Справа №2/489/93/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» (далі - Банк), про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, за участю
третьої особи без самостійних вимог -
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_1 пред'явив позов до
Банку, яким просив визнати таким, що не
підлягає виконанню виконавчий напис
вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_3
про звернення стягнення на належний
йому автомобіль Hyundai Tucson 2.0, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вимогу обґрунтував тим, що не отримував
від Банку вимоги про дострокове
повернення кредиту з процентами, від
дня виникнення права вимоги 08 жовтня 2008
р. минуло більше 3 років, а крім того на
час укладання кредитного договору з
Банком та договору застави - тобто 29
серпня 2008 р. законодавством не
передбачалася реалізація заставленого
майна за виконавчим написом нотаріуса.

Надалі позивач доповнив підставу своїх
вимог - послався також на відсутність
безспірності вимог, оскільки
виконавчий напис вчинений щодо
заборгованості за період з 29 серпня 2008
р. по 19 квітня 2011 р., але за довідкою того
ж Банку заборгованість за період з 29
серпня 2008 р. по 01 лютого 2011 р. відсутня,
що позбавляє заборгованість
безспірності (а.с.147).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги та їх
обґрунтування підтримав.

Представник Банку проти задоволення
позову заперечував в повному обсязі.
Зазначив, що період за який стягується
заборгованість у виконавчому написі
зазначений з дня виникнення кредитних
та заставних правовідносин з ОСОБА_1 по
дату, зазначену у вимозі про дострокове
повернення усього кредиту, тобто в
даний період входить уся підсумована
заборгованість позивача за кредитом та
процентами.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3
в судове засідання не з'явився, надав
письмові заперечення проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши
письмові докази, встановив наступні
обставини.

29 серпня 2008 р. між закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
якого є Банк, і ОСОБА_1 укладений
кредитний договір №6822016, за умовами
якого ОСОБА_1 позичив 26682,00 доларів США
на придбання автомобілю Hyundai зі сплатою
процентів у 13,49% річних і граничним
строком повернення кредиту 29 серпня 2015
р. сплачуючи його частинами відповідно
до графіку. Забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним
договором передбачалося шляхом
укладання договору застави Hyundai Tucson 2.0,
2008 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Договором передбачені випадки
надання банку права вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту (зокрема, затримання сплати
частини кредиту, процентів на 1
календарний місяць, порушення
позичальником будь-яких зобов'язань за
цим договором тощо), і позичальник
зобов'язаний виконати цю вимогу
протягом 30 календарних днів з дня
отримання - зі спливом цього строку
Банк набуває право звернути стягнення
на майно передане в заставу з метою
задоволення вимоги Банку про
дострокове поверненя кредиту, разом з
нарахованими процентами та пенею
(пункти3.5.7. і 3.5.8). Будь-які повідомлення
між сторонами вчиняються у письмовій
формі; документи вважаються наданими
належним чином Банком позичальнику
якщо вони надіслані рекомендованим
листом за місцем проживання
зазначеному в договорі або надані йому
особисто. Позичальник зобов'язаний
протягом 3 днів з дня зміни своїх
реквізитів зазначених в договорі
повідомити про це Банк (пункти 6.5. - 6-8)
(а.с.58-66).

29 серпня 2008 р. Банком та ОСОБА_1 був
підписаний нотаріально посвідчений
договір застави автомобілю Hyundai Tucson 2.0,
2008 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 у забезпечення ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором від
29 серпня 2008 р. №6822016. Пунктом 6.2.
передбачено право Банку звернути
стягнення на автомобіль шляхом
вчинення виконавчого напису нотаріуса
(а.с.11,12).

Автомобіль зареєстрований органами
ДАІ за ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.136,
138)

26 серпня 2010 р. шляхом укладання
додаткової угоди №2493642 до кредитного
договору від 29 серпня 2008 р., сторони
погодили нову редакцію графіку
щомісячних платежів позичальника на
погашення кредиту з процентами (а.с.67-68).

21 квітня 2011 р. Банком була оформлена
вимогу ОСОБА_1 на адресу зазначену в
кредитному договорі про дострокове
повернення кредиту та процентів за
користування ним, в якій зазначено, що
станом на 19 квітня 2011 р. він має
прострочену заборгованість 488,80
доларів США за кредитом та 73,72 доларів
США по процентам і з посиланням на п.3.5.7
(1) кредитного договору просив
повернути всю суму кредиту та проценти
за користування ним 18692,78 доларів США.
(складові - 18487,05 доларів США кредит, 205,73
доларів США проценти за користування)
(а.с.55). Вимогу надіслано цінним листом 22
квітня 2011 р. і адресат його отримав його
27 квітня 2011 р., про розписався у
зворотньому повідомленні (а.с.56,57).

Доводи представника позивача про те, що
нібито ОСОБА_1 цієї вимоги не отримував
спростовуються підписом в графі бланку
рекомендованого повідомлення про
особисте отримання.

Будь-яких заперечень проти розміру
заборгованості станом на 19 квітня 2011 р.
ОСОБА_1 Банку не надав.

03 вересня 2013 р. Банк подав приватному
нотаріусу Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 заяву про
вчинення виконавчого напису на
договорі застави з метою звернення
стягнення на автомобіль Hyundai Tucson 2.0, 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 і за рахунок коштів, отриманих
від його реалізації задовольнити
вимоги Банку за кредитним договором
№6822016 від 29 серпня 2008 р. до ОСОБА_1, які
станом на 19 квітня 2011 р. складають 18692,78
доларів США або за курсом НБУ 148966,50
грн., з яких заборгованість за кредитом
18487,05 доларів США або за курсом НБУ 147326,99
грн. та заборгованість за процентами
205,73 доларів США або за курсом НБУ 1639,50
грн.

03 вересня 2013 р. приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчинив виконавчий напис
за реєстровим №742 про звернення
стягнення на автомобіль Hyundai Tucson 2.0, 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, який
перебуває в заставі ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк» для
задоволення вимог Банку у розмірі
заборгованості за кредитом 147326,99 грн.
або за курсом НБУ 18487,05 доларів США та
заборгованість за процентами 1639,50 грн.
або за курсом НБУ 205,73 доларів США та
витрати за вчинення виконавчого напису
2000 грн. У виконавчому написі зазначено,
що заборгованість стягується за період
з 29 серпня 2008 р. по 19 квітня 2011 р.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88
Закону України "Про нотаріат",
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172 (далі - Перелік),

Відповідно до положень ст. 88 Закону
України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

За п. 1 Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172, для одержання виконавчого напису
подаються документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Доводи позову про те, що право вимоги
слід обраховувати від 08 жовтня 2008 р.
безпідставні. Строки, протягом яких
може бути вчинено виконавчий напис,
обчислюються з дня, коли у стягувача
виникло право примусового стягнення
боргу (пункти 3.4 глави 16 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом МЮУ 22
лютого 2012 р. №296/5). Право вимоги на
дострокове повернення кредиту з
процентами в розмірі обрахованому на 19
квітня 2011 р. включно, виникло на 31 день з
дня отримання ОСОБА_1 (27 квітня 2011 р.)
відповідної вимоги, отже виконавчий
напис вчинено в межах строку
визначеного ст. 88 Закону України «Про
нотаріат».

Відповідно до копії заяви Банку до
приватного нотаріуса ОСОБА_3, до неї
були додані усі документі, що
передбачалися постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 р. №
1172 «Про затвердження переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів», у тому
числі нотаріально посвідчений договір
застави автомобіля. До заяви надано
детальний розрахунок заборгованості
ОСОБА_1 (а.с.54), який позивачем належними
доказами не спростував, і оборотно -
сальдова відомість (а.с.69-89).

Доводи заяви про доповнення підстав
позову про те, що заборгованість за
період, який зазначає банк в заяві про
вчинення виконавчого напису та
нотаріус у самому виконавчому написі
частково погашена станом на 28 березня
2012 р., не спростовує факту порушення
умов кредитного договору станом на 19
квітня 2011 р., про що зазначено в заяві
Банку та підтверджено доданими
документами.

Втім, слушними є доводи позивача про
невідповідність вчиненого виконавчого
напису вимогам чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства і тому судом не
приймаються заперечення нотаріуса та
представника Банку про правомірність
звернення стягнення на предмет застави
за виконавчим написом, оскільки такий
спосіб задоволення вимог
заставодержателя був прямо
передбачений у договорі застави.

Згідно із ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

За змістом ст. 20 Закону України «Про
заставу» звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду на
підставі напису нотаріуса, якщо інше не
передбачене законом або договором
застави. Реалізація заставленого
майна, на яке звернено стягнення,
провадиться державним виконавцем на
підставі виконавчого листа суду або
наказу господарського суду, або
виконавчого напису нотаріусів у
встановленому порядку, якщо інше не
передбачено цим Законом чи договором.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

У ст. 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», який визначає
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
наведено вичерпний перелік
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, а саме:
передача рухомого майна, що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача в рахунок
виконання забезпеченого обтяженням
зобов'язання в порядку, встановленому
цим Законом; продаж обтяжувачем
предмета забезпечувального обтяження
шляхом укладення договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем або на публічних
торгах; відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги; переказ обтяжувачу
відповідної грошової суми, у тому числі
в порядку договірного списання, у разі,
якщо предметом забезпечувального
обтяження є гроші або цінні папери.

Звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
підставі виконавчого напису нотаріуса
Законом України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» у редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин, не передбачено.

Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» законодавчі та
інші нормативно-правові акти, прийняті
до набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Таким чином, норми Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» є спеціальними
відносно Закону України «Про заставу».

Отже, положення Закону України «Про
заставу» у частині здійснення
звернення стягнення на предмет застави
на підставі виконавчого напису
нотаріуса не підлягають застосуванню
до спірних правовідносин, як такі, що
суперечать нормам Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у редакції, яка
була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин.

Указаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
03 жовтня 2012 р. № 6-70цс12 і відповідно до
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг» від
22 вересня 2011 р., яким ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
доповнено п. 5, встановлено, що дія цього
Закону не поширюється на кредитні
договори, укладені до набрання ним
чинності.

Звернення стягнення на предмет застави
на підставі виконавчого напису
нотаріуса не відповідає вимогам Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин (29
серпня 2008 р.)

Крім того, суд враховує положення ст. 5
ЦК України про те, що новий акт
цивільного законодавства
застосовується лише до тих прав та
обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності. Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг» від
22 вересня 2011 р. зворотної сили не надано
(ст. 58 Конституції України).

Отже, позов слід задовольнити частково
через недоведеність окремих його
підстав.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судовий збір 114,70 грн.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає
виконанню, виконавчий напис за
реєстровим №742 вчинений 03 вересня 2013 р.
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про звернення стягнення на автомобіль
Hyundai Tucson 2.0, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_1 та
переданий в заставу ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк» за
договором застави, посвідченому 29
серпня 2008 р. приватним нотаріусом
Жовтневого районного нотаріального
округу МСиколаївської області ОСОБА_4
за реєстровим №3573.

Стягнути з ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк» на користь ОСОБА_1
судовий збір 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький