Справа № 434/9688/13-ц
Провадження № 2/434/1154/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/Мотивована частина/

26 березня 2014 року
Артемівський районний суд м. Луганська

у складі головуючого судді
Морозової С.М.

при секретарі
Іванової І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, страхова
компанія «Глобус-Vienna Insuranse Gloup» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В

Позивачка, посилаючись на те, що 09.08.2013
року ОСОБА_2, керуючи автомобілем
«ВАЗ-21061» порушив вимоги п.13.1 ПДР
України, внаслідок чого відбулося
зіткнення з її автомобілем «Kia-Rio» під
керуванням ОСОБА_3 - її сина, внаслідок
чого автомобіль отримав механічні
ушкодження просила суд стягнути з
відповідача суму матеріальної шкоди у
розмірі 7974,52 грн., з яких: 6610,00 грн. за
відшкодування втрати товарної
вартості автомобіля; 600,00 грн. оплата
здійснення експертного дослідження;
121,02 грн. оплата вартості проїзду до м.
Луганська для проведення експертизи
транспорту; 643,50 грн. витрати на
підготовку автомобіля для проведення
експертизи; 1500,00 грн. витрати на правову
допомогу та судовий збір у розмірі 229,40
грн. Своїми діями відповідач заподіяв
їй моральну шкоду, оскільки був
розбитий новий автомобіль, який вона
щойно взяла в кредит та користувалася
ним біля місяця, на цей час автомобіль
потребує значного ремонту, але в той же
час вона ще повинна сплачувати кредит в
банку, внаслідок ДТП вона понесла
емоційне перенапруження та стрес,
змінилися її життєві плани.

Надалі представник позивачки зменшила
позовні вимоги та просить суд стягнути
з відповідача 6610,00 грн. на
відшкодування втрати товарної
вартості автомобіля; 600,00 грн. оплата за
експертне дослідження; 121,02 грн. оплата
вартості проїзду з м. Свердловська до м.
Луганська для проведення експертизи
автомобіля та моральну шкоду 10000,00 грн.

Представник відповідача позов не
визнав, суду пояснив, що Закон України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» /далі Закон № 1961/ передбачає,
що у разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну
внаслідок ДТП, визначений позивачем
термін «товарна вартість» не несе під
собою будь-якого правового змісту.
Оскільки по справі судом не
призначалася експертиза, суд не може
приймати висновок № 112-13
автотоварознавчого дослідження від
11.09.2013 року як допустимий доказ.
Позивачем надані квитки на проїзд, але
дати купівлі квитків не співпадають з
часом проведення дослідження. Позивач
не надав ніяких доказів з приводу
спричинення моральної шкоди, тому в цій
частині позов не підлягає задоволенню.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про день слухання справи
повідомлені належним чином, про
причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ЦПК України, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 09.08.2013 року о 11.50
год. в м. Луганську по вул. Оборонній
ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом
«ВАЗ 21061» д/н НОМЕР_1 не витримав
безпечну дистанцію внаслідок чого
відбулося зіткнення з автомобілем
марки «KIА RIO» д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_3, внаслідок чого останній
зіткнувся з автомобілем марки «Nissan
X-Trail» д/н НОМЕР_3 під керуванням гр.
ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4 від 27.07.2013
року власником цього транспортного
засобу є ОСОБА_1.

Постановою Артемівського районного
суду м. Луганська від 02 вересня 2013 року
ОСОБА_2 визнаний винним за ст.124 КУпАП та
на нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу на користь
держави у сумі 340 грн.

Розмір матеріальних збитків
визначається у висновку експерта, який
запрошується страховиком або
потерпілою особою у разі незгоди
потерпілого з рішенням страховика.

Порядок визначення розміру
матеріальних збитків, завданих
пошкодженням колісного транспортного
засобу, врегульовано Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції та Фонду
державного майна України № 142/5/2092 від 24
листопада 2003 року.

Розмір матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу складників колісного
транспортного засобу та величини
втрати товарної вартості.

Згідно висновку № 112-13
автотоварознавчого дослідження, яке
проводилося з 12.08.2013 року по 11.09.2013 року,
вартість ремонтно-відновлювальних
робіт автомобіля складає 33447,00 грн.;
втрата товарної вартості від
відновлювального ремонту складає 6610,00
грн.; вартість матеріальної шкоди з
технічної точки зору спричинена
власнику автомобіля KIA RIO д/з НОМЕР_2 в
наслідок ДТП складає 40057,00 грн.

З врахуванням даних, вказаних
замовником дослідження встановлено, що
транспортний засіб не експлуатувався в
режимі таксі, автошколи, швидкої
допомоги, транспортний засіб не
підлягав до цього капітальному ремонту
та не перефарбовувався, проходив
черговий техогляд. У експерта немає
підстав технічного характеру вважати
дані, які представлені замовником,
технічно неспроможними.

В судовому засіданні експерт Нечаєв
О.І. підтвердив свої висновки
автотоварознавчого дослідження від
11.09.2013 року та пояснив суду, що
автомобіль Kia-Rio державний н/з НОМЕР_2 в
ДТП отримав значні технічні ушкодження
понад 30000,00 грн., які він зазначив у
своєму дослідженні. Зробити
дослідження його запросила позивачка,
яка кілька разів з м. Свердловська,
Луганської області приїздила до нього,
а саме: перший раз приїхала зробити
замовлення, другий раз оглянути
автомобіль, третій раз, оглянути
автомобіль, який вже був розібраний на
станції техобслуговування, щоб
оглянути внутрішні ушкодження та потім
забирала вже готові висновки.

В своєму дослідженні він враховував
режим експлуатації та інші дані згідно
Методики проведення експертиз. Машина
була зовсім нова, тому корозійних
руйнувань не вбачалося.

Згідно розрахунковій квитанції за №
163753 від 12.08.2013 року позивачка сплатила
експерту Нечаєву О.І. за проведення
автотоварознавчого дослідження 600 грн.,
що підтвердив експерт в судовому
засіданні.

Надаючи оцінку доказам, суд вважає, що
для визначення суми втрати товарної
вартості автомобіля, слід взяти до
уваги висновок № 112-13
автотоварознавчого дослідження від
11.09.2013 року, оскільки цей висновок
зроблений судовим експертом Нечаєвим
О.І., який має відповідне
кваліфікаційне свідоцтво і
посвідчення про підвищення
кваліфікації, тому у суду немає підстав
не довіряти даному висновку. Звіт
виконаний об'єктивно, кваліфікованим
спеціалістом, на підставі
неодноразового огляду пошкодженого
транспортного засобу та Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції та Фонду
державного майна України № 142/5/2092 від 24
листопада 2003 року.

Відповідач всупереч вимогам ст.60 ЦПК
України не надав суду будь-яких
доказів, які б спростовували розмір
шкоди від втрати товарної вартості
автомобіля, заподіяної позивачу
внаслідок ДТП, а саме: 6610,00 грн.,
клопотань про проведення експертизи не
заявляв.

Ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова
шкода, заподіяна неправомірними діями
немайновим правам фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює та
інших осіб.

Шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій основі /право
власності, інше речове майно, договір
підряду, оренди тощо/ володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст.28 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкода, заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана, у
тому числі, із пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу.

Ст.32 п.32.7 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає, що
страховик не відшкодовує шкоду
пов'язану із втратою товарного вигляду"
транспортного засобу.

Враховуючи, що неправомірними діями
відповідача був ушкоджений автомобіль
позивачки, який знаходився в
експлуатації з 27.07.2013 року по 09.08.2013
року, тобто кілька днів, проти чого
сторони не заперечують, сума втрати
товарної вартості у розмірі 6610,00 грн.
підтверджена висновком № 112-13
автотоварознавчого дослідження від
11.09.2013 року і яка згідно Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів від
24.11.2003 року включається до суми
матеріального збитку, тому суд вважає
позов в цій частині підлягає
задоволенню, оскільки тільки особа
винна в ДТП повинна відшкодовувати
суму втрати товарної вартості, яка не
відшкодовується страховиком. У зв'язку
з чим також підлягають відшкодуванню
витрати позивачки на проведення
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 600,00 грн.

Суд вважає підлягаючим задоволенню
позовні вимоги позивачки про стягнення
суми вартості проїзду з м. Свердловськ
до м. Луганська у розмірі 121,02грн. та
відносить її до матеріальної шкоди, яка
заподіяна відповідачем та яка
підтверджується копіями проїзних
білетів та показаннями експерта
Нечаєва О.І., який підтвердив, що дійсно
позивачка кілька разів приїздила до
нього для вирішення питання про
проведення експертизи. Дати на
проїзних квитках можуть не співпадати
з датою проведення експертизи,
оскільки позивачка приїздила до
початку проведення експертизи, бо
робила замовлення на проведення
експертизи, а потім приїздила після
проведення експертизи, щоб забрати вже
готові висновки.

30 липня 2013 року ОСОБА_1 уклала кредитний
договір з Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» та отримала
для придбання транспортного засобу
94080,00 грн. зі сплатою плати за
користування грошовими коштами у
розмірі 14,25 %.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків встановлених
частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади АРК, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Суд враховує рекомендації п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
відшкодування моральної /немайнової/
шкоди від 31 березня 1995 року № 4, згідно
якої розмір відшкодування моральної
/немайнової/ шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
/фізичних, душевних, психічних тощо/,
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат /їх тривалості,
можливості відновлення тощо/ та з
урахуванням інших обставин; зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Відповідач ОСОБА_2 як особа, яка
неправомірними винними діями завдала
моральної шкоди позивачці, згідно ст.1167
ЦК України зобов'язаний відшкодувати
таку шкоду. Обраний позивачкою спосіб
відшкодування моральної шкоди - грішми,
відповідає як вимогам закону так і
фактичним обставинам справи.

Виходячи з того, що автомобіль не є
дешевим для позивачки, для його
придбання вона отримала кредит,
відповідно до якого отримала кошти та
придбала собі автомобіль для життєвих
потреб своєї сім'ї, рахуючи, що
автомобіль, жадана нею річ, буде тим
засобом, на якому вони зможуть
заробляти гроші, але який на цей час
знищений та потребує значних зусиль та
грошів для його відновлення, позивачка
позбавлена можливості користуватися
своєю власністю, але в той же час
змушена сплачувати грошові кошти за
товар, яким не може користуватися,
тобто виконувати свої зобов'язання за
кредитним договором, після ДПТ
позивачка зазнала емоціонального
перенапруження, стресу, бо була розбита
зовсім нова машина, на яку вони мали
великі надії, була змушена докладати
додаткові зусилля для організації
свого життя, змінилися життєві плани,
вона змушена була витрачати свій час на
замовлення експертиз та інших
документів, змінювати усталений
порядок у відносинах з оточуючими, тому
суд вважає, що дійсно діями відповідача
їй спричинені моральні страждання.

З урахуванням характеру моральних
страждань та перелічених факторів, їх
тривалості, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що
заявлений позивачкою розмір
відшкодування в 10 000 грн. на її користь є
надмірним і розміром грошового
відшкодування моральної шкоди,
необхідним за вказаних обставин є 5 000
грн., відтак позовні вимоги слід в цій
частині задовольнити частково.

На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, страхова компанія «Глобус-Vienna
Insuranse Gloup» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок матеріальної шкоди 7331,02 грн., в
рахунок моральної шкоди 5000 грн. та
судові витрати у розмірі 229,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Луганської області шляхом подачі
скарги через Артемівський районний суд
м. Луганська.

Суддя: