РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/28/14-ц

провадження у справі № 2/0285/266/14

25 березня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі : головуючої - судді
Михайловської А.В.

при секретарі
Горбатюк І.О.

сторони по справі : позивач - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Житомирської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль», представник -
Уманський В.К., відповідач - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Новоград-Волинський
справу за позовом ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Житомирської обласної
дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2014 року позивач звернувся до суду
з цим позовом до відповідача, в якому
просив постановити рішення суду, яким у
рахунок погашення заборгованості у
сумі 12 506,27 дол. США, що становить в
еквіваленті по курсу НБУ - 99 962,62 грн. за
кредитним договором № 014/1842/82/106107 від
21.03.2007 року, що був укладений між
позивачем та відповідачем, звернути
стягнення на нерухоме майно шляхом
продажу на прилюдних торгах, а саме на
квартиру АДРЕСА_1, а також стягнути з
відповідача на свою користь понесені
судові витрати.

В обґрунтування позову вказує, що з
метою забезпечення виконання
зобов'язань укладеного з відповідачем
кредитного договору № 014/1842/82/106107 від
21.03.2007 року, 21.03.2007 року позивач та
відповідач уклали договір іпотеки, у
відповідності до умов якого позивач
має право у випадку невиконання
позивачем своїх зобов'язань за
кредитним договором отримати
задоволення за рахунок предмета
іпотеки - квартири АДРЕСА_1, заставна
вартість якої складає 75 750, 00 грн..
Відповідач зобов'язувався щомісяця
сплачувати кредит та відсотки за
користування кредитом, однак не
виконував цих обов'язків, в результаті
чого станом на 28.10.2013 року утворилася
заборгованість в розмірі 8 234,65 доларів
США, яка включає в себе і нараховану
пеню в розмірі 0,5 % від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення. Відповідачу відповідно
до умов кредитного договору позивачем
було направлено вимогу про виконання
грошового зобов'язання, яка ним не була
виконана, тому позивач звернувся з
позовною вимогою про звернення
стягнення на нерухоме майно до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав та в
обсязі, в ньому передбачених.

Відповідач позов не визнав,
оспоривши поданий позивачем
розрахунок заборгованості. Пояснив, що
він не заперечує проти правильності
нарахування заборгованості по кредиту
та відсоткам за користування кредитом,
однак вважає нарахування йому
заборгованості з пені надмірними та
просить їх зменшити на 99 % до 658,20 грн.
Зазначив, що він має на утриманні двох
неповнолітніх дітей : доньок ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
утримання яких несе за собою значні
витрати, пов'язані з оплатою
батьківської плати в ДНЗ, благодійних
внесків в ДНЗ та школу, витрати на
лікування та санаторне лікування. Крім
того, зазначив, що в нього немає іншого
житла, окрім квартири за адресою :
АДРЕСА_1, в якій він проживає з дружиною
та двома неповнолітніми дітьми. Також
повідомив, що він має ще один кредит у
позивача, який він брав у 2004 році,
строком до серпня 2014 року на купівлю
житла. Платежі по цьому кредиту він
сплачує вчасно. Наявність
заборгованості пояснює тим, що кредит
брався у 2007 році, коли курс долара США
складав 5,05 грн., однак після цього він
значно виріс. Крім того, в 2009 році йому
зменшили заробітну плату на 40 %, в
зв'язку з чим його можливості по сплаті
кредиту зменшились в 2 рази. Тому
виникла необхідність збільшення
доходів і завдяки цьому він змінив
роботу в лютому 2014 року.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та давши
їм належну оцінку, суд прийшов до
наступного висновку.

Встановлено, що 21.03.2007 року між
позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір №
014/1842/82/106107 (а.с. 5-6), за умовами якого
останній отримав кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії в
сумі 4386, 00 доларів США 00 центів на строк
по 19.03.2017 року включно згідно Графіку
надання кредиту. Процентна ставка за
користування кредитом складає 13,750 %
річних. Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4, 5.1
кредитного договору відповідач
зобов'язався щомісячно до 15-го числа
кожного місяця повертати кредитні
кошти згідно графіку погашення та
щомісячно сплачувати банку відсотки за
користування кредитними коштами із
розрахунку 13,75 % річних. Згідно п. 10.1
кредитного договору у випадку
порушенням відповідачем графіку
погашення кредиту та відсотків,
встановлених договором, позивач
нараховує відповідачу пеню в розмірі 0,5
% від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
позивач і відповідач 21.03.2007 року уклали
договір іпотеки (а.с. 55-59), предметом
якого є нерухоме майно : квартира
АДРЕСА_1, яка має таку характеристику -
складається з трьох житлових кімнат,
кухні, коридору, ванної та вбиральні,
загальною площею 63,6 кв.м., житловою
площею - 37,6 кв.м. Зазначена квартира
належить відповідачу на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Новоград-Волинського міського
нотаріального округу Житомирської
області ОСОБА_4 11 серпня 2004 року за
реєстровим № 1821.

Як вбачається із розрахунку
заборгованості, наданого позивачем
(а.с. 60 - 64), відповідачем не здійснюється
щомісячна сплата кредиту та не
виконуються умови щодо сплати
відсотків, внаслідок чого станом на
28.10.2013 року виникла заборгованість в
розмірі 12 506,27 доларів США, яка
складається із : заборгованості за
кредитом в розмірі 2 924,00 доларів США,
заборгованості за відсотками в розмірі
1 347,62 доларів США, розрахованої пені в
сумі 8 234,65 доларів США.

Згідно п. 3.1.4 договору іпотеки,
іпотекодержатель має право у випадку
невиконання іпотекодавцем зобов'язань
за цим або за кредитним договором,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
реалізувати його, відповідно до п. 6
цього договору та за рахунок вирученої
від реалізації предмета іпотеки суми
переважно перед іншими кредиторами
задовольнити свою вимогу, що визначена
на момент фактичного задоволення,
включаючи сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, пов'язаних з
реалізацією предмета іпотеки.

П. 6.3 договору іпотеки
передбачає, що іпотекодержатель має
право вимагати дострокового виконання
зобов'язання за кредитним договором,
забезпеченого цією іпотекою, а якщо
його вимога не буде задоволена, -
звернути стягнення на предмет іпотеки
у разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених цим договором.

Водночас п. 41 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» (надалі -
Постанова) регламентовано, що при
вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Згідно п. 1.3 договору іпотеки (а.с. 55)
сторони оцінили предмет іпотеки в суму
75 750,00 грн.. Загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем у гривневому еквіваленті
складає станом на 28 жовтня 2013 року 99 962,62
грн..

В той же час, ст. 551 ЦК України
передбачає, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

П. 27 Постанови зазначає, що
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу.

В ході розгляду справи
відповідачем було подано клопотання
про зменшення неустойки (а.с. 34-35), в
якому останній просив зменшити на 99 %
розмір нестойки до 658,20 грн..

З розрахунку заборгованості (а.с.
64) вбачається, що розмір неустойки,
нарахованої відповідачу, складає 65 819,56
грн., в той час як сума завданих
позивачу збитків становить 34 143 грн. 06
коп. (23 371,53 грн. заборгованості за
кредитом + 10 771,53 грн. заборгованості за
відсотками). Таким чином, розмір
нарахованої відповідачу неустойки
перевищує розмір завданих збитків
майже у два рази (65 819,56/34 143,06 = 1,92), тобто
значно перевищує розмір збитків.

П. 27 Пленуму передбачає, що
істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

В судовому засіданні
встановлено, що у відповідача на
утриманні знаходяться двоє
неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. нар., та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. нар., що підтверджується
копіями свідоцтв про народження дітей
(а.с. 37,38), які часто хворіють та
потребують лікування, в тому числі
санаторного (а.с 41-45). Діти та дружина
відповідача ОСОБА_7 проживають в
квартирі, яка є предметом іпотеки.
Іншого житла у них немає. З пояснень
відповідача встановлено, що ним
оплачується ще один кредитний договір,
який був укладений з позивачем в 2004
році строком до серпня 2014 року на
купівлю спірної квартири. Платежі за
цим кредитом сплачуються відповідачем
вчасно, що не було спростовано в
судовому засіданні представником
позивача. Станом на 11 березня 2014 року
сума залишку по даному кредиту складає
біля 150 доларів США.

Всі зазначені обставини суд рахує
за необхідне розцінити як істотні в
розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Отже, зважаючи на вищевикладені
факти, суд вважає за можливе зменшити
розмір нарахованої відповідачу
неустойки до розміру завданих збитків,
а саме зменшити розмір неустойки з
нарахованої згідно розрахунку суми в 65
819,56 грн. до 34 143 грн. 06 коп.. Таким чином,
загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем
складатиме 68 286 грн. 12 коп..

Оскільки в цьому випадку розмір
загальної заборгованості 68 286 грн. 12
коп. менший ніж вартість заставного
майна згідно договору іпотеки 75 750, 00
грн., позовні вимоги позивача є
неспівмірними вартості іпотечного
майна.

Так як представником позивача
не було надано суду переконливих
доказів на підтвердження того, що
порушення основного зобов'язання чи
іпотечного договору відповідачем
завдає збитків позивачу або змінює
обсяг його прав, суд відмовляє в
задоволенні позову ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Житомирської
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль», зважаючи на їх передчасність.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 57-60, 208- 215, 223,
294 ЦПК України, ст. ст. 2, 6, 15, 509, 525, 526, 530,
536, 549 - 554, 611, 623, 624, 629, 1048-1050, 1054, 1055, 1057 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Житомирської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
може бути подана апеляційному суду
Житомирської області через
Новоград-Волинський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуюча :
А.В. Михайловська