Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:
судді Руденко В.В.,
при секретарі Коломієць Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визначення частки та визнання права
власності в порядку спадкування,-
Позивачі звернулися до суду з позовом
до відповідача про визначення частки
та визнання права власності в порядку
спадкування, зазначивши, що 24 травня 1984
року, відповідно до договору
купівлі-продажу, ОСОБА_3 та її син -
ОСОБА_4 придбали в рівних частках
кожний домоволодіння АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2
частини домоволодіння АДРЕСА_1. На
випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту
не лишила. Єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після смерті ОСОБА_3
був її син - ОСОБА_4. Спадкоємець
постійно проживав разом з матір'ю і
фактично прийняв спадщину. 31 січня 2012
року в Четвертій Дніпропетровській
державній нотаріальній конторі він
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом після померлої
матері на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, спадкова справа № 548/2011,
зареєстровано в реєстрі за № 5-29. На час
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом ОСОБА_4 тяжко
хворів і не встиг зареєструвати за
собою право власності на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, отриману у
спадок. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. На
випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив
заповіт від 01.02.2012 року, яким все своє
майно заповів позивачам в рівних
частках кожній. Останні прийняли
спадщину за заповітом після померлого
ОСОБА_4 у встановлені законом строки
шляхом подання відповідних заяв до
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори. При зверненні до
нотаріальної контори із заявами про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, позивачі отримали
відмову у вигляді постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
оскільки свідоцтво про право на
спадщину на ім'я гр. ОСОБА_4, на 1/2
частину цього домоволодіння, виданого
Четвертою ДДНК 31.01.2012 року за
реєстровим № 5-29, не зареєстровано
належним чином. У зв'язку з цим,
позивачі просять суд визначити, що
частка ОСОБА_4 на домоволодіння АДРЕСА_1
складає 100%, а також визнати за ними
право власності на 1/2 частину кожній
вказаного домоволодіння в порядку
спадкування за заповітом.
У судовому засіданні позивачі та їх
представник позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити,
надали пояснення аналогічні
викладеним у позові, не заперечує проти
заочного розгляду справи.
Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про час, дату та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, про причини своєї
неявки суду не повідомив, тому суд
вважає можливим зі згоди позивачів та
їх представника провести заочний
розгляд справ та постановити заочне
рішення.

Представник третьої особи до судового
засідання не з'явився, про час, дату та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, надав суду заяву, в якій
просить суд розглядати справу за
відсутності представника та винести
рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивачів та їх
представника, дослідивши докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння
АДРЕСА_1 на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу від 24 травня
1984 року, посвідченого державним
нотаріусом Четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Стрілковською
З.Д., належало ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівній
частині кожному. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3. Спадкоємцем першої черги після
її смерті був ОСОБА_4, який отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 31.01.2012 року на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином, ? частина спірного
домоволодіння належала ОСОБА_4 з часу
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_3, тому вимоги в частині
визначення частки останнього у
власності на спірне домоволодіння є
необґрунтованими. Крім того, діючим
законодавством не передбачено
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, відносно померлої людини,
оскільки її правоздатність
припиняється з часом її смерті

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Відповідно
до складеного ним заповіту від 01.02.2012
року останній все своє майно заповів в
рівних частинах позивачам по справі,
які прийняли спадщину відповідно до
вимог ст. 1269 ЦК України.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що оскільки іншим порядком, крім
судового, неможливо захистити спадкові
права позивачів, позовні вимоги щодо
визнання права власності є законними
та обґрунтованими.

Також суд вважає за доцільне віднести
судові витрати за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218, 224 ЦПК України,
ст.ст. 1234-1236,1268 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради про
визначення частки та визнання права
власності в порядку спадкування
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право
власності за кожною по ? частині
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
з: житлового будинку літ. «А-1»
загальною площею 49,6 кв.м. житловою
площею 29,7 кв.м., літніх кухонь літ. «Б»,
«б», сараїв літ. «Г», «В», «К», «Д», «Ж»,
гаражу літ. «Е» вбиральні літ. «З», душу
«И», споруд 1-4,І у порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Заява про перегляд цього рішення може
бути подана відповідачем в
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя