Справа № 427/619/14-ц
Провадження № 2/427/724/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року

Свердловський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді Бабенко С.Ш.,

при секретарі Горбачові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Свердловська Луганської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з дійсним
позовом до відповідачів про визнання
права власності за набувальною
давністю на нерухоме майно, в
обґрунтування вимог зазначивши, що
квартира АДРЕСА_1, належить на праві
власності відповідачам, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на житло від 20.12.1995р., виданим
Госпрозрахунковим бюро по оформленню
документів на приватизацію житла при
житвідділі виконкому м.Свердловська,
реєстр. №4160, зареєстрованим у
Свердловському БТІ за №1575 від 01.10.1996р.

З літа 2000 року по теперішній час
позивач проживає в зазначеній квартирі
без реєстрації місця проживання, але з
дозволу власників майна, які
проживають за іншою адресою.

Спочатку позивач сплачувала
відповідачам орендну плату на будинок,
пізніше домовились за оплату
комунальних послуг. У позивача
знаходяться всі правовстановлюючі
документи на це майно.

На теперішній час за сімейними
обставинами позивач має намір оформити
право власності на це майно за собою та
зареєструватись за цією адресою.
Відповідачі в свою чергу, мешкаючи за
іншою адресою, стали вимагати від неї
виплати грошової компенсації або
звільнення майна та повернення всіх
правовстановлюючих документів. З цим
позивач не згодна, оскільки
відповідачі зазначеним майном не
піклувались, тривалий час мешкають за
іншою адресою. З початку проживання за
зазначеною адресою, позивач за свої
кошти провела косметичний ремонт,
здійснює комунальні платежі.

Оскільки позивач відкрито,
добросовісно володіє квартирою
АДРЕСА_1, відкрито, безперервно, на
протязі тривалого часу, то вважає, що за
нею повинно бути визнано право
власності на це нерухоме майно в
порядку набувальної давності, у зв'язку
з чим звернулася до суду з відповідним
позовом.

Позивач просить суд постановити
рішення, яким визнати за нею право
приватної власності за набувальною
давністю на об'єкт нерухомого майна -
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,6
кв.м, житловою площею 27,8 кв.м.

У судове засідання позивач не
з'явилася, через канцелярію суду надала
заяву про розгляд справи за її
відсутністю, заявлені вимоги підтримує
у повному обсязі, наполягає на їх
задоволенні.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, через канцелярію суду
надіслали заяви про розгляд справи за
їх відсутністю, просять прийняти
рішення згідно норм чинного
законодавства.

Суд, перевіривши матеріали справи та
надані докази, вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР
від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд, учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на майно, яке
вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею.

За положеннями ст.317 ч.1, 319 ч.1 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування, розпорядження майном і
він реалізує їх на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, квартира АДРЕСА_1,
відповідно до Свідоцтва про право
власності на житло від 20.12.1995р., виданим
Госпрозрахунковим бюро по оформленню
документів на приватизацію житла при
житвідділі виконкому м.Свердловська,
реєстр. №4160, зареєстрованим у
Свердловському БТІ за №1575 від 01.10.1996р.,
належить на праві власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Відповідно до даних технічного
паспорту на квартиру, що знаходиться у
власності, квартира АДРЕСА_1, має розмір
загальної площі 42,6 кв.м, житлової площі
- 27,8 кв.м.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Відповідно до Рішення щодо отримання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
складеного державним реєстратором
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Свердловського міського
управління юстиції Луганської області
Лєйман І.Є., за квартирою АДРЕСА_1,
обтяжень речових прав не має.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.174 ЦПК України
відповідач може визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Оскільки позивач добросовісно
заволоділа зазначеною квартирою,
самостійно повністю користується та
володіє нею більше ніж 10 років,
підтримує в охайному, придатному до
експлуатації стані, використовує як
господар для власних потреб за їх
цільовим призначенням, користується
будинком відкрито, безперервно, як
своєю, права третіх осіб не порушує, то
вона набуває право власності на це
майно, та суд вважає, що за позивачем
повинно бути визнано право власності
на це нерухоме майно.

На підставі ст.ст.316,317,321,328,331,344,346 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10-15,60,212-215,223,294
ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності за набувальною давністю на
об'єкт нерухомого майна - двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,6
кв.м, житловою площею 27,8 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через суд першої інстанції
до апеляційного суду Луганської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
С.Ш.Бабенко