ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
Справа №2/257/820/14
13 березня 2014 року Київський районний
суд м. Донецька в складі:
головуючого судді - Лях М.Ю.,
при секретарі - Ранкової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 9 цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, про стягнення суми
франшизи у розмірі 510 грн., матеріальні
збитки в розмірі 205 грн. та моральну
шкоду в розмірі 1500 грн. та судові
витрати. Посилаючись на те, що 04
листопада 2013 року ОСОБА_2 керуючи
номерний знак НОМЕР_1 при зміні
напрямку руху не переконався що це буде
небезпечно, чим порушив п.п.10.1 Правил
дорожнього руху та здійснив зіткнення
з транспортним засобом HYUNDAI ELATRA
державний номерний знак НОМЕР_2, що
належить позивачу. Постановою
Київського районного суду м. Донецька
визнаний винним у скоєнні ДТП та
притягнутий до адміністративної
відповідальності. В наслідок ДТП засіб
позивача отримав механічні
пошкодження. Цивільно-правова
відповідальність власника наземного
транспортного засобу відповідача була
застрахована у ПрАТ «Український
страховий дім», що підтверджується
полісом №АС/0040366. Оскільки відповідач
не визнав себе винним за скоєним ДТП,
органами ДАІ була призначена
експертиза з встановлення причини ДТП
та визначення винного. Позивач був
вимушений здійснити оплату послуг
експерта за обставинами ДТП згідно з
повідомленням і рахунком ТОВ
«Експерт-Ассистанс». За висновком
експерта. Винним у скоєні ДТП є саме
ОСОБА_2 ПрАТ «Український страховий
дім» прийнято рішення щодо виплати
позивачу страхового платежу
(відшкодування) у зв'язку з скоєним ДТП
04.11.2013 року та спричиненням пошкодження
транспортного засобу у розмірі 2200 грн.
Відповідно до полісу №АС/0040366
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу, встановлено розмір франшизи 510
грн. Факт ДТП призвів до його
психічного та морального потрясіння,
оскільки він суворо дотримується
правил дорожнього руху, транспортний
засіб 2012 року випуску його пошкодження
призвело до втрати товарного виду і
його приведення до попереднього стану
(до аварії) стало нав'язливою ідеєю, яка
не може буди здійснена оскільки ще не
отримана страхова виплата. Їздити на
пошкодженій машині особливо у зимовий
період його дуже пригнічує, оскільки це
призводить до корозії кузову, колеги з
роботи стали вважати його поганим
водієм, а сім'я з побоюванням сідає до
машини. Усі ці переживання негативно
позначились на його фізичному стані, та
призвели до душевних страждань. на
протязі тривалого часу відбувались
нервові розлади, дратівливість на
роботі та у сім'ї, сталася
невпевненість у собі як у водії,
керування машиною стало тягарем.
моральну шкоду він оцінює у 1500 грн. На
підставі вищевикладеного просить його
позов задовольнити у повному обсязі.
В судове засідання позивач не з'явився,
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність, не заперечував проти
ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, повідомлення про причини
неявки, а також ніяких пояснень і
заперечень щодо заявлених позовних
вимог та клопотання про відкладення
розгляду справи від нього не надходило,
тому враховуючи, що позивач не
заперечує проти ухвалення заочного
рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК
України вважає необхідним розглянути
справу на підставі наявних у справі
доказів з ухваленням заочного рішення
по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовна заява, об'єктивно
оцінивши докази, що мають істотне
значення для її розгляду і вирішення по
суті, приходить до висновку, що позовна
заява підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що відповідно до
копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ОСОБА_1 (а.с.9)
належить автомобіль марки HYUNDAI ELATRA
державний номерний знак НОМЕР_2, сірого
кольору.

Відповідно до копії полісу №АС0040366
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (а.с.10) автомобіль марки ВАЗ21150,
який належить ОСОБА_2 застрахований.

Згідно копії повідомлення позивач
ОСОБА_1 сплатив за послуги експерта за
надання висновку щодо ДТП у сумі 200 грн.
(а.с.11-13), що також підтверджується
копією квитанції від 15 листопада 2013
року на суму 200 грн. та від 15 листопада
2013 року на суму 5 грн.

Відповідно до копії постанови
Київського районного суду м. Донецька
від 16 грудня 2013 року (а.с.14) ОСОБА_2
визнаний винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП, яке сталося 04 листопада 2013 року о
08-45 годині у Київському районі м.
Донецька по вул. П.Поповича напроти
магазину «АТБ» водій ОСОБА_2 керуючи
транспортним засобом ВАЗ-21150, державний
номерний знак НОМЕР_1, при зміні
напрямку руху не переконався що це буде
безпечно, наслідок чого скоїв
зіткнення з транспортним засобом
Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2,
в результаті чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження та
ОСОБА_2 підданий адміністративному
стягненню у вигляді штрафу у дохід
держави в сумі 340 грн.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, сам факт ДТП, наявність
пошкоджень автомобілів внаслідок ДТП
та вина в ньому ОСОБА_2 підтверджуються
постановою, яка набрала законної сили
та є обов'язковою для суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами. Які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Докази
подаються сторонами та іншими особами
які беруть участь у справі.

Відповідно п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є: справедливість,
добросовісність та розумність.

Згідно ст.22 ЦК України особа має право
на відшкодування збитків, що йому
заподіяні в результаті порушення її
цивільного права. Збитками є витрати,
що особа понесла в зв'язку з знищенням
або ушкодженням майна, а також витрати,
що вона повинна, понести для
відновлення порушеного права.

Згідно ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистими немайновими правами
фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У відповідності до п.22.1 ст. 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів", при
настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 22.3. ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів"
потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Згідно ст. 28 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів", шкода
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого - це шкода, пов'язана,
зокрема, з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів", у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Згідно роз'яснень, викладених у п.9
постанови пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року №6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" коли відшкодування шкоди в
натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювана шкоди.

Згідно вимог ст.1192 Цивільного кодексу
України розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для поновлення пошкодженої
речі.

Статтею 8 ЗУ «Про страхування»
передбачено, що франшиза - це частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування. Відповідно до п.12.1 ст. 12 та
п.36 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів" сума страхового
відшкодування зменшується на розмір
франшизи. Обов'язок щодо відшкодування
франшизи покладається на особу,
відповідальність якої застрахована.

З аналізу законодавства, що регулює
вказані правовідносини вбачається, що
вирішуючи спір в частині розміру
матеріальної шкоди, суд виходить з
того, що відповідно до полісу №АС0040366
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (а.с.10) автомобіль марки ВАЗ21150,
який належить ОСОБА_2 застрахований у
ПрАТ «Український страховий дім».
Тобто ПрАТ «Український страховий дім»
повинна відшкодувати позивачу
матеріальну шкоду в межах своєї
відповідальності згідно страхового
полісу, що і було зроблено страховою
компанією та прийнято рішення сплатити
позивачеві матеріальну шкоду у розмірі
2200 грн. за виключенням суми франшизи, у
зв'язку з чим позовні вимоги до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми
франшизи у розмірі 510 грн., матеріальних
збитків в розмірі 205 грн., які полягають
у проведені експертної оцінки за
надання висновку з обставин ДТП №13/45
від 05 листопада 2013 року підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, що мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній чи юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала,за наявності її
вини, крім випадків,встановлених ч 2
цієї статті.

Згідно п. 2, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" відповідно до ст. 28 КПК України
потерпілий, тобто особа, якій злочином
заподіяно моральну, фізичну або
майнову шкоду ( ст. 49 КПК), має право
пред'явити цивільний позов про
стягнення моральної шкоди в
кримінальному процесі або в порядку
цивільного судочинства. Розмір
відшкодування шкоди суд повинен
визначити залежно від характеру й
обсягу страждань, яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат і з
врахуванням інших обставин. При цьому,
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Враховуючи те, що матеріали справи не
містять доказів про глибину моральних
страждань позивача, разом з тим
виходячи із принципу розумності та
справедливості, як того вимагає ст. 41
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, положень ст.23 ЦК
України, з врахуванням доказів та
конкретних обставин справи по справі,
доведених позивачем моральних та
фізичних страждань та його
матеріальний стан, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог відповідач
з ОСОБА_2 на користь позивача в розмірі
500 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, в зв'язку
з чим суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача на користь позивача
понесені судові витрати в розмірі 243,60
грн. та 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 10, 11, 59, 60, 61, 208, 209, 212-215, 224-225
ЦПК України, ст. 3, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192,
1194 ЦК України, ст. 22, 28, 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів» суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Банд, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Торез
Донецької області, ІПН НОМЕР_3,
матеріальну шкоду у розмірі 715 (сімсот
п'ятнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Банд, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Торез
Донецької області, ІПН НОМЕР_3,
моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Банд, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Торез
Донецької області, ІПН НОМЕР_3, судові
витрати в розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України,
позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя Київського районного суду

м. Донецька
М.Ю. Лях