РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у зал суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним позовом
до відповідачів, зазначивши, що він є
власником квартири АДРЕСА_1, в якій
зареєстрований він, ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
який з вересня 2012 року в ній не
проживає. Оскільки останнім часом він з
ОСОБА_3 не пов'язані спільним побутом
між собою, відносини погіршились, маючи
на меті створення в подальшому власної
сім'ї, позивач вважає, що ОСОБА_3 буде
заважати проживати на одній житловій
площі. У зв'язку з чим просить визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити, надав суду
пояснення аналогічні викладеним у
позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позовних вимог заперечувала,
зазначила, що вона не може бути визнана
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, оскільки має з
позивачем, що є її сином, спільний побут
та є членом його сімї.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явився, про час, дату та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, про причини своєї
неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_3,
пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
дослідивши докази в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачу на
підставі договору дарування від 07.02.2013
року на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1. В даному будинку
зареєстровані позивач та відповідачі
по справі.

Як було встановлено в ході розгляду
справи, та підтверджено поясненнями
свідків відповідач ОСОБА_2 у спірній
квартирі не проживає з вересня 2012
року,місце його проживання невідоме.

Згідно ст. 71,72 ЖК України особу може
бути судом визнано такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, якщо вона понад шість
місяців не проживає у спірному будинку
без поважних причин.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що вимоги позивача в
частині визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням є законними та
обґрунтованими, тому повинні бути
задоволенні.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати у
вигляді судового збору в розмірі 114,70
грн.

В іншій частині позов задоволенню не
підлягає, оскільки позивачем належними
та допустимими доказами відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджені
будь-які правові підстави для визнання
відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,-
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, що складаються з
судового збору в розмірі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, а особами, що не були
присутніми при його проголошенні,- у
той же строк з дня отримання копії
рішення.

Суддя