Номер провадження 2/754/765/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24.01.2014 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк" (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на той факт, що відповідно до укладеного між ними договору б/н від 11.07.2006 року відповідач отримав кредит у сумі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Всупереч умовам вказаного договору, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, заборгованість станом на 16.10.2013 року складає 24.877,47 грн., а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача - Скіба С.В. у судове засідання не з'явився, надіслав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. На адресу суду надійшли заперечення на позовні вимоги, згідно яких відповідач зазначив, що жодних кредитних договорів між ним та позивачем не укладалось, а крім того вказав на ту обставину, що навіть, якщо припустити, що договір укладався, то розмір кредитних коштів склав суму 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, при цьому не надано будь-яких доказів отримання ним коштів у розмірі 4.525,21 грн.. Крім того, відповідачем подано письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність та відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, застосувавши строк позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутність представника позивача - Скіби С.В. та відповідача ОСОБА_1

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.07.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-11).

Згідно з розрахунком заборгованість відповідача перед банком станом на 16.10.2013 року становить 24.877 грн. 47 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4.525,21 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18.691,43 грн. штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) у розмірі 1.160,83 грн. (а.с. 5-6).

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Виходячи з наведеного вищезазначений кредитний договір за своєю правовою природою є споживчим.

Згідно з п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Офіційне тлумачення статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» надано також Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України, передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як визначено умовами кредитного договору, відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит 11.07.2006 року.

Як вбачається з наданої відповідачем ОСОБА_1 копії претензії від 11.08.2010 року, заборгованість за кредитним договором б/н від 11.07.2006 року, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, станом на 11.08.2010 року склала 12.652 грн. 54 коп. (а.с.26, 27).

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише 22.10.2013 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи обізнаними про невиконання відповідачем своїх обов'язків за кредитним договором, не був позбавлений можливості звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, однак жодних дій з приводу їх захисту ними не вжито, а відтак ПАТ «КБ «ПриватБанк» пропустив строк у межах якого він мав можливість звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

У зв'язку з тим, що загальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого цивільного права та інтересу сплинув, доказів поважності причин його пропуску стороною позивача не надано, суд застосовує позовну давність та відмовляє ПАТ «КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 74, 88, 212-215 ЦПК України та ст.ст. 256, 257, 267, 525, 526, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, суд

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк „ПриватБанк" в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько