Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" березня 2014 р. Дніпровский районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Ликсової
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров»я в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом про
стягнення з відповідачки заподіяної
йому в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальної шкоди в сумі 800 грн.,
моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. та 3 000
грн. витрат на правову допомогу.

Вимоги мотивує тим, що 18.03.2013 року
відповідачка, керуючи автомобілем Hyundai
Elantra, р. н. НОМЕР_1, проїжджаючи
перехрестя нерівнозначних доріг вул.
Петрицького - вул. Верховинна, не надала
переваги в русі автомобілю Hyundai Tuscon, р.
н. НОМЕР_2, під його керуванням, який
рухався по головній дорозі, внаслідок
чого сталося зіткнення, що призвело до
пошкоджень транспортних засобів.
Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 19 липня 2013 року
відповідачку визнано винною в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті чого відповідачкою йому
заподіяні легкі тілесні ушкодження, а
саме забій шийного та поперечного
відділу хребта, струс мозку. В той же
день машина швидкої медичної допомоги
відвезла його до міської клінічної
лікарні медичної допомоги де йому була
надана медична допомога.

Через погане почуття 19.03.2013 року він
звернувся до вказаної лікарні за
медичною допомогою де йому було
поставлено діагноз струс мозку та
призначено лікування.

22 березня 2013 року він провів медичне
обстеження головного мозку у
військово-медичному управлінні СБУ,
при цьому вказаний діагноз було
підтверджено.

Через погане почуття, що виразилось у
стійкому болі, безсонні та
запамороченні, він 12 квітня 2013 року
вимушений був звертатися за медичною
допомогою до лікаря-нейрохірурга
Київської міської клінічної лікарні №
1 ОСОБА_3, згідно висновку якого
ушкодження здоров»я полягало у струсі
мозку та астеноневротичному синдромі,
тоді також було призначено лікування.

Постанова в справі про адміністративне
правопорушення відносно відповідачки
ухвалювалась після винесення
постанови про закриття кримінального
провадження старшим слідчим СВ
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 13.05.2013 року за фактом ДТП за
участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ним понесені матеріальні витрати на
суму 800 грн. по оплаті проведення
діагностики головного мозку для
проведення лікування.

Також внаслідок неправомірних дій
відповідачки йому було завдано
моральну шкоду в сумі 1 000 грн., яка
полягає у фізичному болі та
стражданнях, яких він зазнав у зв»язку
з ушкодженням здоров»я, крім того,
понесені витрати на правову допомогу у
розмірі 3 000 грн.

В ході розгляду справи представником
позивача ОСОБА_5 була подана позовна
заява з уточненими вимогами, згідно
якої прізвище відповідачки ОСОБА_2
змінено на ОСОБА_2 (а.с. 20-23).

В судове засідання позивач не з»явився,
представником позивача ОСОБА_5 суду
подана заява з проханням розглянути
справу у його відсутності, в заяві
вказав, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не
з"явилася, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином згідно вимог ч. 5 ст. 74
ЦПК України за зазначеною позивачем
адресою місця проживання, за якою
ОСОБА_2 зареєстрована у встановленому
законом порядку, про причини неявки не
повідомила, у зв"язку з чим суд, з
урахуванням заяви представника
позивача, вважає за можливе розглянути
справу у відсутності відповідачки та
відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК
України ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Як вбачається із постанови
Святошинського районного суду м. Києва
від 19 липня 2013 року, згідно постанови
про закриття кримінального
провадження старшого слідчого СВ
Святошинського РУГУ МВС України в м.
Києві від 15.05.2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_2 18
березня 2013 року о 15 годині 40 хвилин на
перехресті нерівнозначних доріг вул.
Петрицького - вул. Верховинна в м. Києві,
керуючи автомобілем Hyundai Elantra, р. н.
НОМЕР_1, була неуважна, не стежила за
дорожнім рухом та не виконала вимог
дорожнього знаку 2.1 (надати дорогу), не
надала переваги в русі автомобілю Hyundai
Tuscon, р. н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1,
який рухався по головній дорозі,
внаслідок чого між ними сталося
зіткнення, що призвело до механічних
пошкоджень транспортних засобів, чим
порушила п. 1.5, 2.3б, 16.11 Правил дорожнього
руху.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано
винною у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та
провадження у адміністративній справі
закрито у зв»язку із закінченням на
момент розгляду справи строків
накладення адміністративного
стягнення (а.с. 4).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові

наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

За повідомленням Адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС України в м. Києві від
13.12.2013 року, за адресою АДРЕСА_1, яка
також зазначена у вищевказаній
постанові Святошинського районного
суду м. Києва від 19.07.2013 року,
зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, при
цьому ОСОБА_2 змінила прізвище на
ОСОБА_2 (а,с. 11).

Згідно пояснень позивача та довідки №
2173 від 18.03.2013 року, виданої Міською
клінічною лікарнею медичної допомоги,
ОСОБА_1 18 березня 2013 року знаходився в
травматологічному відділенні цієї
лікарні з 16 год. 15 хв. по 17 год. 15 хв.,
оглядався лікарями, йому був
встановлений діагноз забій шийного та
поперекового відділу хребта,
рекомендовано обезболювання та
спостереження травматолога і
невропатолога (а.с. 7).

Через заподіяні відповідачкою в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди тілесні ушкодження позивач в
подальшому 19.03.2013 року знову звертався
до Міської клінічної лікарні медичної
допомоги де після обстеження йому було
встановлений діагноз струс головного
мозку та рекомендовано амбулаторне
лікування під наглядом невролога, про
що свідчить довідка Міської клінічної
лікарні медичної допомоги від 19.03.2013
року за № 2199 (а.с. 7).

ОСОБА_1 згідно направлення № 3147 від
22.03.2013 року Військово-медичного
управління СБУ, здійснював медичне
обстеження головного мозку, при цьому
позивачем була оплачена вартість
такого обстеження в сумі 800 грн., що
підтверджується квитанцією до
прибутковго касового ордеру № 4305 з
відміткою про сплату 22.03.2013 року (а.с. 5,
6).

Відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України,
фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана

відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок
втрати чи зменшення професійної
або загальної працездатності, а також
відшкодувати додаткові витрати,
викликані необхідністю посиленого
харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання ліків,
протезування, стороннього догляду
тощо.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов"язана з використанням транспортних
засобів, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі

(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, передбачено ст.
1187 ЦК України. Частиною 5 даної статті
визначено, що особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану
шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Судом не встановлено обставин того, що
шкоди позивачу було завдано внаслідок
непереборної сили таабо умислу
потерпілого.

Також позивач 12 квітня 2013 року
звертався за медичною допомогою до
лікаря-нейрохірурга Лівобережного
консультативно-лікувального
нейроцентру Київської міської
клінічної лікарні № 1, про що складене
консультативне заключення у якому
зазначено про те, що ОСОБА_1 скаржився
на стійкі болі, безсоння та
запаморочення у голові через отриману
травму в ДТП 18.03.2013 року, при цьому
встановлено діагноз струс головного
мозку та призначене лікування (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вищезазначеного з
відповідачки на користь позивача
підлягають стягненню понесені
останнім витрати на лікування в сумі 800
грн., що підтверджено письмовими
доказами.

Суд також вважає, що ОСОБА_1 у зв»язку з
дорожньо-транспортною пригодою було
заподіяно моральну шкоду, згідно
положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з ушкодженням
здоров»я.

Згідно ч. 2 ст. ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу

місцевого самоврядування, фізичної
або юридичної особи, яка її завдала,
якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Враховуючи суть позовних вимог,
наслідки дорожньо-транспортної
пригоди, характер та тривалість
моральних і фізичних страждань
позивача, пережитий психічний стрес,
при якому завдано фізичних ушкоджень
здоров»ю ОСОБА_1, емоційні та душевні
страждання і хвилювання позивача за
отримані травми, що призвело до
негативних змін та порушення його
сталих життєвих зв"язків і способу
життя через необхідність докладання
додаткових зусиль для лікування,
витрачання часу на звернення до
лікарів, а в подальшому за юридичною
допомогою, до суду за захистом
порушених прав, суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги про
стягнення з відповідачки моральної
шкоди у розмірі 1 000 грн. підлягають
задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідачки витрати на правову
допомогу у розмірі 3 000 грн.

Витрати на правову допомогу - це
витрати сторін та третіх осіб, які вони
несуть у зв»язку з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, котрі беруть участь у справі.
Розмір витрат на оплату правової
допомоги визначається за домовленістю
між стороною й особою, яка надає
правову допомогу.

Позивачем суду надано Договір про
надання правової допомоги № 17-05/13 від
17.05.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та
Адвокатським об»єднанням «Богатир та
партнери», Акт приймання-передачі
наданих послуг від 20.02.2014 року, яким
визначена вартість послуг в сумі 3 000
грн., та виписка по рахунку АО «Богатир
та партнери» на підтвердження оплати
позивачем коштів у розмірі 3 000 грн.
28.02.2014 року.

Згідно розрахунку суми гонорару за
надану правову допомогу, всього
Адвокатським об»єднанням «Богатир та
партнери» в особі адвоката ОСОБА_5 за
надання правової допомоги ОСОБА_1,
відповідно до укладеного договору,
витрачено 6 годин, що відповідно
становить 2 838 грн., що включають:
надання попередньої консультації - 0,5
год.; опрацювання законодавчої бази,
формування правової позиції
консультування щодо необхідності
додаткових доказів - 0,5 год., вивчення та
правовий аналіз матеріалів справи - 1
год., підготовку процесуальних
документів по справі - 1 год. та судове
представництво в судових засіданнях - 3
год. (а.с. 43).

Разом з тим, як убачається із
матеріалів справи, представник
позивача ОСОБА_5, був присутній в
судовому засіданні, яке відбулось
04.02.2014 року та тривало 16 хв.

У зв»язку з вищевикладеним суд вважає,
що загалом на представництво інтересів
позивача було витрачено 3 год.16 хв.

Враховуючи положення ст. 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах та
адміністративних справах» та беручи до
уваги Закон України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік», яким з 01.01.2013
р. по 30.11.2013 р. мінімальний розмір
заробітної плати визначено в сумі 1147
грн., розмір компенсації витрат на
правову допомогу за 1 годину участі
особи, яка надавала правову допомогу,
не може перевищувати 458 грн. 80 коп.

З 01.12.2013 року мінімальний розмір
заробітної плати встановлений в сумі
1218 грн., у зв»язку з чим розмір
компенсації витрат на правову допомогу
за 1 годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, не може перевищувати
487 грн. 20 коп.

Отже, з урахуванням часу надання
правової допомоги, з відповідачки на
користь позивача підлягає стягненню
сплачені позивачем витрати на правову
допомогу на загальну суму 1 506 грн. 32 коп.
((3 год. х 458,80 грн.) + (16 хв. х 487,20 грн.) : 60
хв.)). В решті вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, із
відповідачки на користь держави
підлягає стягненню в дохід держави
судовий збір в сумі 458 грн. 80 коп. який
включає: судовий збір в частині вимог
про відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 229,40 грн. та 229,40 грн. в частині
моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1167, 1187, 1195 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 79, 88, 169, 208, 209,
212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в
сумі 800 грн., моральну шкоду у розмірі 1
000 грн. та витрати на правову допомогу в
сумі 1 506 грн. 32 коп., а всього суму 3 306
(три тисячі триста шість) грн. 32 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь держави судовий збір в сумі 458
(чотириста п»ятдесят вісім) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Дніпровським районним судом м. Києва за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя