Провадження № 2/127/486/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Бессараб Н. М.,

при секретарі Демидюк
А.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2,

представників
відповідачів Лірника І.І., Вакули Т.О.,
ОСОБА_10,
Павловської О.Л.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області,
Вінницької міської ради, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, за участю третьої особи без
самостійних вимог приватного
нотаріуса Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_9 про
визнання незаконними та скасування
рішення, визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
витребування із незаконного володіння,
зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
управління Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області,
Вінницької міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8
у якому просила суд:

визнати незаконним рішення
Держземагенства у Вінницькому районі
щодо скасування реєстрації права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,0430 га, яка розташована по
АДРЕСА_1;

визнати незаконним рішення
Вінницької міської Ради щодо
безоплатної передачі земельної
ділянки площею 0,0430 га, яка знаходиться
по АДРЕСА_1 ОСОБА_8;

скасувати рішення Вінницької
міської Ради № 1043 від 30.11.2012 року в
частині передачі земельної ділянки
площею 0,430 га в безоплатну приватну
власність ОСОБА_8;

скасувати рішення Дерземагенства
у Вінницькому районі щодо скасування
реєстрації права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку, яка знаходиться по
АДРЕСА_1;

визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
16.04.2013 року, площею 0,0430 га, що
розташована по АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_8 і ОСОБА_7;

витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,430 га., яка
знаходиться на АДРЕСА_1;

зобов'язати ОСОБА_7 знести паркан,
яким земельна ділянка розділена на дві
частини та не чинити перешкод ОСОБА_1
користуватись земельною ділянкою
площею 0,0430 га, що розташована по
АДРЕСА_1;

стягнути солідарно з Управління
державного агентства земельних
ресурсів у Вінницькому районі
Вінницької області, Вінницької міської
Ради, ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 3555,70
грн., моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн.
та витрати на правову допомогу у
розмірі 8 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що
рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 25.12.1997 року
№1416 земельна ділянка площею 927 кв.м, яка
розташована по АДРЕСА_1 була передана
безоплатно ОСОБА_1 у приватну
власність, на підставі якого ОСОБА_1
було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Вінниці від 19.10.2005 року по
цивільній справі №2-53/05 за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_1 було встановлено
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, котре було
виконано в примусовому порядку
державною виконавчою службою, зокрема,
ОСОБА_1 було виділено в користування 497
кв.м., а ОСОБА_8 441 кв.м. і встановлені
межі. ОСОБА_8 по визначеній в натурі
межі встановила паркан.

В подальшому, постановою
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 18.12.2006 року у справі №2-а-1129/06 у
задоволенні позову ОСОБА_8 до
Вінницької міської ради, ОСОБА_1 про
визнання частково недійсним рішення
міської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 927 кв.м. по АДРЕСА_1, виданих на
ім'я ОСОБА_1 відмовлено. Рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 13.02.2007 року вищевказану постанову
скасовано та визнано частково
недійсним рішення виконкому
Вінницької міської ради №1416 від 25.12.1997
року та державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_1 Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
05.11.2008 року постанову Ленінського
районного суду м. Вінниці від 18.12.2006
року та постанову апеляційного суду
Вінницької області від 13.02.2007 року
скасовано та провадження по справі
закрито.

В зв'язку з цим позивач вважає, що
рішення виконкому Вінницької міської
ради №1416 від 25.12.1997 року та державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ВН №091947 від 19.05.2003 року,
виданий на ім'я ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 927 кв.м., що знаходиться
по АДРЕСА_1 є чинними.

18.02.2010 року ОСОБА_1 начальником
управління Держкомзему в м. Вінниці
була надана довідка про присвоєння
кадастрового номера вказаній вище
спірній земельній ділянці, яка
належить на праві власності ОСОБА_1

Крім того, 27.02.2012 року Ленінським
районним судом м. Вінниці постановлена
ухвала, якою рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 19.10.2005
скасовано за нововиявленими
обставинами та позовні вимоги ОСОБА_8
до ОСОБА_1 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою
залишено без розгляду.

Таким чином на думку позивачки,
відповідачка ОСОБА_8 позбавлена права
користування часткою земельної
ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 і на
праві приватної власності належить
ОСОБА_1

З неофіційних джерел в липні 2012
року ОСОБА_1 стало відомо, що органом
Держкомзему та Вінницькою міською
радою приймаються рішення про
скасування права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 та
передачу її в приватну власність
ОСОБА_8

В зв'язку з цим 15.08.2012 року ОСОБА_1
звернулася із заявою до Вінницького
міського голови про захист її
законного права на земельну ділянку та
надала документальні докази, що
підтверджують її право власності, але
відповіді не отримала.

В подальшому були направлені
адвокатські запити до Вінницького
міського голови, начальника головного
управління Держземагенства у
Вінницькій області, прокурора м.
Вінниці щодо надання інформації та
рішень про скасування реєстрації права
власності ОСОБА_1 на спірну земельну
ділянку, а також інформації про
реагування органу державної влади на
факти порушення конституційних прав
ОСОБА_1 та пропозицій щодо досудового
врегулювання, на які було отримано
листи без надання чіткої відповіді.

20.07.2013 року заступником міського
голови була надана відповідь ОСОБА_1
про те, що підставою для прийняття
рішення Вінницькою міською радою від
30.11.2012 року про передачу в приватну
власність спірної земельної ділянки
ОСОБА_8 стало рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 19.10.2005
року, постанови ДВС у Ленінському
районі про закінчення виконавчого
провадження по рішенню суду від 19.10.2005
року, а також довідки управління
Держкомзему у м. Вінниці про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Дії та рішення управління
Держземагенства у Вінницькій області
щодо скасування реєстрації права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку,
що знаходиться по АДРЕСА_1, Вінницької
міської ради щодо передачі у приватну
власність ОСОБА_8 земельної ділянки
площею 0,0430 га, що знаходиться по
АДРЕСА_1, ОСОБА_8 щодо продажу земельної
ділянки площею 0,0430 га., яка знаходиться
по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 є незаконними і
підлягають скасуванню, оскільки
відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду України від
05.11.2008 року рішення виконкому
Вінницької міської ради №1416 від 25.12.1997
року та державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку,
виданий ОСОБА_1 є чинними і не
скасовані.

А тому з цих же підстав, ще крім
вказаного вище, позивачка вважає, що
підлягає визнанню недійсним договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_7,
слід витребувати з незаконного
володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1
дану земельну ділянку, зобов'язати
ОСОБА_7 знести паркан, стягнути
солідарно з Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області,
Вінницької міської ради, ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду та
понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача неодноразово уточнював,
збільшував та зменшував позовні
вимоги.

Ухвалою суду від 16.01.2014 року
закрито провадження по даній справі в
частині позовних вимог про: визнання
незаконним рішення Управління
Держземагенства у Вінницькому районі
щодо скасування реєстрації права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,0430 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 та зобов'язання відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області
зареєструвати право власності ОСОБА_1
на земельну ділянку площею 0,0927 га, яка
розташована по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 22.01.2014 року
залучено до участі в справі в якості
третьої особи без самостійних вимог
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_9

З урахуванням всіх заяв про
уточнення, збільшення, зменшення
позовних вимог позивачка ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримали, надали
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви та остаточно просили суд винести
рішення, яким:

визнати незаконним та скасувати
рішення Вінницької міської ради №1043
від 30.11.2012 року щодо безоплатної
передачі ОСОБА_8 земельної ділянки
площею 0,0430 га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1;

скасувати рішення начальника
управління Держкомзему у м. Вінниця,
щодо скасування державної реєстрації
Державного Акту на право власності на
земельну ділянку серія ВН №091947 площею
0,0430 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1;

визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 16.04.2013 року
земельної ділянки площею 0,0430 га, що
розташована по АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_8 та ОСОБА_7;

витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,0430 га, яка
знаходиться на АДРЕСА_1;

зобов'язати ОСОБА_7 знести паркан,
яким земельна ділянка розділена на дві
частини та не чинити перешкод ОСОБА_1
користуватись земельного ділянкою
площею 0,0430 га, що розташована по
АДРЕСА_1;

зобов'язати управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області поновити ОСОБА_1
реєстрацію державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ВН
№091947 площею 0,0927 га, яка розташована по
АДРЕСА_1;

стягнути солідарно з управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області, ОСОБА_8 судовий
збір в розмірі 3555,70 грн., моральну шкоду
в розмірі 35000,00 грн., витрати за надання
правової допомоги в розмірі 8000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_10
позовні вимоги не визнала, оскільки
вважає їх не обґрунтованими та
недоведеними в судовому засіданні,
надавши письмові заперечення та заяву
про застосування строків давності (т. 1
а.с. 178-180, т. 2 а.с. 77-78). Суду пояснила,
судом не приймалось рішення про
поворот виконання рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 19.10.2005
року. Рішення апеляційного суду
Вінницької області від 13.02.2007 року
виконано сторонами, поворот його
виконання не проводився, тому
відповідачі діяли правомірно в частині
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0, 0430 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 та безоплатної передачі її у
власність ОСОБА_8 Також наголосила, що
право власності на частину будинку
ОСОБА_7 не скасовано та не оспорено.
Оскільки до нового співвласника
будинку ОСОБА_7 перейшло право
власності на частину будинку, що
розміщений на спірній земельній
ділянці, то в силу ст. 120 ЗК України,
припинились права на земельну ділянку
попередніх землевласників ОСОБА_8 та
ОСОБА_1 Окрім того, державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_8 не скасований, він
дійсний, позивач не заявляла вимоги про
його скасування, тому відсутні
підстави для скасування договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
16.04.2013 року. Позивач ОСОБА_1 пропустила
строк позовної давності в частині
позовних вимог щодо знесення паркану,
яким земельна ділянка розділена на дві
частини та не чинити перешкод в
користуванні земельного ділянкою
площею 0,0430 га, що розташована по
АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1 що з червня 2006
року відомий той факт, що спірної
земельною ділянкою користуються інші.

Представник Вінницької міської
ради Лірник І.І. в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги не визнав, при
вирішенні справи покладався на думку
суду.

Представники управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області Вакула Т.О. та
Павловська О.Л. позовні вимоги не
визнали, просили в позові відмовити,
надали суду письмові заперечення (т. 1
а.с. 200-201). Крім того пояснили, що
процедура поновлення реєстрації
державного акту на право власності на
земельну ділянку в Книзі записів
реєстрації посадовими особами
територіальних органів
Держземагентства України не
передбачена жодним чинним
нормативно-правовим актом у сфері
земельних відносин, а тому й позовна
вимога щодо зобов'язання вчинити дії,
які не передбачені законом, є нікчемною
та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_7 до судового
засідання не з'явився по невідомій суду
причині, хоча про час місце розгляду
справи повідомлявся судом належним
чином, тому суд розглянув справу у його
відсутність.

Третя особа без самостійних вимог
приватний нотаріус Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_9
до судового засідання не з'явилася,
надала суду заяву, відповідно до якої
просила слухати справу у її
відсутність.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши надані
сторонами докази, суд встановив такі
факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог.

Правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

З пояснень сторін суд встановив,
що позивачка ОСОБА_1 і відповідачка
ОСОБА_8 рідні сестри.

Рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 25.12.1997 року
№1416 земельну ділянку площею 938 кв.м, яка
розташована по АДРЕСА_1 було передано
безоплатно ОСОБА_1 у приватну
власність. На підставі даного рішення
19.05.2003 року ОСОБА_1 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ВН № 091947 площею
0,0927 га, цільове призначення якої - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (том 1 а.с. 23-24).

На вказаній земельній ділянці
розташований житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
53/100 часток якого на праві власності
належить ОСОБА_1, а 47/100 часток раніше
належало ОСОБА_8 на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 19.10.2005 року, що підтверджується
матеріалами справи та матеріалами
оглянутої в судовому засіданні
інвентаризаційної справи №21419 на 86-ти
арк. на дане будинковолодіння.

Крім того, відповідно до рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 19.10.2005 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_8 було
встановлено порядок користування
земельною ділянкою, що знаходиться по
АДРЕСА_1 та виділено в користування
ОСОБА_8 441 кв.м., а ОСОБА_1 497 кв.м.
земельної ділянки згідно варіанту І
(додаток 3) висновку судової
будівельно-технічної експертизи №225
від 07.09.2004 року (том 1 а.с. 25-26).

На підставі даного рішення суду
було видано виконавчі листи та
державною виконавчою службою в
Ленінському районі м. Вінниці відкрито
виконавче провадження. Рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 19.10.2005 року було виконано в
примусовому порядку, що
підтверджується постановами про
закінчення виконавчого провадження
(том 2 а.с. 28-33).

Також судом встановлено, що в
серпні 2006 року ОСОБА_8 звернулася до
Ленінського районного суду м. Вінниці з
позовом до ОСОБА_1, Вінницької міської
ради про визнання частково недійсним
рішення міської ради та державного
акту на право власності на земельну
ділянку, обґрунтовуючи його тим, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 19.10.2005 року, зокрема, було
встановлено порядок користування
земельною ділянкою, що знаходиться по
АДРЕСА_1 та виділено в користування
ОСОБА_8 441 кв.м., а ОСОБА_1 497 кв.м.
земельної ділянки. Рішення суду
виконано в примусовому порядку. При
оформленні приватизації на виділену
ОСОБА_8 земельну ділянку, ОСОБА_1 почала
чинити ОСОБА_8 перешкоди і показала
державний акт на своє ім'я від 19.05.2003
року на право власності на земельну
ділянку за даною адресою на 927 кв.м., що
стало підставою для звернення до суду.

Постановою Ленінського районного
суду м. Вінниці від 18.12.2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_8 до
Вінницької міської ради, ОСОБА_1 про
визнання частково недійсним рішення
міської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку
відмовлено (том 1 а.с. 27).

Рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 13.02.2007 року
постанову Ленінського районного суду
м. Вінниці від 18.12.2006 року скасовано,
позов задоволено і визнано частково
недійсним рішення виконкому
Вінницької міської ради №1416 від 25.12.1997
року та державний акт на право
власності на земельну ділянку від
19.05.2003 року (том 1 а.с. 28-30).

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 05.11.2008 року постанова
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 18.12.2006 року та рішення апеляційного
суду Вінницької області від 13.02.2007 року
скасовані, провадження у справі
закрито (том 1 а.с. 31-32).

Судом встановлено, що ухвалою
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 27.02.2012 року заяву ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 19.10.2005
року задоволено, вказане рішення суду
скасовано. Цивільну справу у частині
позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою та позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про усунення перешкод
в користуванні частиною будинку шляхом
виселення без надання іншого житла
залишено без розгляду (том 1 а.с. 34-35).

В подальшому, за заявою ОСОБА_8 від
14.08.2012 року на підставі представлених
нею документів, зокрема, рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 19.10.2005 року, рішення апеляційного
суду Вінницької області від 13.02.2007 року,
ухвали апеляційного суду Вінницької
області від 30.05.2008 року та резолюції
начальника управління Держкомзему у м.
Вінниці Вінницької області було
скасовано реєстрацію державного акта
на земельну ділянку по АДРЕСА_1, серія
ВН № 091947, зареєстрований за №1/1018 від
19.05.2003 року, виданий ОСОБА_1 (том 1 а.с. 37,
160-167, 204-205).

Відповідно до рішення 26 сесії 6
скликання Вінницької міської ради №1043
від 30.11.2012 року затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку ОСОБА_8 на
АДРЕСА_1 площею 430 кв.м. та передано
ОСОБА_8 за вказаною адресою безоплатно
у власність земельну ділянку площею 430
кв.м. (частина будинковолодіння) для
будівництва, обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, із них 362 кв.м., що знаходиться в
межах санітарної захисної зони (без
права подальшої забудови), згідно з
рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 19.10.2005 року (том 2 а.с. 131-132).

На підставі вказаного рішення
Вінницької міської ради №1043 від 30.11.2012
року ОСОБА_8 було видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯО №560538 від 26.12.2012 року площею 0,0430
га, яка розташована в АДРЕСА_1 (том 2 а.с.
52).

16.04.2013 року ОСОБА_8 продала ОСОБА_7
земельну ділянку площею 0,0430 га, яка
розташована в АДРЕСА_1 (відчуження
земельної ділянки здійснювалось
одночасно з відчуженням 47/100 частин
житлового будинку, розташованого на
відчужуваній земельній ділянці)
відповідно до договору купівлі-продажу
посвідченого 16.04.2013 року ОСОБА_9,
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу
Вінницької області. Дане
підтверджується також витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 16.04.2013 року (том 2 а.с. 50-63).

Відповідно до ст. 152 ЗК України
держава забезпечує громадянам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю. Захист прав
громадян на земельні ділянки
здійснюється шляхом: б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; г)
визнання недійсним рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування; д) застосування інших,
передбачених законом, способів.

За правилами ст. 373 ЦК України
право власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на земельну ділянку набувається і
здійснюється відповідно до закону.
Власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення.

Згідно зі статтею 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Документи, що
посвідчують право на земельну ділянку,
визначено статтею 126 ЗК України - так,
право постійного користування
земельної ділянки посвідчується
державним актом, право оренди землі
оформляється договором.

Відповідно до ст. 116 ЗК України (у
редакції станом на час розгляду заяви
ОСОБА_8) громадянин набуває права
власності на земельну ділянку із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі: а)
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян; б)
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України
передбачено, що земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 378 ЦК України право
власності особи на земельну ділянку
може бути припинене за рішенням суду у
випадках, встановлених законом.

Підстави та порядок припинення
права власності і користування на
земельну ділянку передбачені главою 22
ЗК України (статті 140-151).

Враховуючи те, що на момент
передачі (листопад 2012 року) ОСОБА_8
земельної ділянки площею 430 кв.м., яка
розташована по АДРЕСА_1, вже була
скасована реєстрація державного акта
на земельну ділянку по АДРЕСА_1, серія
ВН № 091947, що був зареєстрований за №1/1018
від 19.05.2003 року та виданий на ім'я
ОСОБА_1, тому Вінницька міська рада
діяла правомірно передавши безоплатно
у власність ОСОБА_8 земельну ділянку
площею 430 кв.м., яка розташована по
АДРЕСА_1.

За вказаних вище обставин, коли
спірна земельна ділянка не була
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_1 на момент передачі земельної
ділянки (листопад 2012 року) ОСОБА_8, тому
Вінницькій міській раді не потрібно
було приймати відповідне рішення про
припинення права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, перед
наданням цієї земельної ділянки у
власність ОСОБА_8

Обставини про відновлення або
вчинення відповідних дій для
реєстрації права власності ОСОБА_1 на
спірну земельну ділянку як станом до
листопада 2012 року, так і на день
розгляду справи по суті, позивачкою та
її представником суду належними
доказами доведено не було.

Наявні в матеріалах справи (том 1
а.с. 39-78) звернення позивачки та її
представника до Вінницької міської
ради, прокурора м. Вінниці, управління
Держкомзему м. Вінниці, управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області не свідчать про
вчинення позивачкою ОСОБА_1 дій для
відновлення або для реєстрації права
власності ОСОБА_1 на спірну земельну
ділянку.

В даному випадку самі по собі
ухвала Вищого адміністративного суду
України від 05.11.2008, якою скасовано
постанову Ленінського районного суду
м. Вінниці від 18.12.2006 року, рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 13.02.2007 року та закрито провадження у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_8 до Вінницької міської ради,
ОСОБА_1 про визнання частково
недійсними рішення виконкому
Вінницької міської ради та державного
акту на право власності на земельну
ділянку та ухвала Ленінського
районного суду м. Вінниці від 27.02.2012
року за заявою ОСОБА_1, якою скасовано
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 19.10.2005 року по справі за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
власності, визнання частини у праві
приватної власності та визначення
порядку користування земельною
ділянкою автоматично не відновлюють
реєстрацію державного акта на земельну
ділянку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

З пояснень представників
управління Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області
та матеріалів справи суд встановив, що
14.08.2012 року на адресу управління
Держкомзему у м. Вінниці надійшла заява
від громадянки ОСОБА_8 про скасування
на підставі ухвали апеляційного суду
Вінницької області від 30.05.2008 та ухвали
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 26.04.2012 державного акта серія ВН
№091947 виданого 19.05.2003 року. Копії
зазначених ухвал було додано до заяви.

На підставі ч. 5 ст.124 та ч. 3 ст. 129
Конституції України, згідно яких
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України, а
обов'язковість рішень суду визнається
однією з основних засад судочинства,
начальником управління Держкомзему у
м. Вінниці дано вказівку посадовій
особі управління Держкомзему у м.
Вінниці щодо скасування запису про
державну реєстрацію державного акту
серія ВН №091947 виданого 19.05.2003 року, про
що свідчить резолюція начальника
управління до заяви ОСОБА_8

Згідно резолюції начальника
управління Держкомзему у м. Вінниці до
заяви ОСОБА_8 на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 19.10.2005, ухвали апеляційного суду
Вінницької області від 20.01.2006, ухвали
Верховного Суду України від 14.07.2006,
постанови апеляційного суду
Вінницької області від 13.02.2007, ухвали
апеляційного суду Вінницької області
від 30.05.2008, рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 27.02.2012,
ухвали Ленінського районного суду м.
Вінниці від 26.04.2012 посадовою особою
управління Держкомзему у м. Вінниці
14.08.2012 внесено запис до Книги записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі про скасування
державної реєстрації державного акту
на земельну ділянку серії ВН № 091947,
зареєстрований за № 1/1018 від 19.05.2003,
виданий ОСОБА_1

Таким чином, по наявним даним
управління Держкомзему м. Вінниці
рішення виконкому Вінницької міської
ради від 25.12.1997 №1416 та виданий на його
підставі державний акт серії ВН № 091947
від 19.05.2003 ОСОБА_1 на право власності на
земельну ділянку, що розташована по
АДРЕСА_1, визнано частково недійсними в
судовому порядку ще до моменту
скасування державної реєстрації
даного державного акту.

Відповідно до законодавства
процедура скасування державної
реєстрації державного акту є
наслідковою дією, яка здійснюється
лише після (а не навпаки) скасування
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
надання земельної ділянки у власність
та правовстановлюючого документа на
земельну ділянку, що був виданий на
підставі цього рішення.

Право власності на земельну
ділянку ОСОБА_1 припинилося в момент
визнання частково недійсним рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 25.12.1997 № 1416 та виданого
на його підставі правовстановлюючого
документа, а саме державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ВН № 091947 від 19.05.2003, про що
свідчать рішення апеляційного суду
Вінницької області від 13 лютого 2007 року
та ухвала апеляційного суду Вінницької
області від 30 травня 2008 року.

На момент подання вказівки
начальником управління Держкомзему у
м. Вінниці та внесення запису до Книги
записів державної реєстрації
державних актів про скасування
державної реєстрації державного акту
серії ВН №091947 від 19.05.2003 року
управління Держкомзему у м. Вінниці
керувалося усією наявною інформацією з
підтверджуючими документами з даного
приводу, а саме: заявою ОСОБА_8 від 14.08.2012
року, рішенням Ленінського районного
суду м. Вінниці від 19.10.2005 року, ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 20.01.2006 року, ухвалою Верховного Суду
України від 14.07.2006 року, рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 13.02.2007 року, ухвалою апеляційного
суду Вінницької області від 30.05.2008 року,
рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 27.02.2012 року, ухвалою
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 26.04.2012 року.

В період до 14.08.2012 року та на
момент проведення скасування
державної реєстрації державного акту,
виданого ОСОБА_1, управління
Держкомзему у м. Вінниці не володіло
будь-якими іншими матеріалами
результатів розгляду майнового та
земельного спору в судовому порядку
між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, окрім вище
перерахованих.

На адресу Управління Держкомзему
у м. Вінниці не надходили копії ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 05.11.2008, якою скасовано постанову
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 18.12.2006 року, рішення апеляційного
суду Вінницької області від 13.02.2007 року
та закрито провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_8 до
Вінницької міської ради, ОСОБА_1 про
визнання частково недійсними рішення
виконкому Вінницької міської ради та
державного акту на право власності на
земельну ділянку; ухвала Ленінського
районного суду м. Вінниці від 27.02.2012
року за заявою ОСОБА_1, якою скасовано
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 19.10.2005 року по справі за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
власності, визнання частини у праві
приватної власності та визначення
порядку користування земельною
ділянкою.

Управління Держкомзему у м.
Вінниці жодного разу за період судових
розглядів спорів між ОСОБА_8 та ОСОБА_1
не було залучено до процесу в якості
будь-якої з визначених процесуальним
законодавством сторін, а тому не мало
можливості об'єктивно та повно
відслідковувати порядок прийняття
рішень з приводу спору.

За таких обставин позовні вимоги
про визнання незаконним та скасування
рішення Вінницької міської ради №1043
від 30.11.2012 року щодо безоплатної
передачі ОСОБА_8 земельної ділянки
площею 0,0430 га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 та скасування рішення
начальника управління Держкомзему у м.
Вінниця, щодо скасування державної
реєстрації Державного Акту на право
власності на земельну ділянку серія ВН
№091947 площею 0,0430 га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

При вирішенні позовної вимоги про
зобов'язання управління
Держземагентства у Вінницькому районі
поновити реєстрацію державного акту на
право власності на земельну ділянку
Серії ВН № 091947 площею 0,0927 га, яка
розташована по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 суд
прийшов до висновку про відмову в її
задоволенні з наступних підстав.

З 1 січня 2013 року внесено ряд змін
до земельного законодавства України в
тому числі порядку державної
реєстрації земельних ділянок, набуття
права власності та користування
землею.

Так, вступили в законну силу зміни
до Земельного кодексу України, законів
України «Про землеустрій», «Про
Державний земельний кадастр», «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», а також
до постанови Кабінету Міністрів
України від 17.10.2012 №1051 «Про Порядок
ведення Державного земельного
кадастру».

В силу цих змін втратили чинність:
постанова Кабінету Міністрів України
від 09.09.2009 №1021 «Про затвердження
порядків ведення Поземельної книги і
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі»,
Інструкція про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі, затверджена наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 №43, наказ Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 02.07.2003 № 174 «Про затвердження
Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель», які
встановлювали та регулювали порядок
ведення Книги записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі.

Відповідно до ст. 126 ЗК України з 1
січня 2013 року право власності на
земельну ділянку посвідчується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно, яке підписується,
видається і засвідчується печаткою
посадової особи реєстраційного органу
Міністерства юстиції України.

Відтак з 1 січня 2013 року зупинено
видачу державних актів, як документів,
що посвідчують право власності, право
постійного користування земельною
ділянкою та їх дублікатів на право
власності та право користування
земельною ділянкою, а тому Книги
записів реєстрації не ведуться.

Книгу записів реєстрації
державних актів, до якої було внесено
запис про реєстрацію державного акту
на право власності на земельну ділянку
ОСОБА_1 було закрито 31 грудня 2004 року
відповідно до наказу ДП «Центр ДЗК» при
Держкомземі України від 29.07.04 №68.

Внесення нових записів після
закриття тому розділу Книги записів
забороняється.

Окрім того, процедура поновлення
реєстрації державного акту на право
власності на земельну ділянку в Книзі
записів реєстрації посадовими особами
територіальних органів
Держземагентства України не
передбачена жодним чинним
нормативно-правовим актом у сфері
земельних відносин, а тому й позовна
вимога щодо зобов'язання вчинити дії,
які не передбачені законом є такою, що
не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст.
215, ч. ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставі
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Якщо у зв'язку із
вчиненням недійсного правочину другій
стороні або третій особі завдано
збитків та моральної шкоди, вони
підлягають відшкодуванню винною
стороною.

При цьому суд також враховує
роз'яснення, які дані в Постанові
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".

Статтею 396 ЦК України встановлено,
що особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права
відповідно до положень глави 29 ЦК
України, в тому числі і на витребування
цього майна від добросовісного
набувача.

Зі змісту вказаної статті слідує,
що право на захист, відповідно до глави
29 ЦК України, в тому числі і на
витребування майна, має не тільки
власник, а й особа, яка має речове право
на майно.

Оскільки ОСОБА_1 не була стороною
договору купівлі-продажу від 16.04.2013
року земельної ділянки площею 0,0430 га,
що розташована у АДРЕСА_1, а також не
довела суду належними доказами про
своє зареєстроване речове право на
дану земельну ділянку, тому позовні
вимоги про визнання даного правочину
недійсним задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 330 ЦК України
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

Зі змісту ст. 387 ЦК України
вбачається, що право на витребування
свого майна від особи, яка незаконно,
без відповідної правової підстави
заволоділа ним, має власник.

Ст. 388 ЦК України передбачає
випадки, коли власник майна може
витребувати це майно у набувача
(добросовісного набувача).

Оскільки під час розгляду справи
не було здобуто доказів того, що
відповідач ОСОБА_7 неправомірно набув
право власності на спірну земельну
ділянку, він вважається добросовісним
набувачем, а тому позовна вимога про
витребування спірної земельної
ділянки від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1,
яка заявлена позивачкою на підставі ст.
387 ЦК України задоволенню не підлягає.

Позовна вимога про зобов'язання
ОСОБА_7 знести паркан, яким спірна
земельна ділянка розділена на дві
частини та не чинити перешкод ОСОБА_1
користуватись земельною ділянкою
площею 0,0430 га, що розташована по
АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає,
оскільки вона не доведена суду
відповідно до ст. 60 ЦПК України.

Згідно ст. 386 ч. 3 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

В пункті 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року, з відповідними змінами
та доповненнями від 25 травня 2001 року
вказано, що обов'язковому з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

При вирішенні позовної вимоги про
стягнення моральної шкоди, суд прийшов
до висновку, що дана позовна вимога
також до задоволення не підлягає, так
як її не було доведено належними
доказами відповідно до ст. 60 ЦПК
України.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України судові витрати слід залишити
за позивачем.

Керуючись ст.ст. 116, 125, 126, 152 ЗК
України, ст. ст. 203, 215-216, 330, 373, 378, 386-388, 396,
1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області, Вінницької міської
ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за участю третьої
особи без самостійних вимог приватного
нотаріуса Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_9 про
визнання незаконними та скасування
рішення, визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
витребування із незаконного володіння,
зобов'язання вчинення дій залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене
сторонами до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: