Справа №: 343/199/14-ц
Провадження №: 2-п/0343/5/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Керніцького І. І.,

секретаря -
Оленюк Т. В.,

адвокатів
- ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач просить постановити рішення,
яким стягнути з ОСОБА_4 на його користь
80 000 гривень боргу за договором позики
та всі витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2009
р. в м.Долина, він позичив ОСОБА_4 80 000
грн. строком на два роки, які останній
зобов'язувався повернути до 15.09.2011р.
Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору. Не
зважаючи на це, борг йому відповідач по
даний час не повернув. Відповідно до ст.
1046 ЦК України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. На підтвердження укладення
договору позики та його умов
відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, може
бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Так, на
підтвердження отримання коштів від
нього того ж дня відповідач в
присутності свідків написав та передав
йому письмову розписку написану
власноручно.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
зіславшись на вищевикладені
обставини. Позивач при цьому додатково
пояснив, що гроші відповідачу він
передавав в себе вдома, там же була ним
написана розписка про одержання
грошей. При цьому були присутні його
дружина та двоє свідків.

Відповідач позовних вимог не визнав,
додатково пояснивши, що він працював
водієм у позивача та перевозив різного
роду вантажі. В Дніпропетровську він
отримав гроші в сумі 70000 гривень, які
повинен був передати позивачу. По
дорозі він зупинявся поїсти, а коли
повернувся додому, то виявив, що ці
кошти пропали. Після цього позивач
запропонував йому написати розписку
про позичання грошей та запевнив, що
дасть йому можливість згодом ці кошти
відпрацювати. Однак через деякий час
його було звільнено з роботи,
запевняє, що він втратив 70000 тисяч
гривень, а не ту суму, яка зазначена в
розписці.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши та оцінивши здобуті та
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності приходить до висновку,
що даний позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору.

Згідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. П.1 статті
1049 діючого Цивільного кодексу України,
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. При цьому ч.2 п.1
ст.1049 Цивільного кодексу встановлює, що
якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це.

Як вбачається з копії
розписки від 15.09.2009 року ОСОБА_4 отримав
від ОСОБА_3 кошти в сумі 80 000 гривень.

Відповідач неналежно виконувала взяті
на себе боргові зобов'язання, що
призвело до несвоєчасного та неповного
його виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволення в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача кошти в сумі 80000,00 грн.
згідно розписки, в решті позову слід
відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Так, відповідно до квитанції № 029
до прибуткового касового ордеру
позивачем було оплачено адвокату 3000
гривень за надання правової допомоги.

Суд вважає, що вказані витрати
підлягають частковому стягненню з
відповідача. При цьому суд враховує
обсяг наданої правової допомоги,
кількість судових засідань та їх
тривалість.

На підставі ст. 526, 1046 ЦК України,
керуючись ст.ст. 208, 208, 215, 218 ЦПК України,
суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
80000,00 ( вісімдесят тисяч) гривень боргу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 1000 (тисячу) гривень витрат,
пов?язаних з наданням правової
допомоги та 800 (вісімсот) гривень
сплаченого при поданні позовної заяви
судового збору.

Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана протягом
десяти днів з часу його проголошення
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд. Особи, які
приймали участь в праві, однак не були
присутні під час проголошення рішення
суду, можуть подати апеляційну скаргу
на рішення суду першої інстанції на
протязі такого ж строку з часу
отримання копії рішення суду.

Суддя