Справа № 288/308/14-ц
Провадження № 2/288/184/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

при секретарі Горовій
І.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Попільня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про встановлення факту родинних
відносин, зміна черговості на
спадкування, внесення змін до
свідоцтва про спадщину,

в с
т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5 про встановлення
факту родинних відносин, зміна
черговості на спадкування, внесення
змін до свідоцтва на спадщину,
посилаючись на те, що її мати ОСОБА_6,
яка мала дошлюбне прізвище ОСОБА_6 та
батько ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_8 були рідними братом і сестрою, а
вона з ОСОБА_7 є двоюрідними. Вона є
спадкоємцем 5 черги. Відповідач у
справі ОСОБА_5 є рідним братом ОСОБА_7 та
спадкоємцем другої черги і після
смерті ОСОБА_7 отримав право на
спадкування та отримав свідоцтво на
спадщину. Вона протягом 10 років
опікувалась ОСОБА_7, який через тяжку
хворобу був у безпорадному стані,
готовила йому їжу, купувала продукти,
ліки, сплачувала за нього комунальні
платежі, ремонтувала його житловий
будинок, обробляла земельну ділянку.
Відповідно до ст.1259 ЦК України, фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг може за рішенням суду
одержати право на спадкування за
законом тієї черги, яка має право на
спадкування, за умови, що вона протягом
тривалого часу опікувалась,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані. Якщо
суд надасть її право на спадкування
разом зі спадкоємцем 2 черги то є
підстави для внесення змін до
свідоцтва на спадщину згідно ст. 1300 ЦК
України.

Просить встановити факт родинних
відносин, що вона з ОСОБА_7 є двоюрідні,
змінити черговість на спадкування та
внести зміни до свідоцтва про спадщину.

В судовому засіданні позивачка та
її представник позов підтримали
повністю та просили його задовольнити,
обґрунтувавши свої позовні вимоги
вищенаведеними обставинами.

Представники відповідача ОСОБА_3
(допитана як свідок згідно ст.62 ЦПК
України) та ОСОБА_4 позов визнали
частково, а саме не заперечують про
встановлення факту родинних відносин
між позивачкою та ОСОБА_7, оскільки вони
є двоюрідними, а щодо позовних вимог
про зміну черговості на спадкування та
внесення змін до свідоцтва на спадщину,
то дані позовні вимоги не визнають і
просять відмовити в задоволенні
позову, подавши письмові заперечення
(а.с.57-62).

Суд, вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, вивчивши
матеріали спадкової справи №12/2013,
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню із
слідуючих підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про
народження позивачки ОСОБА_1 серія
НОМЕР_1 її матір'ю записана ОСОБА_6
(а.с.13), а відповідно до свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2 її мати
уклала шлюб з ОСОБА_9 і після укладення
шлюбу змінено прізвище з «ОСОБА_6» на
«ОСОБА_6» (а.с.6).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_7 серії НОМЕР_4, батьком його
записаний ОСОБА_8, а мати ОСОБА_10 (а.с.9).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_5, ОСОБА_11 померла
ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6
(а.с.8).

Відповідно до архівної довідки
від 16.04.2013 року №Н/896-1 ОСОБА_8 народився
ІНФОРМАЦІЯ_7 і його батьком записаний
ОСОБА_12, матір*ю ОСОБА_13 (а.с.12).

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17
та ОСОБА_16 засвідчили той факт, що
позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були
двоюрідними братом і сестрою.

В даній частині позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України суд розглядає справи про
встановлення факту родинних відносин
між фізичними особами.

Щодо позовних вимог позивачки про
зміну черговості на спадкування,
внесення змін до свідоцтва про
спадщину, то в цій частині позов
необґрунтований.

Згідно ст. 1216 ЦК України
Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Сукупність правових норм, які
регулюють умови і порядок спадкування,
складає інститут цивільного права,
який іменується спадкування.

Спадкові правовідносини виникають
у випадку смерті фізичної особи або
оголошення її у встановленому порядку
такою, що померла. З цими юридичними
фактами закон пов'язує появу у
спадкоємців права на прийняття
спадщини, а в усіх інших осіб - обов'язку
не перешкоджати їм у здійсненні цього
права.

Стаття 1217 ЦК України визначає що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1258 ЦК України передбачає що
спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право

на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи та
спадкової справи №12/2013 ОСОБА_7 проживав
у АДРЕСА_1, а з 29 жовтня 2008 року і по день
смерті, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_3, він
перебував в Новоборівському
психоневрологічному інтернаті
Житомирської обласної ради.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

Після його смерті відкрилась
спадщина, до складу якої увійшов
житловий будинок з належними до нього
господарськими та побутовими
спорудами.

За життя ОСОБА_7 заповіту не склав.
Спадкоємців першої черги після його
смерті не має.

Спадкоємцем другої черги за
законом після померлого, відповідно до
ст. 1262 ЦК України, які прийняли спадщину
є: ОСОБА_5, який є рідним братом
померлого, прийняв спадщину заявою,
поданою до Червоноармійської
державної нотаріальної контори 28 січня
2013 року.

Згідно спадкової справи заведеної
до майна померлого ОСОБА_7, інших заяв
про прийняття спадщини або про відмову
від прийняття спадщини до нотаріальної
контори не подавалась. Інших
спадкоємців, крім ОСОБА_5, який прийняв
спадщину, передбачених законодавством
не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК
України у п'яту чергу на спадкування за
законом мають інші родичі спадкодавця
до шостого ступеня споріднення
включно.

Позивачка у справі ОСОБА_1, яка є
двоюрідною сестрою ОСОБА_7 є
спадкоємцем п'ятої черги за законом.

За положеннями ч. 2 ст. 1259 ЦК
України, фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого
часу опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми закону, суд при вирішенні такої
справи, згідно з вимогами ст.214 ЦПК
України, повинен установити факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані.

Відповідно до п. 5.2
Інформаційного листа від 16 травня 2013
року №24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування, черговість одержання
права на спадкування може бути змінена
шляхом договору між спадкоємцями, які
прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на
підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості
застосовується на підставі
задоволення позову спадкоємця
наступних черг до спадкоємців тієї
черги, які безпосередньо закликаються
до спадкування. Право на пред'явлення
позову про зміну черговості
спадкування мають лише спадкоємці за
законом.

Підставами для задоволення такого
позову є сукупність наступних
юридичних фактів, встановлених у
судовому порядку: 1) здійснення опіки
над спадкодавцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження, - прибирання приміщення,
приготування їжі, ремонт квартири; 4)
тривалий час здійснення дій,
визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний
стан спадкодавця, тобто такий стан, під
час якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом. Для задоволення позову
необхідна наявність всіх п'яти
вищезазначених обставин.

Абзацом 3 пункту 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» визначено, що
під безпорадним слід розуміти стан
особи, зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Безпорадний стан слід розуміти
як безпомічність особи, неспроможність
її своїми силами через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

В судовому засіданні було
з'ясовано, що рідний брат померлого
ОСОБА_7 - ОСОБА_5, який проживає у м.
Києві, до 2006 року часто приїжджав до
нього в село, проводив у нього
відпустки, допомагав вести домашнє
господарство та обробляти город.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_18 дала показання про те, що
її було 9 років, коли ОСОБА_5 одружився з
її мамою, тобто він є її вітчимом. Їй
відомо, що в бюджеті сім'ї були витрати
на с. Попільню, тобто ОСОБА_5 допомагав
матеріально своєму братові ОСОБА_7,
який проживав у с. Попільня, часто їздив
до нього і допомагав фізично у веденні
домашнього господарства. Останні роки,
коли ОСОБА_5 захворів і не зміг їздити в
с. Попільня, то він передавав братові
ОСОБА_7 продукти харчування. Його
двоюрідна сестра ОСОБА_1 також
допомагала ОСОБА_7, оскільки проживає
по сусідству.

Свідок ОСОБА_19 дав показання про те,
що він на той час працював головою
Попільнянської сільської ради і
говорив з ОСОБА_5 , який мешкає у м.
Києві, щоб його брата ОСОБА_7, який
хворіє на психічну хворобу, відправити
в інтернат. Але він відмовився, сказав,
що поки він живий, то буде допомагати
брату. ОСОБА_7 часто виходив до
електрички, оскільки його брат ОСОБА_5
передавав передачі з продуктами
харчування з м. Києва.

Свідок ОСОБА_16 дала показання про
те, що вона в сім*ї ОСОБА_6 прожила 13,5
років, тобто з 1997 року по 2010 рік, Син
позивачки ОСОБА_16 був її чоловіком. По
сусідству проживав ОСОБА_7, який
являється двоюрідним братом позивачки
ОСОБА_1 ОСОБА_7 був психічно хворий, він
не був доглянутий, ходив неохайно.
ОСОБА_1 інколи носила ОСОБА_7 їсти, але
їжа була не першої свіжості, не якісна.
Його брат ОСОБА_5, який проживає у м.
Києві часто приїжджав в с. Попільня,
допомагав ОСОБА_7 по господарству, а
коли сам захворів, не зміг їздити, то
передавав передачі з продуктами
харчування та гроші. Коли вже ОСОБА_7
перебував в Новоборівському
психоневрологічному інтернаті, то її
колишня свекруха ОСОБА_1 оформила
довіреність, що вона має від імені
ОСОБА_7 продавати його житловий будинок
та земельну ділянку.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 дали
показання про те, що позивачка ОСОБА_1 є
двоюрідною сестрою покійного ОСОБА_7,
оскільки мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_7
були рідні.

Свідок ОСОБА_20 дав показання про
те, що він з ОСОБА_1 є двоюрідні, ОСОБА_7,
який помер також йому двоюрідний брат.
ОСОБА_1 допомагала йому, прала одежу,
носила йому їсти. Його брат ОСОБА_5, який
проживає у м. Києві, також приїжджав у
с. Попільня, допомагав ОСОБА_7, привозив
йому продукти харчування. ОСОБА_1
обробляла земельну ділянку ОСОБА_7.
Також йому відомо, що перекривали дах в
будинку, де проживав ОСОБА_7. Йому також
відомо, що коли ОСОБА_7 був у інтернаті,
то в даному будинку проживали
квартиранти.

Свідок ОСОБА_21 дав показання про
те, що ОСОБА_16, тобто син позивачки,
звертався до нього і він допомагав
перекривати дах в будинку, в якому
проживав ОСОБА_7. Перекривав дах 2 дні і
харчуванням забезпечувала ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_22 дала показання про
те, що коли померла мати ОСОБА_7, то його
доглядала ОСОБА_1 Його брат ОСОБА_5
приїжджав з м. Києва також допомагав.
ОСОБА_1 обробляла земельну ділянку
ОСОБА_7 Вона була депутатом
Попільнянської сільської ради і ходила
до голови сільської ради, щоб ОСОБА_7
відправити в інтернат.

Свідок ОСОБА_17 дала показання про
те, що вона проживає по сусідству з
позивачкою ОСОБА_1 і знає, що в неї був
двоюрідний брат ОСОБА_7, психічно
хворий. ОСОБА_1 з своєю сім*єю дивилися
за ним, обробляли його земельну
ділянку.

Свідок ОСОБА_16 дав показання про
те, що він є сином позивачки ОСОБА_1 По
сусідству проживав його дядько ОСОБА_7,
який був психічно хворий. Він є його
матері двоюрідний брат. Вони доглядали
за ОСОБА_7, ремонтували його будинок,
дах в будинку перекривали, носили їсти,
дали йому дивана, а то спав ОСОБА_7 на
дошках. Був усний договір з його братом
ОСОБА_5, щоб доглядати за його братом
ОСОБА_7. Його брат ОСОБА_5, який проживає
у м. Києві, інколи приїжджав у село.
Пенсію ОСОБА_7 отримував і витрачав на
свої потреби. ОСОБА_7 відправили в
інтернат в 2008 році, а в 2009 році
звернулися до нього і він дав доручення
на його матір ОСОБА_1 для продажу його
будинку йому. Будинок купив за 1000
гривень, нотаріус оформив договори
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки. Деякий час проживали в даному
будинку квартиранти.

Свідок ОСОБА_23 дала показання про
те, що ОСОБА_7 був її однокласником. Він
ходив брудний, неохайний по селі. Брат
ОСОБА_5, який проживає у м. Києві, часто
приїжджав у село, допомагав ОСОБА_7, а
коли сам захворів, то передавав ОСОБА_7
продукти харчування. ОСОБА_7 міг раніше
себе утримувати, а пізніше, коли не
зміг, то його відправили у
Новоборівський психоневрологічний
інтернат.

Суд критично відносить до
показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20,
оскільки вони є родичами позивачки,
відповідно син та двоюрідний брат.

Із показань свідків, допитаних в
судовому засіданні, не знайшло
підтвердження те, що ОСОБА_7 перебував у
безпорадному стані внаслідок хвороби
та потребував постійного догляду та
допомоги.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_7 сам отримував пенсію,
розпоряджався нею, ходив на базар та в
магазини здійснювати покупки, виходив
на залізничний вокзал за передачами,
які передавав йому брат ОСОБА_5 із м.
Києва. Дані обставини і підтвердила
сама позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні.

В позовній заяві позивачка вказує,
що із-за тяжкої хвороби ОСОБА_7 був у
безпорадному стані, що підтверджується
рішенням суду. Але ж рішенням суду від
08.10.2010 року (а.с.15-16) ОСОБА_7 визнаний
недієздатний, тобто він визнаний
недієздатний, перебуваючи в
Новоборівському психоневрологічному
інтернаті з 2008 року.

До 2010 року ОСОБА_7 був дієздатний
відповідно до ст.30 ЦК України, тобто
здатний був своїми діями набувати для
себе цивільних прав і самостійно їх
здійснювати, а також здатний своїми
діями створювати для себе цивільні
обов'язки, самостійно їх виконувати та
нести відповідальність у разі їх
невиконання.

Також в довідці до акту огляду МСЕК
№008120 від 29.01.2007 року (а.с.37), виданій
ОСОБА_7, не зазначено, що він потребує
стороннього догляду.

Крім того в судовому засіданні
з'ясовано, що позивачка ОСОБА_1
намагалася заволодіти майном ОСОБА_7,
що підтверджується матеріалами
спадкової справи №12/2013 до майна
померлого ОСОБА_7

З цією метою ОСОБА_1 27.05.2009 року
приїхала до ОСОБА_7 у Новоборівський
психоневрологічний інтернат та
оформила довіреність на свої ім'я на
продаж належного ОСОБА_7 будинку,
розташованого в АДРЕСА_1 з прилежною до
нього земельною ділянкою площею 0,51 га,
зазначену довіреність було оформлено
нотаріусом Володарсько-Волинського
районного нотаріального округу
ОСОБА_24, яка вказала , що дієздатність
ОСОБА_7 перевірено.

В подальшому на підставі даної
довіреності ОСОБА_1 уклала договір
купівлі-продажу від 13.06.2009 року, за яким
продала своєму сину ОСОБА_16 житловий
будинок ОСОБА_7 за 1000 гривень. А на
підставі договору купівлі-продажу від
04.02.2010 року ОСОБА_1 продала своєму сину і
земельну ділянку площею 0,51 га, яка
належала ОСОБА_7

Рішенням Попільнянського
районного суду Житомирської області
від 16.10.2012 року визнано недійсною
довіреність від 27.05.2009 року, видану
ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_1 та визнано
недійсними договори купівлі -продажу
житлового будинку та земельної ділянки
(а.с.119-122).

Отже, суд приходить до висновку що
позовні вимоги позивачки про зміну
черговості у спадкуванні та внесення
змін про свідоцтво про спадщину є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення, оскільки
позивачка не довела тих обставин, на
які посилалася як на підставу позовних
вимог, не надала доказів в
обґрунтування своїх вимог, не
спростувала тих обставин на які
посилався представник відповідача в
обґрунтування своїх заперечень, що є її
обов'язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

У відповідності до ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
часткове задоволення позову в частині
встановлення факту родинних відносин,
в решті позовних вимог, а саме: про
зміну черговості у спадкуванні та
внесення змін про свідоцтво про
спадщину необхідно відмовити за
необґрунтованістю та недоведеністю
вимог позивачки, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК
України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 1218,1220,1259,1268 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»,
Інформаційним листом від 16 травня 2013
року №24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, ст.ст. 3, 10, 11, 30, 57-60,88,
209, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
встановлення факту родинних відносин,
зміна черговості на спадкування,
внесення змін до свідоцтва про
спадщину задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є двоюрідною сестрою
ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 у с.
Попільня, Попільнянського району
Житомирської області та помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нова Борова
Володарсько -Волинського району
Житомирської області.

В решті позов відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Попільнянський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Рудник М. І.