Справа № 727/711/14-ц
Провадження № 2/727/467/14
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року

м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.
Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян
Г.М.

при секретарі Цатурян
М.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Шевченківського районного суду
м.Чернівці цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1, третя особа на стороні
позивача без самостійних вимог ОСОБА_3
до Чернівецької міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовною заявою до відповідача
Чернівецької міської ради, третя особа
на стороні позивача без самостійних
вимог ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно. В
обгрунтування заявлених вимог
посилається на те, що у спільній
сумісній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3
перебувала квартира АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право
власності. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, і
після його смерті відкрилася спадщина,
яка складається з ? частини квартири
АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем ОСОБА_5 на
підставі заповіту та звернулась до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, але їй відмовили оскільки
свідоцтво про право власності видане
14.07.1995 року Представництвом Фонду
державного майна України в м. Чернівці
на квартиру 3 в АДРЕСА_1 не
зареєстровано в бюро технічної
інвентаризації і на даний час видати
свідоцтво про право на спадщину
неможливо. Просить суд визнати за нею,
ОСОБА_1, право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, що складається з двох
житлових кімнат житловою площею 29,90
кв.м., загальною площею 41,50 кв.м., як
спадщину після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та надала пояснення
аналогічно викладеним обставинам в
позовній заяві, просить позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача Чернівецької
міської ради, за довіреністю ОСОБА_2 в
судовому засіданні щодо заявлених
позовних вимог не заперечувала.

Третя особа на стороні позивача без
самостійних вимог ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, будучи належним
чином повідомленою про день, час і
місце розгляду справи; від останньої в
суд через канцелярію поступила
письмова заява з клопотанням, справу
розглянути в її відсутність; позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких грунтуються позовні вимоги,
об'єктивно дослідивши і оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, в межаз заявлених вимог, суд
приходить до наступних висновків.

Судом, належними і допустимими
доказами, встановлено, що у власності
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебувала квартира
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності, що зареєстрована
представництвом ФДМ України на праві
спільної сумісної власності і записана
у реєстрову книгу №15069 (а.с.7).

Відповідно до технічного паспорта
квартира АДРЕСА_1 знаходилась у
власності ОСОБА_5 та складається з 2
кімнат, загальною площею 41,50 кв.м.,
житловою площею 29,90 кв.м. (а.с.8).

24.09.2008 р. ОСОБА_5 було складено заповіт,
згідно якого останній заповідав
позивачу ОСОБА_1 частину належної йому
квартири АДРЕСА_1 (а.с.15). ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 помер (а.с.9), і після його смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
? частини квартири АДРЕСА_1.

Судом установлено, що позивач в строки,
передбачені ст. 1270 ЦК України будучи
спадкоємцем ОСОБА_5 на підставі
заповіту звернулась до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, але їй
відмовили у вчиненні нотаріальної дії,
оскільки не подано документів про
державну реєстрацію прав власності на
зазначену частку квартири, які є
необхідними для вчинення нотаріальної
дії (а.с.5-6).

Відповідно до заявлених вимог судом
встановлено наступні правовідносини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, які належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу
України, акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'кшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Цивільний кодекс України був прийнятий
16.01.2003 року та набрав чинності 01.01.2004
року. Отже даний законодавчий акт не
розповсюджується на відносини
виникнення права власності на нерухоме
майно в порядку приватизації
державного житлового фонду, які
регулювалися ЦК України в редакції 1963
року, Законом України «Про власність» N
697-XII від 7 лютого 1991 року та Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» N 2482-XII від 19 червня 1992
року.

Згідно до статті 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» в редакції, що діяла станом на
дату отримання свідоцтва про право
власності на спірну квартиру,
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд. Передача займаних квартир
(будинків) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають в
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку). Передача квартир (будинків) у
власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина. Передача квартир
(будинків) у власність громадян з
доплатою, безоплатно чи з компенсацією
відповідно до статті 5 цього Закону
оформляється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок), яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Положення Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» N 1952-IV, прийнятого
01.07.2004 року, який набув чинності 03.08.2004
року не можуть бути застосовані до
регулювання спірних правовідносин з
огляду, знову ж таки, на вимоги ст.5
Цивільного кодексу України щодо дій
актів цивільного законодавства у часі.

Отже, відповідно до вищезазначених
норм законодавства, право власності на
приватизовану квартиру у ОСОБА_5
виникло з моменту реєстрації в органах
приватизації в реєстровій книзі №15069
та передачі йому квартири. Вимоги щодо
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно нормативні акти того
часу не містили.

Наведене вище на думку суду
узгоджується і з правовими позиціями
Верховного Суду України у справі з
приводу схожих правовідносин та
викладеною у постанові від 13.06.2012 р. №
6-54цс12. Так, у вказаній постанові
Верховний Суд України, зокрема, вказав,
що відповідно до статті 2 Закону
України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»…,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою. Отже, право
власності до набрання чинності Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" на нерухоме майно
набувається в порядку, який існував на
той час, а не виникає у зв'язку із
здійсненням державної реєстрації
права власності на нього в порядку,
передбаченому цим законом, яка є лише
офіційним визнанням державою такого
прав, а не підставою його виникнення.

Таким чином, ? частина квартири АДРЕСА_1
на момент смерті ОСОБА_5 належала йому
на праві власності і входила до кола
спадкової маси.

Посилання державного нотаріуса на п.
4.15. та п.4.18 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Мінюсту України
22.02.2012 р. №296/5, як на підставу відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
суд знаходить безпідставними, оскільки
у даних положеннях Порядку йдеться про
майно, зокрема, нерухоме, право
власності яке підлягає державній
реєстрації. У даному ж випадку, право
власності на майно спадкодавця такій
реєстрації не підлягало, бо це не було
передбачене законодавством.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Таким чином, виходячи з сукупності
досліджених доказів по справі в їх
сукупності, системного аналізу їх з
відповідними правовідносинами, суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги позивача грунтуються на законі,
іншими сторонами, спадкоємцями не
заперечуються, не порушують прав
третіх осіб, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»,
постановою ВСУ України від 13 червня 2012
р. № 6-54цс12, Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» N 2482-XII від 19 червня 1992 року,
ст.ст.5, 16, 1216, 1218, 1270 ЦК України, ст.ст. 3, 10,
11, 58, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, третя особа на
стороні позивача без самостійних вимог
ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради
про визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт
серії НОМЕР_2 виданий 18.11.2005 року
Шевченківським РВ УМВС України в
Чернівецькій області, право власності
на ? (одну другу) частину квартири
АДРЕСА_1, що складається з двох житлових
кімнат житловою площею 29,90 кв.м.,
загальною площею 41,50 кв.м., як спадщину
за заповітом, після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Шевченківський районний суд м.
Чернівці в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, а особами які не
були присутні в засіданні при
проголошенні рішення в цей же строк з
дня отримання копії рішення суду.

Суддя

Слободян Г.М.