викладеного,
керуючись п.1 ч.2 ст.122, ст.256 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження у цивільній справі за
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Голосіївський
районний суд міста Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя