Справа № 405/7148/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 березня 2014 року Ленінський
районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого:
Циганаш І.А.

при секретарі:
Возлюбленій А.В.

за участю адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління власності та
приватизації комунального майна
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3
про визнання угоди дійсною та визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями,-

ВСТАНОВИВ :

29 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, вказуючи,
що 30 березня 2002 року між нею та ОСОБА_4
було укладено угоду про завдаток, який
було посвідчено приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр №
1216. Відповідно до вищевказаної угоди
вона передала завдаток в розмірі 2500
грн. в рахунок належних з неї 3750 грн. по
договору купівлі-продажу належного
ОСОБА_4 на праві власності житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, одержавши завдаток в сумі 2500
грн. взяв на себе зобов'язання оформити
договір купівлі - продажу вказаного
будинку до 1 вересня 2002 року.

Нотаріус, який посвідчував угоду про
завдаток не перевірив на підставі яких
правовстановлюючих документів і кому
належить будинок, що в АДРЕСА_1.
З'ясувалося, що інша 1/2 частина
вищевказаного будинку з надвірними
будівлями належить ОСОБА_6

Даний факт підтверджується договором
купівлі продажу від 22 серпня 1996 року на
підставі якого, ОСОБА_7, , ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_9, що діяла як опікун
неповнолітньої доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, склали цей договір,
згідно якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали
гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
(відповідачу) жилий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого
Міським відділом по державній
реєстрації смертей Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З померлим у неї були нормальні
відносини, він неодноразово просив
відкласти вчинення правочину у зв'язку
з його станом здоров'я. Дізналася про
його смерть в 2012 році.

Вона користується вищевказаним
будинком з лютого 2002 року, доказом
цього є запис в будинковій книзі, за
якою ОСОБА_2 зареєстрована з 23.04.2002 року
в будинку по АДРЕСА_1.

Вважає, що має всі підстави для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права відповідно до ст. ст.15,
16 ЦК України.

На момент укладання угоди про завдаток
діяв ЦК України в редакції 1963 року.
Згідно ст. 47 ЦК України в редакції 1963
року нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках, зазначених
у законі. Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою

недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті
48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін
повністю або частково виконала угоду,
що потребує нотаріального посвідчення,
а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 13 травня 2013 року
по цивільній справі № 405/756/13-ц
провадження № 2/405/163/13 позовом ОСОБА_2 до
Управління власності та комунального
майна Кіровоградської міської ради,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, яке набрало законної сили
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області 09 липня 2013
року, їй в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Але вищевказаними
рішеннями встановлено, що спадкова
справа не заводилася після смерті
ОСОБА_4

22 липня 2013 року їй була направлена
вимога, в якій ОСОБА_3 вважає себе
власником спірного будинку повністю і
вимагає від неї виселення та зняття з
реєстрації.

Просить визнати дійсною угоду від 30
березня 2002 року, укладену між нею та
ОСОБА_4, за якою на підставі угоди про
завдаток, яка була посвідчена
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстр № 1216, вона передала завдаток в
розмірі 2500 грн. в рахунок належних з неї
3750грн. по договору купівлі-продажу
належного ОСОБА_4 на праві власності 1/2
частини житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати за нею право власності на 1/2
частину будинку з надвірними
будівлями, який розташований на
земельній ділянці загальною площею 505,8
кв.м за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її
представники позовні вимоги
підтримали, посилаючись на обставини,
викладені в позові.

Відповідач представник Управління
власності та приватизації
комунального майна Кіровоградської
міської ради в судове засідання не
з'явився, до суду надав заяву про
розгляд справи у його відсутності,
просить відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином повідомлені про розгляд
справи, причини неявки в судове
засідання не повідомили, в минулих
судових засіданнях заперечували щодо
задоволення позовних вимог позивача,
просили застосувати строк позовної
давності, оскільки ОСОБА_2 уклала угоду
про завдаток 30.03.2002 року, відповідно до
умов зазначеної угоди оформлення
договору купівлі - продажу мало
відбутися до 01.09.2002 року, таким чином
строк позовної давності розпочав свій
перебіг 01.09.2002 року і сплив 01.09.2005 року,
пропущено його без поважних причин,
пояснили, що ОСОБА_4 є дідусем
відповідача, про належність їй права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 їй не було відомо і про це ніхто
не казав, так як вона була
неповнолітньою. Про право власності на
будинок їй повідомили в 2011 році орган
опіки та піклування, коли проживала у
прийомній сім'ї. Крім того, вказала, що в
будинку дійсно проживає позивач
ОСОБА_2, її права власності на будинок
не визнає. Вважають, що договір
завдатку не є підставою для вселення в
будинок та набуття права власності.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідка ОСОБА_11, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦК Української
РСР (в редакції 1963 року) угоди можуть
укладатись усно або в письмовій формі
(простій чи нотаріальній).

Згідно ч.1 п.2,3, ч.2 ст. 44 ЦК Української
РСР (в редакції 1963 року) повинні
укладатись у письмовій формі угоди
громадян між собою на суму понад сто
карбованців, інші угоди громадян між
собою, відносно яких закон вимагає
додержання письмової форми. Письмові
угоди повинні бути підписані
особами, які їх укладають.

Відповідно до ч.1 ст. 45 ЦК Української
РСР (в редакції 1963року) недодержання
форми угоди, якої вимагає закон, тягне
за собою недійсність угоди лише в разі,
якщо такий наслідок прямо зазначено в
законі.

Згідно ст.46 ЦК Української РСР (в
редакції 1963року) недодержання простої
письмової форми, що вимагається
законом (стаття 44 цього Кодексу),
позбавляє сторони права в разі спору
посилатися для підтвердження угоди на
показання свідків, а у випадках,
прямо зазначених у законі, тягне за
собою недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу.

У відповідності до ст. 47 ЦК Української
РСР (в редакції 1963 року) нотаріальне
посвідчення угод обов'язкове лише у
випадках, зазначених у законі.
Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу. Якщо одна з сторін
повністю або частково виконала угоду,
що потребує нотаріального посвідчення,
а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Згідно ст. 48 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 року) недійсною є та угода,
що не відповідає вимогам закону, в
тому числі ущемлює особисті або
майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР
(в редакції 1963 року) за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 225 вищезгаданого Кодексу
право продажу майна, крім випадків
примусового продажу, належить
власникові.

У відповідності до 227 ЦК Української
РСР (в редакції 1963 року) договір
купівлі-продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору
(стаття 47 цього Кодексу). Договір
купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

В судовому засіданні встановлено, що
30.03.2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
укладено договір завдатку, згідно
якого ОСОБА_2 передала завдаток в
розмірі 2500 грн. в рахунок належних з
неї 3750 грн. по договору купівлі -
продажу належного ОСОБА_4 на праві
власності житлового будинку під
АДРЕСА_1, а ОСОБА_4, що мешкає в АДРЕСА_1,
одержавши завдаток в сумі 2500 грн.
зобов'язався оформити договір купівлі -
продажу вказаного житлового будинку до
01.09.2002 року. Пунктом 2 вищевказаного
договору передбачено, що в разі
невиконання договору (відмови від
оформлення договору купівлі - продажу
належного ОСОБА_4 житлового будинку),
він сплачує подвійну суму завдатку 5000
грн. Пунктом 3 угоди про завдаток
передбачено, що у випадку невиконання
договору з вини ОСОБА_2 завдаток в сумі
2500 грн. залишається у ОСОБА_4.( а.с.51).

Крім того, в судовому засіданні
з'ясовано, що відповідно до договору
купівлі - продажу 22.08.1996 року ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 «продавці», та ОСОБА_4 та ОСОБА_9,
що діє як опікун неповнолітньої
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали цей
договір про вищезазначене, а саме -
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1 загальною площею 41.1 кв.м.( а.с.52)

Таким чином, відповідачу ОСОБА_3
відповідно до вищевказаного договору
належить 1/2 частина вищевказаного
будинку.

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав, виданого Кіровоградським ООБТІ
від 09.10.2012 року вбачається, що житловий
будинок АДРЕСА_1 належить 1/1 (приватна
спільна сумісна) ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на
підставі дублікату договору купівлі -
продажу від 18.09.2012 року,
Кіровоградський обласний державний
нотаріальний архів (а.с. 53).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 08.04.2011року, актовий
запис № 3314( а.с.54).

У відповідності до висновку про
вартість об'єкта нерухомого майна ТОВ
«Юридично - експертна компанія
«Юрконсалтінг» ринкова вартість
житлового будинку, загальною площею 56,8
кв.м. з надвірними будинками, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 складає
126 313,33 грн. ( без урахування ПДВ) та 151576
грн. ( з урахуванням ПДВ) (а.с. 59).

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 підтвердив факт продажу ОСОБА_4
ОСОБА_2 спірного будинку за 700 доларів
США.

З листа Кіровоградської міської
державної нотаріальної контори № 1 вих.
№ 11/01-16 від 10.01.2014 року видно, що за
даними Спадкового реєстру
(інформаційна довідка зі Спадкового
реєстру за № 36283770 від 10.01.2014 року)
відсутні дані щодо спадкової справи до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_4 ( а.с. 85-86).

Згідно рішення Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 22 листопада 2005
року позбавлено батьківських прав
ОСОБА_9 відносно її неповнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 13.05.2013
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Управління власності та
комунального майна Кіровоградської
міської ради, ОСОБА_3 про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

Виходячи з положень ст. ст. 178 та 195 ЦК
УРСР угода про завдаток за своєю
правовою природою, не породжує право
володіння, користування та
розпорядження нерухомим майном, тобто
не породжує права власності нерухомого
майна, а діє лише як забезпечення
майбутніх правовідносин продавця та
покупця, у разі порушення яких настають
несприятливі фінансові наслідки для
винної сторони, що виражаються у сплаті
коштів.

Укладаючи Угоду про завдаток сторони
передбачили свої права, обов'язки та
відповідальність за порушення умов
угоди.

Так, як свідчить п.1 вказаної угоди
ОСОБА_2 в момент укладення угоди
передала ОСОБА_4 2500 грн., з належних з
неї 3750 грн., в свою чергу, останній, як
свідчить п.2 угоди, зобов'язався або
укласти договір купівлі-продажу
житлового будинку до 1 вересня 2002 року
або повернути завдаток у подвійному
розмірі, а саме в сумі 5000 грн.

За період з 31.03.2002 року і по дату смерті
ОСОБА_4 інші угоди між сторонами не
укладалися.

Отже, як свідчить п.2 угоди про завдаток
від 30.03.2002 року у разі не укладення
договору купівлі-продажу будинку до
01.09.2002 року з вини ОСОБА_4, останній мав
сплатити ОСОБА_2 5000 грн.

В той же час 01 вересня 2002 року є
водночас датою порушення прав ОСОБА_2 і
датою початку перебігу позовної
давності на звернення до суду за
захистом своїх прав чи на укладення
договору, чи на стягнення 5000 грн.

Згідно умов угоди про завдаток було
передбачено, що договір
купівлі-продажу мав бути укладеним до
01.09.2002 року. Після настання вказаного
терміну, у разі невиконання даного
обов'язку, інша сторона починаючи з
01.09.2002 року і до 01.09.2005 року (з
врахуванням загальних строків
позовної давності) мала право
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права.

Проте ОСОБА_2 до вказаного строку не
скористалася своїм правом на звернення
до суду за захистом своїх прав та
звернулася до суду лише у 2013 році, тобто
після спливу строків позовної
давності, що суперечить приписам ст. 71,
76, 80 ЦК УРСР (ст. 257, 261, 267 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, те,
що ОСОБА_2 звернулася за захистом свого
порушеного права після спливу строків
позовної давності, суд приходить до
висновку що позивач неправомірно
просить визнати за нею право власності
на 1/2 частину спірного будинку на
підставі угоди про завдаток вважає, що
це є договір купівлі - продажу будинку,
оскільки угоду про завдаток ОСОБА_4 не
мав права укладати на весь будинок без
надання згоди співвласника і
спеціального дозволу органу опіки та
піклування, так як співвласником
будинку була малолітня дитина, крім
цього угода про завдаток не породжує
право володіння,

користування та розпорядження
нерухомим майном, тобто не породжує
права власності нерухомого майна, тому
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
повинно бути відмовлено.

Дані відносини регулюються ст.ст. 42, 44-48,
71, 74-76, 80, 178, 195, 224-225, 227 ЦК Української РСР
(в редакції 1963року), Прикінцевими та
перехідними положеннями Цивільного
Кодексу України в редакції 2004 року,
ст.ст. 317, 321, 328, 355, 368 - 370, 570, 571, 598, 608, 655-658 (
в редакції 2004 року).

Відповідно до ст.79 ЦПК України ОСОБА_2
сплатила судовий збір на користь
держави в розмірі 344,10 грн.( 114,70 грн. +
229,40грн.).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218
ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління власності та приватизації
комунального майна Кіровоградської
міської ради, ОСОБА_3 про визнання
угоди дійсною та визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями під
АДРЕСА_1 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
до Апеляційного суду Кіровоградської
області. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Циганаш І.А.