Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

09 квітня 2014 року Галицький районний
суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Городецької Л.М.,

при секретарі Скочиляс
І.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Сихівського відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, треті
особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування арештів
на квартиру, що придбана з прилюдних
торгів,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до
Сихівського відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, треті
особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просить
скасувати арешт на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
накладений ухвалою Галицького
районного суду м. Львова від 30 березня
2000 року про забезпечення позову,
скасувати постанову державного
виконавця Сокальського Д.А. від 01
лютого 2001 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження в частині накладення
арешту на квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, скасувати арешт на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що був накладений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 по
договору застави, згідно повідомлення
Р 405 від 20 лютого 1999 року, зобов'язати
Сихівський ВДВС ЛМУЮ зняти арешти з
квартири, що знаходиться за адресою: м.
Львів, пл. Ринок, 45/10, що були накладені
відповідно до ухвали Галицького
районного суду м. Львова від 30 березня
2000 року, постанови Галицького ВДВС
Галицького районного управління
юстиції від 01 лютого 2001 року та
повідомлення приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 Р405 від 20 лютого 1999 року.

Уточнивши позовні вимоги позивач
відмовився від позовної вимоги в
частині скасування арешту на квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
накладеного ухвалою Галицького
районного суду м. Львова від 30 березня
2000 року про забезпечення позову.
Просить скасувати постанову
державного виконавця Сокальського Д.А.
від 01 лютого 2001 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження в частині накладення
арешту на квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, скасувати арешт на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що був накладений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 по
договору застави, згідно повідомлення
Р 405 від 20 лютого 1999 року, зобов'язати
Сихівський ВДВС ЛМУЮ зняти арешти з
квартири, що знаходиться за адресою: м.
Львів, пл. Ринок, 45/10, що були накладені
відповідно до ухвали Галицького
районного суду м. Львова від 30 березня
2000 року, постанови Галицького ВДВС
Галицького районного управління
юстиції від 01 лютого 2001 року та
повідомлення приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 Р405 від 20 лютого 1999 року.

В обґрунтування позову позивач
покликається на те, що 20 лютого 2003 року
ним на прилюдних торгах було придбано
квартиру, що знаходитьсяза адресою:
АДРЕСА_1. Результати зазначених
прилюдних торгів, у відповідності до
вимог чинного законодавства були
оформлені відповідним протоколом та
актом державного виконавця. В
подальшому, а саме 26 лютого 2003 року,
приватним нотаріусом ОСОБА_8 було
видано свідоцтво про придбання
арештованого майна з прилюдних торгів,
на підставі якого за ним було
зареєстровано право власності на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначена обставина
підтверджується відповідним витягом
про реєстрацію прав власності на
нерухоме майно від 06 березня 2003 року. На
сьогоднішній день, позивачем було
з'ясовано, що належна йому квартира
перебуває в арештах, що були накладені
відносно її колишніх власників -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву, в якій просить суд слухати
справу у його відсутності, позов
підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився без поважних
причин, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України
проведено заочний розгляд справи у
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися без поважних причин, хоча
належним чином були повідомлені про
час і місце розгляду справи, а тому суд
вважає за можливим розглядати справу у
його відсутності, згідно ст.169 ЦПК
України, на підставі наявних у справі
даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 лютого 1999
року, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
було укладено договір застави квартир,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений договір був посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за номером
405.

Зазначена квартира належала
заставодавцям на підставі свідоцтва
про право власності на квартиру № Г-20375
від 10 грудня 1998 року, виданого
виконавчим комітетом Львівської
міської ради народних депутатів та
передавалася в заставу на користь
ОСОБА_2, як засіб забезпечення
виконання зобов'язання по договору
позики, що був укладений між ними 20
лютого 1999 року на суму 48 960 грн.

13 квітня 1999 року нотаріусом ОСОБА_5 на
підставі ст. 75 ЗУ «Про нотаріат» було
накладено заборону відчуження
предмета застави до повернення позики
у повному розмірі, про що ним було
зроблено відповідну відмітку на
договорі застави від 20 лютого 1999 року.
Оскільки боржники належним чином не
виконували взятих на себе зобовязань
за договором позики та не повернули її,
ОСОБА_2 звернувся до Галицького
районного суду м. Львова з відповідним
позовом про стягнення заборгованості в
судовому порядку.

В ході розгляду даної справи, за заявою
ОСОБА_2, Галицьким районним судом
м.Львова 30 березня 2000 року було
винесену ухвалу про забезпечення
позову, відповіднодо якої було
накладено арешт на майно, що належить
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6. та ОСОБА_7, а
саме на квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому позов ОСОБА_2 про
стягнення коштів був задоволений та
прийнято рішення про стягнення з
відповідачів на його користь 47 340,00 грн.
заборгованостіза договором позики.
ОСОБА_2 було отримано виконавчий
лист, який в подальшому ним було
пред'явлено до виконання в Галицький
ВДВС районного управління юстиції
(тепер Сихівський ВДВС ЛМУЮ).

Виконавчою службою було відкрито
відповідне виконавче провадження, в
межах якого, державним виконавцем
Сокальським Д.А. було винесено
постанову від 01 лютого2001 року про
арешт майна боржника та оголошено
заборону на його відчуження. Зокрема,
відповідно до згаданої постанови
накладено арешт на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2. Квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 по даному
виконавчому провадженню була
виставлена на прилюдні торги і, як я вже
зазначав, придбана позивачем.

Таким чином, встановлено, що станом на
сьогоднішній день в реєстрі обтяжень
прав на нерухоме майно стосовно
квартири позивача містяться арешти, що
були накладені ще до того, як позивач
став її власником, зокрема, арешти
накладені відповідно до: ухвали суду
про забезпечення позову від 30 березня
2000 року; постанови державного
виконавця від 01 лютого 2001 року; запису
нотаріуса від 13 квітня 1999 року про
заборону відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та с. 16 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Нормами
цивільного законодавства, зокрема ст.
316, 317 ЦК України, передбачено, що правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до
законуза своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України передбачає,
що право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Поряд з цим, ст. 391, 392 та 393 ЦК
України встановлено, що власник майна
має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном. Зазначені
норми цивільного законодавства
кореспондуються і з нормами
Конституції України, зокрема із ст. 41
та 55 цього Закону, якими також
передбачено, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом, ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності, право приватної власності
є непорушним такожному гарантується
право на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа,
яка вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Таким чином, з врахуванням
вищенаведеного, суд вважає, що позов є
підставним, обґрунтованим та підлягає
до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-
215, 218, 224 ЦПК, ст.ст. 15,16, 316-317, 321, 391-393 ЦК
України, Законом України «Про
виконавче провадження» суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову державного
виконавця Сокальського Д.А. від 01
лютого 2001 року, про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження в частині накладення
арешту на квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати арешт на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що був
накладений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 по договору застави,
згідно повідомлення Р405 від 20 лютого 1999
року.

Зобов'язати Сихівський ВДВС ЛМУЮ
зняти арешти з квартири, що знаходиться
за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 45/10, що
були накладені відповідно до постанови
Галицького ВДВС Галицького районного
управління юстиції від 01 лютого 2001
року та повідомлення приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 Р405 від 20
лютого 1999 року.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10-ти днів з
дня отримання його копії. Рішення
набуває законної сили після закінчення
строку подання заяви про його перегляд.

Суддя
Л.М.Городецька