Провадження № 2/161/191/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

19 березня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

при секретарі - Ковальчук А.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Мельник
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ушкодження
здоров'я,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд в
інтересах малолітньої доньки з позовом
до відповідач про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
ушкодження здоров'я. Позов мотивувала
тим, що є матір'ю малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.09.2013 року під час перерви
між уроками в приміщенні
навчально-виховного комплексу
«Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів
№24 - технологічний ліцей» малолітня
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вдарила долонею в
обличчя її малолітню дитину, чим
спричинила їй ушкодження, що за
ступенем тяжкості відносяться до
легких тілесних ушкоджень. По цьому
факту вона зверталася з заявою до
Луцького МВ УМВС України у Волинській
області. Діями малолітньої ОСОБА_5 її
малолітній дитині було спричинено
велику моральну шкоду, яка полягає в
тому, що вона перетерпіла болі і
страждання, було принижено її честь і
гідність. А тому, просила стягнути з
відповідача в її користь 2000 грн.
заподіяної моральної шкоди.

Ухвалою суду від 22.01.2014 року до
участі в справі в якості третьої особи
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
було залучено НВК «Загальноосвітня
школа І-ІІІ ступенів №24 - технологічний
ліцей».

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 вимоги позову підтримала з
викладених у позовній заяві підстав.
Просила позов задовольнити. Разом з
тим, суду пояснила, що зверталася до
керівництва школи з вимогою
розібратися в ситуації. Однак, нічого
не вирішили.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала. Суду
пояснила, що 17.09.2014 року після у років в
школі до неї підійшла ОСОБА_1 і почала
кричати, що малолітня ОСОБА_5 побила
малолітню ОСОБА_4 Вона стала виясняти
обставини події, і з'ясувала, що її
дитина ОСОБА_5 бігла на перерві і
випадково зачепила іншу дівчинку, яка
стояла поряд з малолітньою ОСОБА_4 Її
донька нікого не била. Вона писала
заяву директору школи з проханням
розібратися в ситуації, однак, ніякого
реагування зі сторони дирекції не було.
На зібрані з цього приводу батьківські
збори ОСОБА_1 не прийшла, а тому, це
питання не вирішували. Просила в
задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи НВК
«Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів
№24 - технологічний ліцей» Мельник А.С. в
судовому засіданні пояснила, що є
вчителькою початкових класів в класі,
де навчаються обидві малолітні дитини.
17.09.2013 року вона чергувала на перерві на
коридорі. Хтось із дітей підбіг і
повідомив, що ОСОБА_4 вдарилася, її
хтось штовхнув. Потім синяк був на лобі.
Діти під час опитування повідомили, що
то відбулося від випадкового
штовхання, при чому не ОСОБА_5, а іншою
дитиною. Діти на перерві дуже бігають.
Ніякої умисності в діях дітей щодо
нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не
встановлено.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, свідка, дослідивши
та оцінивши докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов до
задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Частинами 1, 2 ст.1178 ЦК України
установлено, що шкода, завдана
малолітньою особою (яка не досягла
чотирнадцяти років), відшкодовується
її батьками (усиновлювачами) або
опікуном чи іншою фізичною особою, яка
на правових підставах здійснює
виховання малолітньої особи, - якщо
вони не доведуть, що шкода не є
наслідком несумлінного здійснення або
ухилення ними від здійснення виховання
та нагляду за малолітньою особою. Якщо
малолітня особа завдала шкоди під час
перебування під наглядом навчального
закладу, закладу охорони здоров'я чи
іншого закладу, що зобов'язаний
здійснювати нагляд за нею, а також під
наглядом особи, яка здійснює нагляд за
малолітньою особою на підставі
договору, ці заклади та особа
зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо
вони не доведуть, що шкоди було завдано
не з їхньої вини.

Судом встановлено, що малолітня
донька позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
навчається у першому класі НВК
«Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів
№24 - технологічний ліцей».

17.09.2013 року після закінчення
уроків малолітня ОСОБА_4 повідомила
свою матір ОСОБА_1 про те, що під час
перерви у школі її вдарила малолітня
ОСОБА_5

В той же день, позивач ОСОБА_1 по
телефону повідомила про цю подію в
Луцький МВ УМВС України у Волинській
області, яким в подальшому проводилася
перевірка по даному факту.

Свідок ОСОБА_6, бабуся малолітньої
ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснила,
що її внучка 17.09.2013 року після уроків
була розплакана, і в неї було червоне
обличчя.

18.09.2013 року було проведене
судово-медичне обстеження дитини
ОСОБА_4 (а.с.9), яким виявлено на щічній
ділянці справа синець з відносно
чіткими контурами синюшно-фіолетового
кольору, переривчастого характеру
розміром 1,5х2,3 см та кілька синців на
обох гомілках.

З матеріалів Висновку №9652 по
заяві ОСОБА_1 вбачається, що проведеною
перевіркою не здобуто доказів умисного
заподіяння 17.09.2013 року тілесних
ушкоджень малолітній ОСОБА_4 саме
малолітньою ОСОБА_5 З врахуванням
відсутності в діях ОСОБА_5 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.173 КУпАП, подальшу
перевірку припинено.

Відповідно до ст.ст.57-64 ЦПК України
належними доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи, містять інформацію
щодо предмета доказування та одержані
з дотриманням встановленого законом
порядку. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Стороною позивача не надано суду
належних та допустимих доказів вини
малолітньої ОСОБА_5 в заподіянні шкоди
здоров'ю малолітньої ОСОБА_4, не здобуто
таких доказів і в ході судового
розгляду справи.

Позовних вимог до інших
відповідачів -- фізичних чи юридичних
осіб, крім відповідача ОСОБА_2, позивач
не заявляла.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в
судовому засіданні доказів, суд
приходить до висновку, що позивачем не
доведено обставин, на які вона
посилається як на підставу вимог
позову, в зв'язку з чим в задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 213, 214,
215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 23,
1166, 1167, 1178 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ушкодження
здоров'я -- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій