У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:
головуючого - Власова С.0.,

суддів-
Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при
секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника ПАТ КБ
«Надра» - Бомбушкар С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
09 вересня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Надра» (далі-ПАТ КБ «Надра»)
пред'явило до ОСОБА_3 позов про
стягнення кредитної заборгованості, в
якому зазначало, що 10.07.2007 року між
Банком та відповідачем було укладено
кредитний договір №209/07-2007, згідно
якого ОСОБА_3 отримав кредит на
споживчі цілі в розмірі 18 800 грн., зі
сплатою 2,7% на місяць, строком до 09.07.2010
року. Однак, взяті на себе зобов»язання
відповідач належним чином не виконував
і станом на 22.12.2011 року його
заборгованість перед Банком становить
48 847,90 грн. Посилаючись на викладені
обставини, просив суд стягнути з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ «Надра» вказану суму
заборгованості та судові витрати.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 09.09.2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ «Надра» заборгованість за кредитним
договором №209/07-2007 від 10.07.2010 року в сумі
48 847,90 грн.

Вирішено питання про судові
витрати.

Не погодившись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, згідно
якої вважає, що рішення у справі
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
є формальним. При цьому, зазначає, що
жодних договорів з ПАТ КБ «Надра» не
укладав, кредиту не отримував, а від так
підписи від його імені в договорі є
підробленими. З цих підстав просить
рішення суду від 09.09.2013 року скасувати.

23.01.2014 р. у судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_4
апеляційну скаргу свого довірителя
ОСОБА_3 підтримав, просив оголосити по
справі перерву для надання йому
можливості забезпечити в судове
засідання явку ОСОБА_3 для відібрання
зразків почерку з метою призначення
по справі судової почеркознавчої
експертизи (а.с. 75, 76).

Відповідач та його представник
ОСОБА_4 після оголошеної по справі
перерви (а.с. 74-75, 76 ) в судове засідання
не з»явилися.

Представник ПАТ КБ «Надра» у
судовому засіданні апеляційну скаргу
не визнав, вказав, що на даний час
кредитний договір № 209/07-2007 від 10.07.2007
року є дійсним, а від так, доводи
апеляції є безпідставними. Просив суд
апеляційну скаргу відхилити, рішення
місцевого суду від 09.09.2013 року залишити
без змін.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення
представника позивача Бомбушкар С.П.,
пояснення представника відповідача
ОСОБА_5 ( останній давав такі 23.01.2014 р.
(а.с.74-75 ), перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави апеляційної
скарги та заперечення на неї, вважає за
необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Матеріалами справи стверджено, що
10.07.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір
№209/07-2007, на суму 18 800 грн., зі сплатою 2,7%
на місяць, з кінцевим терміном
повернення -09.07.2010 року (а.с.6-8).

Свої зобов»язання перед ОСОБА_3
Банк виконав в повному обсязі, надавши
останньому суму кредиту в розмірі 18 800,00
грн., що стверджується меморіальним
ордером №NL-1 від 10.07.2007 року (а.с.14).

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов Договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України
визначено, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 ЦК України.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов»язання
перед Банком належним чином не
виконував і станом на 22.12.2011 року його
заборгованість складає 48 847,90 грн., з
яких:

-15 794,76 грн. непогашений кредит;

-19 795,78 грн. несплачені відсотки;

-12 897,36 грн. несплачена пеня за
прострочення строків виконання
зобов»язання;

-360, 00 грн. несплачений штраф за
прострочення строків сплати
мінімально необхідного платежу, що
стверджується розрахунком
заборгованості (а.с.9).

Відповідно до п.4.1.Кредитного
договору, у разі прострочення
Відповідачем строку сплати мінімально
необхідного платежу по погашенню
кредиту, визначеного у п.2.3.2 кредитного
договору, а також у випадку
прострочення строку виконання
зобов»язань Відповідача щодо
повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк,
визначений у п.3.3.5 цього Договору,
Відповідач сплачує Позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

Пунктом 4.2 Договору встановлено,
що у разі прострочення Відповідачем
строку сплати мінімально необхідного
платежу по погашенню кредиту,
визначеного у п.2.3.2 кредитного договору
більш ніж на два дні, відповідач
сплачує Позивачу фіксований штраф у
розмірі 30,00 грн.

Оцінюючи всі зібрані докази в їх
сукупності, виходячи з їх належності та
допустимості, колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно дійшов висновку про підставність
позовних вимог Банку та повне їх
задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги,
згідно яких ОСОБА_3 начебто коштів від
Банку не отримував, оскільки не
підписував кредитний договір, а від так
про безпідставність позовних вимог,
колегія суддів констатує наступне.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Встановлено, що кредитний
договір №209/07-2007 від 10.07.2007 року,
укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
не є нікчемним правочином, а рішення
суду про визнання його недійсним
стороною апелянта суду надано не було і
посилання на наявність такого також
відсутні.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України
судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 09 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :