АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

секретаря Лисак О.А.

за участю: представника позивача -
Андронічук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Управління освіти Чернівецької
міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення коштів з винних осіб за
нестачу продуктів харчування, за
апеляційною скаргою Управління освіти
Чернівецької міської ради на рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 24 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У липні 2013 року Управління освіти
Чернівецької міської ради звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення коштів з винних
осіб за нестачу продуктів харчування.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що
відповідно до акту КРУ № 24-03-21а/115 від
25.07.2005 року встановлено нестачу
продуктів харчування у дитячих
дошкільних установах на загальну суму
710189,44 грн.

Винними
матеріально-відповідальними особами
були визнані посадові особи в КБУ
«Централізована бухгалтерія №2»:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Вироком Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 03.11.2008 року
засуджено посадових осіб управління
освіти міської ради ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, якими допущено нестачу
продуктів харчування та визнано винним
за ст. 191 ч.5, 364 ч.3, 366 ч.2 КК України.

____________________________________________________________________

№ 22ц/794/263/2014 р.
Головуючий у І інстанції
Літвінова О.Г.

Категорія: 57

Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Крім цього, задоволений цивільний
позов прокурора Чернівецької області
про стягнення з засуджених в
солідарному порядку збитків,
заподіяних злочином в сумі 735782,04 грн. ( з
них 378631,02 грн. в дохід Державного
бюджету України).

20 жовтня 2010 року управлінню освіти
міської ради стало відомо, що КРУ в
Чернівецькій області звернулось в
Чернівецькій окружний
адміністративний суд з
адміністративним позовом до
управління освіти про зобов'язання
виконати вимоги КРУ щодо повернення з
винних осіб кошів.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін Львівським апеляційним
адміністративним судом, позовні
вимоги КРУ в Чернівецької області були
частково задоволенні та зобов'язано
управління освіти Чернівецької
міської ради забезпечити повернення за
рахунок винних осіб нестачу продуктів
харчування на загальну суму 637547,40 грн.,
з яких 318773,70 грн. перерахувати в дохід
Державного бюджету.

Управління освіти Чернівецької
міської ради просило стягнути з ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 на свою користь кошти на
загальну суму 637547,40 гривень, з яких
318773,70 перерахувати в дохід державного
бюджету України та стягнути судові
витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 24 грудня 2013 року в
задоволенні позову Управління освіти
Чернівецької міської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів з
винних осіб за нестачу продуктів
харчування відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням Управлінням освіти
Чернівецької міської ради подано
апеляційну скаргу, в якій вказує, що
рішення суду першої інстанції
незаконне, необґрунтоване, та таке що
не відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Вважає, що судом
першої інстанції неповно та не
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи.

Просили скасувати рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 24 грудня 2013 року про
відмову в задоволенні позову
управління освіти Чернівецької
міської ради про стягнення з винних
осіб коштів, за нестачу продуктів
харчування.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, якщо неповно з'ясовано судом
обставини, що мають значення для
справи, не доведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушено або неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до акту КРУ
№ 24-03-21 а/115 від 25.07.2005 року встановлено
нестачу продуктів харчування у дитячих
дошкільних установах на загальну суму
710189,44 грн.

Винними
матеріально-відповідальними особами
були визнані посадові особи в КБУ
«Централізована бухгалтерія №2»:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

На підставі вироку Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 03.11.2008
року засуджено посадових осіб
управління освіти міської ради ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, якими допущено нестачу
продуктів харчування та визнано винним
за ст. 191 ч.5, 364 ч.3, 366 ч.2 КК України. Крім
цього, задоволений цивільний позов
прокурора Чернівецької області про
стягнення з засуджених в солідарному
порядку збитків, заподіяних злочином в
сумі 735782,04 грн. ( з них 378631,02 грн. в дохід
Державного бюджету України).

03 серпня 2010 року відносно цього
порушили кримінальну справу за ст. 296 ч.1
КК України.

20 жовтня 2010 року управлінню освіти
міської ради стало відомо, що КРУ в
Чернівецькій області звернулось в
Чернівецькій окружний
адміністративний суд з
адміністративним позовом до
управління освіти про зобов'язання
виконати вимоги КРУ щодо повернення з
винних осіб кошів.

Постановою вищезазначеного суду
позовні вимоги КРУ в Чернівецької
області були частково задоволенні та
зобов'язано управління освіти
Чернівецької міської ради забезпечити
повернення за рахунок винних осіб
нестачу продуктів харчування на
загальну суму 637547,40 грн., з яких 318773,70
грн. перерахувати в дохід Державного
бюджету.

Управлінням освіти Чернівецької
міської ради було подано апеляційну
скаргу за результатами розгляду якої,
Львівським апеляційним
адміністративним судом залишено без
змін постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
20.10.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що
перевіркою КРУ від 22.07.2005 року
встановлено нестачу продуктів
харчування на загальну суму 710189,31 грн.

При цьому, відповідно до п.2 Порядку
визначення розміру збитків від
розкрадення, нестачі, знищенні (
псуванні) матеріальних цінностей,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.01.1996 року №116
загальна сум збитків державі складає
1414809,44 гривень, з яких 704620,13 повинні бути
повернуті до Державного бюджету.

26 березня 2013 року Державна
фінансова інспекція в Чернівецькій
області направила вимогу про
забезпечення управлінням освіти
Чернівецької міської ради за рахунок
винних осіб повернути нестачу
продуктів харчування на загальну суму
637547,40 гривень, з яких 318773,70 перерахувати
до Державного бюджету України.

Однак суд першої інстанції
прийшов до неправильного висновку, про
відмову в задоволенні позовних вимог
управління освіти Чернівецької
міської ради за безпідставністю, так як
винність ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 за
нестачу продуктів харчування на
загальну суму 637547,40 гривень доведена в
установленому законом порядку не була.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними і
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК
України, положення цього Кодексу
застосовуються до врегулювання
відносин, які виникають, зокрема, у
сфері трудових відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства.

Таким чином, до правовідносин
працівника та підприємства з приводу
матеріальної відповідальності за
заподіяну шкоду, слід застосовувати
положення Глави IX КЗпП України.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов"язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Статтею 134 КЗпП України передбачено,
що працівник відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини організації, у випадках, коли,
шкоди завдано діями працівника,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

Таким чином з урахуванням
наведеного судова колегія вважає, що
позов Управління освіти Чернівецької
міської ради є обґрунтованим, однак
позивачем пропущений строк звернення
до суду, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП
України, підстав для його поновлення
немає, а тому відмовляє у задоволенні
позову за пропуском строку звернення
до суду.

Так, відповідно до ст. 233 КЗпП
України для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях звернення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяною
підприємству, установі організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди.

У разі пропуску з поважних причин
строків, встановлених названою
статтею, суд може поновити ці строки в
порядку ст. 234 КЗпП України.

Згідно п. 4 постанови Пленуму ВСУ «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 6.11.1992 року № 9 (з наступними
змінами) встановлені статтями 228, 233
КЗпП України строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін. У кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску цих строків, а також
навести у рішенні мотиви, чому він
поновлює або вважає неможливим
поновити пропущений строк.

Колегія суддів вважає, що оскільки
положення ст. 233 КЗпП України є
імперативними вони підлягають
застосуванню незалежно від клопотання
будь-якої із сторін про її застосування
чи незастосування. Норми ЦК України на
вказані правовідносини, які є
трудовими і врегулюванні спеціальним
законом КЗпП України, не поширюються.

Як роз'яснено в п. 20 Постанови
Пленуму ВСУ від 29.12.1992 року №14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» судам необхідно
перевіряти чи додержаний власником або
уповноваженим ним органом
встановлений ст. 233 КЗпП України річний
строк з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди для звернення в суд з
позовом про її відшкодування.

Днем виявлення шкоди слід вважати
день, коли власнику або уповноваженому
ним органу стало відомо про наявність
такої шкоди.

Днем виявлення шкоди, встановленої
в результаті інвентаризації
матеріальних цінностей, при ревізії
або перевірці фінансово-господарської
діяльності, слід вважати день
підписання відповідного акту або
висновку, тобто 22.07.2005 року та 25.07.2005
року, а позов заявлено 08 липня 2013 року.

Встановлення вказаних обставин
залишилося позв увагою суду першої
інстанції.

За таких обставин слід зазначити,
що Управлінням освіти Чернівецької
міської ради у своєму позові чи окремо
не заявляв клопотання про поновлення
йому строку на подачу вищезазначеного
позову до суду у цій справі.

Питання про поновлення зазначеного
строку для управління освіти
Чернівецької міської ради судом першої
інстанції у цій справі не вирішувалось,
відповідні докази цього у матеріалах
справи відсутні.

З огляду на наведене колегія
суддів вважає, що в задоволенні
позовних вимог Управління освіти
Чернівецької міської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів з
винних осіб за нестачу продуктів
харчування слід відмовити у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Таким чином рішення суду першої
інстанції внаслідок неправильного
застосування норм матеріального
закону підлягає скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення про відмову у позові.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303,304,307, 309 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Управління освіти
Чернівецької міської ради
задовольнити частково .

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 24 грудня 2013 року,
скасувати.

Відмовити в задоволенні позову
Управління освіти Чернівецької
міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення коштів з винних осіб за
нестачу продуктів харчування.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: