Справа № 732/1433/13-ц Провадження №
22-ц/795/794/2014 Головуючий у I інстанції:
Лиманська М. В.Категорія: цивільна
Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

27 березня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.

Суддів: Зінченко С.П., Харечко Л.К.

При секретарі: Шкарупі Ю.В.

За участю: ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення
Городянського районного суду від 26
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю
органу опіки і піклування -
Городянської районної державної
адміністрації, про зобов"язання
дотримання встановленого режиму
спілкування з дітьми,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про зобов"язання в
порядку забезпечення режиму
спілкування з дітьми , встановленого
рішенням Городянського районного суду
Чернігівської області від 10 листопада
2009 року, передавати дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , для спілкування з
батьком за адресою його проживання
АДРЕСА_1. Просив встановити судовим
рішенням, що діти можуть у вихідні дні
залишатись з матір'ю за умови її
попередження у телефонному режимі про
відсутність у нього можливості бути
присутнім при передачі дітей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням Городянського районного суду
Чернігівської області від 10 листопада
2009 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у спілкуванні та вихованні дітей, було
вирішено встановити ОСОБА_1 час
спілкування з дочками ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з
ОСОБА_3, кожної суботи та неділі з 9
години до 20 годин, без будь-яких
обмежень, проте відповідач порушує
його права на спілкування та виховання
дітей. У зв"язку з такими обставинами,
позивач просив задовольнити його
позовні вимоги.

Рішенням Городянського районного
суду від 26 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 було задоволено
частково, зобов'язано ОСОБА_3 кожної
суботи та неділі о 9-й годині передавати
дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
для спілкування з їх батьком ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині
позовних вимог відмовлено, розподілено
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила
скасувати вищезазначене рішення суду,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість. Зазначала, що
згідно положень ст. 171 СК України,
питання, що стосуються життя дітей ,
мають вирішуватись з урахуванням їх
думки, і в даній справі діти погодились
спілкуватись з батьком у вихідні дні
після занять у гуртку з 13-00 до 20-00
години, однак судом думки дітей
враховано не було. Ухваливши рішення
про зобов"язання відповідача
передавати дітей батькові за адресою:
АДРЕСА_1, суд не послався на норми
матеріального права, за якими він
вправі зобов'язати особу, з якою
проживають діти, до здійснення
указаних дій, в той час, коли
спілкуватись з дітьми та займатись їх
вихованням бажає батько, та не взяв до
уваги, що протягом 2013-2014 років позивач
не виявляв бажання відносно
спілкування та виховання дітей
взагалі.

Вислухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, їх
представників та дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення
районного суду з ухваленням
апеляційним судом нового рішення про
відмову в позові, виходячи з
наступного.

Постановивши оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому засіданні встановлено, що
права позивача на спілкування та
виховання дітей порушуються
відповідачем , а тому на підставі
положень ч.1 ст.159 СК України та ст 16 ЦК
України вони підлягають захисту шляхом
зобов"язання відповідача забезпечити
встановлений судовим рішенням режим
спілкування позивача з дітьми.

Зазначений судовий висновок
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Положеннями ст.ст. 157-159 СК України
передбачено, що всі питання виховання
дітей вирішуються батьками спільно, а у
випадках відсутності такої обопільної
згоди та окремого проживання батьків,
способи участі у вихованні дітей та
спілкуванні з ними того з батьків, хто
проживає окремо від дітей,
визначаються за його заявою органом
опіки і піклування. Положеннями ч.1 ст.159
СК України передбачено, що якщо той із
батьків, з ким проживає дитина , чинить
перешкоди дому з батьків, хто проживає
окремо у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні , зокрема, ухиляється від
виконання рішення органу опіки і
піклування , другий із батьків має
право звернутись до суду з позовом про
усунення цих перешкод. За результатом
розгляду такої справи, суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини ( періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання, тощо ),
місце та час їхнього спілкування.

Положеннями ч.4 ст.159 СК України
передбачено, що якщо таке рішення суду
не виконується й надалі особою, з якою
проживає дитина, суд за заявою того з
батьків, хто проживає окремо, може
передати дитину для проживання з ним.

З матеріалів даної справи
встановлено, що рішенням Городянського
районного суду Чернігівської області
від 10 листопада 2009 року , відповідно до
приписів ч.ч. 1, 2 ст.159 СК України, у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
спілкуванні та вихованні дітей, ОСОБА_1
було встановлено час спілкування з
дочками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які проживають з ОСОБА_3, кожної суботи
та неділі з 9 години до 20 годин, без
будь-яких обмежень.

Вважаючи, що відповідач ухиляється
від виконання наведеного рішення суду ,
позивач у лютому 2013 року звернувся до
відповідача з позовом про передання
дітей для проживання з батьком,
відповідно до ч.4 ст.159 СК України,
проте рішенням Городянського
районного суду Чернігівської області
від 29 квітня 2013 року в задоволенні його
позовних вимог було відмовлено ( а.с.8-10).

З наведеного слідує, що позивачем було
в повній мірі використано процедуру
вирішення в судовому порядку спору
щодо участі у вихованні дітей,
передбачену положеннями ст. 159 СК
України, при цьому в судовому порядку
було визначено способи його участі у
вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Предметом даного позову є
зобов"язання ОСОБА_3 на виконання
рішення Городянського районного суду
Чернігівської області від 10 листопада
2009 року про встановлення ОСОБА_1 часу
спілкування з дочками ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з
ОСОБА_3, кожної суботи та неділі з 9
години до 20 годин, без будь-яких
обмежень, передавати позивачеві дітей
за адресою його проживання АДРЕСА_1.

Наведені обставини свідчать про те,
що спір між сторонами щодо участі
батька у вихованні та спілкуванні з
дітьми було вже було вирішено рішенням
Городянського районного суду
Чернігівської області від 10 листопада
2009 року, при цьому положення Сімейного
Кодексу України, Цивільного
процесуального кодексу України не
передбачають можливості вирішення
питання про зобов"язання матері дітей
вчиняти дії для забезпечення виконання
вищенаведеного рішення суду шляхом
заведення іншої цивільної справи та
постановлення судового рішення в
окремій цивільній справі.

Вимога про зобов"язання відповідача
передавати дітей за місцем проживання
позивача, як спосіб забезпечення
виконання рішення суду, не підлягає
задоволенню, оскільки вона не
ґрунтується на положеннях закону.

Посилання суду на положення ст. 16 ЦК
України відносно застосованого
способу захисту прав позивача не можна
визнати законним, оскільки спірні
правовідносини врегульовано ст.ст. 157-159
СК України.

Оскільки судом першої інстанції
наведене враховано не було,
постановлене ним судове рішення
неправомірно зачіпає права
відповідача, не ґрунтується на вимогах
закону, воно підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.157-159 СК України ,ст.ст.
303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Городянського районного суду
від 26 лютого 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :