Єдиний унікальний номер 231/2519/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1542/2014
Головуючий у 1 інстанції: Шеїна Л.Д.
Доповідач: Краснощокова Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Безрученко Ю.О., Могутової Н.Г.

при секретарі: Папченко М.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Жданівського міського суду Донецької
області від 06 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства «Орендне підприємство
шахта Жданівська» про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жданівського міського суду
Донецької області від 06 листопада 2013
року, з врахуванням ухвали цього суду
від 11 лютого 2014р. про виправлення
описки, відмовлено позивачу у
відкритті провадження у цивільній
справі за його позовом до ЗАТ «Орендне
підприємство шахта «Жданівська» про
відшкодування моральної шкоди через
наявність такого, що набрало законної
сили, рішення суду у спорі між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказану ухвалу та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду. Посилається на
незаконність ухвали, оскільки ним
змінено суть змісту позову та вимоги.
Позов подано з виправленнями та
доповненнями на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК
України і він не може бути тотожним з
попереднім.

В засідання апеляційного суду сторони
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені, позивач подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвала суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 суд
першої інстанції виходив з того, що є
таке, що набуло законної сили, рішення
суду у спорі між тими самими сторонами,
про той самий предмет і з тих самих
підстав.

Вказаний висновок є вірним, він
відповідає фактичним обставинам та
вимогам процесуального закону.

З позову у даній справі вбачається, що
ОСОБА_1 пред'явив його до ЗАТ «ОП шахта
Жданівська» з вимогою про
відшкодування моральної шкоди,
нанесеної його здоров'ю шкідливими
умовами праці, у розмірі 400 000 грн. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 19 квітня 2006р.
Жданівським міським судом Донецької
області у справі №2-418/06 йому було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої йому довічними
фізичними та моральними стражданнями в
результаті втрати здоров'я при
виконанні обов'язків на підприємстві
ОП «Шахта «Жданівська» ДП
«Шахтарськантрацит». Вважає це
рішення неправильним та приводить
доводи в обґрунтування порушення
судом його матеріальних і
процесуальних прав при ухваленні
цього рішення. Зазначає, що не працює на
підприємстві з 2.08.1998р., а шкідливі
наслідки для його здоров'я відчуває по
даний час. Професійні захворювання
стали серйозно його турбувати у 1996р. З
11 червня 1998р. комісією МСЕК вперше йому
було встановлено стійку втрату
професійної працездатності у розмірі
60% і 3 групу інвалідності. Останнім
висновком МСЕК від 18.07.2006 р.
підтверджено 80% втрати професійної
працездатності безстроково. Зазначає,
що кожен факт його страждань та
незручностей викладений у справі
№2-418/06. Просить відкрити нове
провадження на підставі ч.4 ст. 233 ЦПК
України з використанням матеріалів
справи №2-418/06 та відшкодувати моральну
шкоду, спричинену шкідливими умовами
праці його здоров'ю у розмірі 400 000 грн.
із ЗАТ «Шахта «Жданівська».

Із долученої до матеріалів копії
рішення Жданівського міського суду від
19 квітня 2006р. вбачається, що ОСОБА_1
відмовлено у задоволенні його позову
до ЗАТ «Орендне підприємство шахта
Жданівська», Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Жданівка про
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування цього позову ОСОБА_1
посилався на те, що перебував у
трудових правовідносинах з
підприємством шахта «Жданівська»,
17.06.1998 р. у нього виявлено професійні
захворювання - хронічна пояснично -
крестцева радікулопатія, хронічний
обструктивний бронхіт другого ступеню
пилової етиології, висновком МСЕК від
11.06.1998 р. його визнано таким, що втратив
професійну працездатність на 60 % та
встановлена 3 група інвалідності зі
строком переогляду. Висновком МСЕК від
21.08.2003 р., втрата професійної
працездатності встановлена
безстроково 50% за сукупністю
захворювань: 25% за бронхітом та 25% за
радикулітом та 3 група інвалідності.
Просив суд стягнути на його користь з
відповідача та співвідповідача
моральну шкоду у розмірі 60 000 грн..
Зазначеним рішенням у задоволенні
позову відмовлено, ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 20 грудня 2006 р. рішення залишене без
зміни.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо є таке, що
набрало законної сили, рішення чи
ухвала суду про закриття провадження у
справі у зв'язку з відмовою позивача
від позову або укладанням мирової
угоди сторін у спорі між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Суд правильно виходив із того, що
позивач подав тотожний позов до того ж
відповідача, про той самий предмет і з
тих же підстав, а саме - до ЗАТ «Орендне
підприємство шахта Жданівська» про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я
шкідливими умовами праці, отриманими
професійними захворюваннями -
хронічною пояснично - крестцевою
радікулопатією, хронічним
обструктивним бронхітом, стійка втрата
професійної працездатності за якими
вперше встановлена висновком МСЕК від
11.06.1998р.

З огляду на викладене, судом вірно
встановлено те, що позов є тотожнім
позову поданому ОСОБА_1 у 2006 році,
оскільки спір виник між одними й тими
же сторонами та з тих самих підстав, а
предметом позову є аналогічні вимоги
та правильно застосував п. 2 ч. 2 ст. 122
ЦПК України і відмовив у відкритті
провадження.

Доводи апеляційної скарги проте, що
позови не є тотожними та новий позов
подано з виправленнями та
доповненнями спростовані зазначеними
матеріалами справи, тому не можуть
бути прийняти до уваги апеляційним
судом. Сам по собі факт збільшення
розміру моральної шкоди, про стягнення
якої просить позивач, не свідчить про
інший предмет позову. Посилання
апелянта у позові на прохання відкрити
провадження на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК
України також не свідчить про те, що
позов подається про інший предмет або
з інших підстав. Зазначеною нормою
передбачено можливість пред'явлення
нового позову про зміну розміру,
строків платежів або звільнення від їх
сплати, якщо після набрання законної
сили рішенням суду, яким з відповідача
присуджені періодичні платежі,
зміняться обставини, що впливають на
визначені розміри платежів, їх
тривалість чи припинення. Позивачу
рішенням суду від 19 квітня 2006р.
періодичні платежі не присуджувались,
йому було відмовлено у позові, тому
його посилання на ч.4 ст. 223 ЦПК України є
безпідставним.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жданівського міського суду
Донецької області від 06 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: