Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу в складі: головуючого судді
Чайкіна І.Б.,при секретарі Конограй В.В.,
без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у залі суду міста Кривого
Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя, а саме просила розділити
спільне сумісне з ОСОБА_3 майно -
автомобіль марки « ЗАЗ-1103 Славута»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2010 року
випуску, та виділити ОСОБА_3 у
власність автомобіль марки « ЗАЗ-1103
Славута», реєстраційний номер НОМЕР_1,
2010 року випуску, вартістю 3880 гривень,
стягнувши з нього на її користь
грошову компенсацію ? частини
автомобіля у сумі 19440 гривень.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Фіксація судового засідання за
допомогою технічних засобів, згідно
ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд встановив, що ОСОБА_2 з ОСОБА_3
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
25 серпня 1963 року.( а.с. 7). В період шлюбу
сторони придбали легковий автомобіль
марки « ЗАЗ-1103 Славута», реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2010 року випуску за 38880
гривень згідно рахунку-фактури /1
від 23 липня 2010 року( а.с.10). Свідоцтво про
реєстрацію технічного засобу НОМЕР_2
від 27 липня 2010 року було видане на ім'я -
ОСОБА_2 ( а.с.8).

В жовтні 2013 року сторони припинили
шлюбні відносини, оскільки між ними
часто виникали сварки та скандали
відносно зловживання відповідачем
спиртних напоїв, мешкають окремо.

Оскільки вказане майно набуте
сторонами в період шлюбу, тому є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60 СК України,
ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до
частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартира, жилі й садові будинки,
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі,
грошові кошти та майно, належне
подружжю та іншими зобов»язальними
правовідносинами, тощо, відповідно до
п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділу
спільного майна подружжя».

Проте, оскільки судом встановлено, що
автомобіль марки «ЗАЗ-1103 Славута»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2010 року
випуску придбаний за 38880 гривень
згідно рахунку-фактури /1 від 23
липня 2010 року, є спільним сумісним
майном подружжя, тому частка його
вартості має бути стягнута на користь
позивачки згідно рахунку-фактури
/1 від 23 липня 2010 року (а.с.10).
Сторони погодили вказану вартість
майна.

Згідно частини 1 статті 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом (частина 3 статті 368 ЦК України).

Судом встановлено, що шлюбного
договору у сторін немає.

Правових підстав для застосування
частин 2, 3 статті 70 СК України немає,
оскільки істотні обставини, які
впливають на відступ від засад
рівності поділу часток майна подружжя,
відсутні.

Згідно частини 1 статті 70 СК України у
разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом (частина 3 статті 368 ЦК України).

Судом встановлено, що шлюбного
договору у сторін немає.

Правових підстав для застосування
частин 2, 3 статті 70 СК України немає,
оскільки істотні обставини, які
впливають на відступ від засад
рівності поділу часток майна подружжя,
відсутні.

Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України
майно, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускаються лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному із подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

При відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК України, за умови звернення
подружжя (одного з них) до суду з таким
позовом (ст. 11 ЦПК України) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок відповідної грошової суми.

У тому разі, коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток без
застосування грошової компенсації і
припинення права власності одного з
подружжя на його частку в такому майні,
суд визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

Разом із цим, право співвласника на
виділ частки зі спірного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні, не може бути
обмежене іншими співвласниками і
такому праву співвласника, що
виділяється, кореспондується обов'язок
іншого співвласника сплатити грошову
компенсацію частки, розмір якої
визначається із дійсної вартості майна
на час розгляду справи.

Обов'язковою умовою призначення
грошової компенсації є лише згода
співвласника, який заявив вимогу про
виділ частки, і не передбачається
Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускаються лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному із подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

При відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК України, за умови звернення
подружжя (одного з них) до суду з таким
позовом (ст. 11 ЦПК України) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок відповідної грошової суми.

У тому разі, коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток без
застосування грошової компенсації і
припинення права власності одного з
подружжя на його частку в такому майні,
суд визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

Разом із цим, право співвласника на
виділ частки зі спірного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні, не може бути
обмежене іншими співвласниками і
такому праву співвласника, що
виділяється, кореспондується обов'язок
іншого співвласника сплатити грошову
компенсацію частки, розмір якої
визначається із дійсної вартості майна
на час розгляду справи.

Обов'язковою умовою призначення
грошової компенсації є лише згода
співвласника, який заявив вимогу про
виділ частки, і не передбачається
обов'язковість згоди інших
співвласників на такий виділ та не
ставить право співвласника на виділ у
залежність від згоди інших
співвласників й мотивів, з яких власник
має намір реалізувати своє право на
виділ.

За таких правових підстав та
встановлених правовідносин, суд
вважає, що вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що підлягають задоволенню вимоги
позивачки щодо відшкодування витрат зі
сплати юридичних послуг та складання
позовної заяви у розмірі 600,00грн.

Отже, з відповідача необхідно стягнути
на користь позивачки: судові витрати в
розмірі 229 гривень 40 копійок, витрати на
правову допомогу в розмірі 600 гривень.

Керуючись ст..ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58,
59, 60, 62, 64, 83, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218,
293, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя - задовольнити повністю.

Виділити ОСОБА_3 у власність автомобіль
марки «ЗАЗ -11203 Славута», реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2010 року випуску, вартістю
38880 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію ? частини
автомобіля у сумі 19440 гривень, витрати
на правову допомогу в розмірі 600
гривень та судові витрати в розмірі 229
гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особи які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: І. Б. Чайкін