Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/981/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Суржика М.М.,

Суровицької Л.В.,

при секретареві - Ткаченко Т.О.,,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
стягнення аліментів за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 12 лютого 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6
про стягнення аліментів на своє
утримання.

Посилалась на те, що з 2.11.1991 року
вона перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі. З березня 2013
року спільне проживання припинено, але
шлюб не розірвано.

Вона є інвалідом 2-ї групи з
дитинства, отримує пенсію у розмірі 894
гривні, ніде не працює, а тому потребує
матеріальної допомоги. Донька ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є студенткою денного
відділення Вищого навчального закладу,
а тому не має можливості надавати їй
матеріальну допомогу.

Просила стягнути з відповідача
аліменти на своє утримання у розмірі ?
частини всіх видів його заробітку
(доходу) безстроково.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 12.02.2014 року
позов задоволено частково: стягнуто з
відповідача на користь позивача
аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку
щомісяця, починаючи з 8.11.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Вказує на те, що він
не має можливості надавати позивачці
аліменти, оскільки рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
від 13.02.2014 року з нього стягнуті
аліменти у розмірі ? частини заробітку
на утримання доньки, яка навчається, до
закінчення нею навчання, а до цього він
постійно надавав їй матеріальну
допомогу. На даний час він має іншу
сім»ю, дружина вагітна і перебуває на
лікарняному. Має на утриманні
непрацездатного батька. Крім того, у
погашення кредитної заборгованості з
нього щомісяця стягується 2100 гривень у
погашення кредиту.

Позивачка, яка отримує пенсію
та допомогу по безробіттю, перебуває у
кращому матеріальному стані, ніж він.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши долучені до матеріалів
справи та надані у судовому засіданні
письмові докази, колегія судів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 12.02.2014 року - скасуванню з
ухваленням нового рішення з таких
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що з 2.11.1991 року сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому у
Палаці урочистих подій м.Олександрії
Кіровоградської області (запис №955).
Мають одну повнолітню доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на другому
курсі денного відділення Київського
національного лінгвістичного
університету. З березня 2013 року
сімейно-шлюбні відносини між сторонами
бути фактично припинені.

Встановлено також, що 5.03.2003 року
позивачці була встановлена друга група
інвалідності з дитинства безстроково.

З 1.11.2013 року ОСОБА_5 не працює у
зв»язку із звільненням з роботи за
угодою сторін (п.1ст.36 КЗпП).

Задовольняючи позов частково,
суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що позивачка потребує
матеріальної допомоги, оскільки вона є
непрацездатною, а відповідач може
надавати їй таку допомогу у розмірі 1/8
частини від усіх видів його заробітку
(доходу).

Проте, з таким рішенням не можна
погодитись у повній мірі, оскільки
судом неправильно застосовані норми
матеріального права, а висновок суду
про фінансову спроможність
відповідача надавати дружині
матеріальну допомогу не відповідає
обставинам справи.

Статтею 75 СК України передбачено,
що дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
І ,П чи Ш групи. Один із подружжя є таким,
що потребує матеріальної допомоги,
якщо заробітна плата, пенсія, доходи
від використання його майна, інші
доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Отже, частиною 4ст.75 СК
України чітко визначено, за яких
обставин один із подружжя вважається
таким, що потребує матеріальної
допомоги.

Судом встановлено, що у грудні 2013
року розмір пенсії по інвалідності, яку
отримує позивачка, становив 949 гривень.
Згідно із Законом України «Про
Державний бюджет на 2013 рік» з 1.12.2013р. по
31.12.2013 р. прожитковий мінімум для
непрацездатних осіб був визначений у
розмірі 949 гривень. Отже, оскільки
пенсія забезпечує позивачці
прожитковий мінімум, встановлений
законом, - вона не може вважатися
особою, яка має право на утримання від
чоловіка з підстав, передбачених ч..1-4
ст.75 СК України. Крім того, позивачка
перебуває на обліку в
Олександрійському міськрайонному
центрі зайнятості, де на час розгляду
справи судом першої інстанції
отримувала щомісяця допомогу в сумі 113
грн., а в подальшому мала одержувати
допомогу по безробіттю у розмірі 70% її
заробітку перед звільненням, що складе
приблизно 1700 гривень.

Суд першої інстанції не
застосував положення ч.4ст.75 СК України,
а тому дійшов неправильного, з точки
зору закону, висновку про те, що
позивачка, будучи непрацездатною в
силу інвалідності, потребувала
матеріальної допомоги від чоловіка. Як
на час пред»явлення позову, так і на час
розгляду справи.

Не можна погодитись і з
висновком суду про те, що відповідач
може надавати позивачці матеріальну
допомогу. З довідки про його доходи
(заробітну плату) вбачається, що,
починаючи з вересня 2013 року по січень
2013 року його заробітна плата
зменшилася з 2806 гривень до 1167 гривень
(а.с.111). Крім того, позивачкою не
заперечується той факт, що він
добровільно щомісяця надавав доньці
матеріальну допомогу в сумі 600-700
гривень. На утриманні відповідача
перебуває вагітна жінка, з якою він
проживає однією сім»єю без реєстрації
шлюбу. До матеріалів справи додано
також докази наявності зобов»язань
відповідача по кредитним договорам з
банками.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що передбачених законом підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про
стягнення з відповідача аліментів на
своє утримання немає.

Порушення норм матеріального
права, неповне з»ясування обставин. що
мають значення для справи,
невідповідність висновку обставинам
справи є, відповідно до пп.1,3,4 ч.1ст.309
ЦПК України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення апеляційним
судом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду від 12 лютого 2014
року скасувати.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні
позову до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на своє утримання.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: