Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді -
Савічева В.О.

при секретарі - Коваль
Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищеназваним позовом, вказуючи, що
30.08.2013 року ОСОБА_2 взяв у борг в
позивача 725000,00 грн. Вказану суму
відповідач обіцяв повернути до 01.12.2013
року, про що власноруч склав розписку.
До цього часу ОСОБА_2 ухиляється від
повернення грошей, уникає зустрічі з
позивачем, вирішувати дане питання в
добровільному порядку відмовляється.
Просив суд винести рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг
в сумі 72500, 00 грн., суму штрафу - 72500,00 грн.,
судові витрати в сумі 1450,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове
засідання не прибув, подав заяву про
розгляд справи у його відсутність, на
позовних вимогах наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не прибув по невідомій суду причині,
про день слухання справи повідомлявся
належним чином, про що свідчать
розписки в матеріалах справи.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з
якої слідує, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

А тому, суд розглядає зазначену
цивільну справу та приймає відповідне
рішення у відсутності сторін на
підставі тих доказів, які маються у
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяви по суті, суд
приходить до висновку про
необхідність задоволення позову.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 30.08.2013 року ОСОБА_2 взяв
у борг в позивача 725000,00 грн. Вказану
суму відповідач обіцяв повернути до
01.12.2013 року, про що власноруч склав
розписку.

Вищенаведений факт підтверджений
розпискою від 30.08.2013 року / а.с. 8/.

До цього часу ОСОБА_2 ухиляється від
повернення грошей, уникає зустрічі з
позивачем, вирішувати дане питання в
добровільному порядку відмовляється.

На момент розгляду позову, відповідач
борг не сплатив.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України
договір вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також всі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Судом встановлено, що сторони позивач
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 досягли
згоди зі всіх істотних умов договору
позики.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передачі грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник
позичені грошові кошти у строк та в
порядку, що встановлені договором,
позичальнику у повному обсязі не
повернув, тому вимога про стягнення
боргу підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 536 ЦК України , за
користування чужими коштами, боржник
зобов'язується виплачувати відсотки,
якщо інше не встановлено договором.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням установленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання їм грошового зобов'язання,
якщо інший розмір відсотків не
установлений договором.

У відповідності до ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідач в обґрунтування своїх
заперечень не надав належних та
достовірних доказів.

Таким чином суд вважає необхідним
задовольнити позов ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики.

Крім того, суд вважає необхідним на
підставі вимог ст. 88 ЦПК України
стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
повернення сплаченого держмита в сумі
1450,00 грн.

Керуючись ст.ст. 536, 625, 638, 1046-1050 ЦК
України, ст. ст. 10,14, 57-59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг в сумі 725000, 00 грн., суму штрафу -
72500,00 грн., судові витрати в сумі 1450,00
грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга, подана
після закінчення строків апеляційного
оскарження, залишається без розгляду,
якщо апеляційний суд за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: