Справа № 362/6295/13-ц Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/2028/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 січня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення частини вартості
автомобіля,-

встановила:

у жовтня 2013 року позивач звернувся до
суду з вимогами про стягнення з
відповідача 55 000 грн. в рахунок
компенсації йому 1/2 частини вартості
автомобіля марки «CITROEN JUMPI», що був
зареєстрований на ім'я відповідачки та
рішенням Апеляційного суду Київської
області по цивільній справі №22ц-4579/12
від 02.10.2012 року визнаний їх спільним
майном, як подружжя, вартістю, з
урахуванням зносу, в сумі 110 000 грн.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 січня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що рішення незаконне
та винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просила скасувати рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 21 січня 2014 року
та ухвалити нове, в якому в задоволенні
позову відмовити повністю.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, які мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна із сторін
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст.57,58 ЦПК України
вбачається поняття доказів в
цивільному процесі та їх допустимість.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Також відповідно до ст.1 Протоколу 1
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, яка відповідно до ч.1
ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону
України «Про міжнародні договори
України» є частиною національного
законодавства, кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном,
ніхто не може бути позбавлений свого
майна, інакше як у громадських
інтересах і на умовах, передбачених
законом.

Зазначені права гарантовані ст.41
Конституції України.

Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст.368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю.

Також згідно з ст.ст.364,370 та 372 ЦК
України, ст.69 СК України вбачається, що
співвласники за домовленістю між ними
мають право на поділ та виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

Відповідно до ст.70 СК України, при
поділі майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

З огляду рішення
Апеляційного суду Київської області по
цивільній справі № 22ц-4579/12 від 2.10.2012
року вбачається, що автомобіль марки
«CITROEN JUMPI», 2007 року випуску, державний
№НОМЕР_1, зареєстрований на ім»я
відповідачки, визнано спільним майном
подружжя, вартістю, з урахуванням
зносу, в сумі 110 000 грн., та за позивачем
визнано право власності на 12 частину
вказаного автомобіля.

Відповідно до довідок Васильківського
РЕВ ДАІ при УДАІ ГУ МВС України в
Київській області №585 від 23.07.2013 року та
№1153 від 26.12.2013 року, автомобіль марки
«CITROEN JUMPI», державний № НОМЕР_1, 02.09.2011
року знятий відповідачкою з обліку для
реалізації.

Згідно з довіреністю від 25 серпня 2011
року, посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, за реєстровим №3370,
відповідач уповноважила громадян
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на розпорядження її
автомобілем «CITROEN JUMPI».

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
відповідачем порушено майнові права та
інтереси позивача щодо його права
власності на 1/2 частину вартості
спільного майна колишнього подружжя у
виді автомобіля.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про незаконність та необґрунтованість
ухвали, неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права при її
постановленні, на переконання колегії
суддів апеляційної інстанції, не
знайшли свого підтвердження і повністю
спростовуються дослідженими належними
та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку задовольнивши
позов.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України
колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді