Справа № 136/2531/13-ц Провадження №
22-ц/772/849/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Мочульська Л. Т.Категорія:
45Доповідач: Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої:
Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина
В.П. ,Стеблюк Л.П.

при секретарі:
Іщук О.В.

за участю
представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - Бойко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до головного
управління Дерземагентства у
Вінницькій області про визнання
рішення головного управління
Дерземагентства у Вінницькій області
незаконним та зобов'язання надання в
оренду земельної ділянки для ведення
фермерського селянського господарства
за апеляційною скаргою головного
управління Дерземагентства у
Вінницькій області на рішення
Липовецького районного суду від 29.01.2014
року ,-

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовом до головного
управління Дерземагентства України у
Вінницькій області про визнання
незаконною бездіяльності управління
щодо прийняття відповідно до вимог
частин 1-3 ст .123 ЗК України рішення про
відмову у наданні дозволу
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення вільної земельної ділянки
із складу земель резервного фонду ,
загальною площею 123 га на території
Скитівської сільської ради
Липовецького району ,розташованої за
межами населеного пункту та надання
їй земельної ділянки в оренду на 49
років для ведення селянського
фермерського господарства .

В обґрунтування позову ОСОБА_4
послалася на те, що 19.03.2013 року вона
звернулася до Головного управління
Дерземагентства у Вінницькій області з
заявою про надання їй дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення вказаної вільної земельної
ділянки для ведення селянського
фермерського господарства , проте
отримала відповідь про необхідність
уточнення нею осіб ,які будуть
працювати у її фермерському
господарстві. Виконавши вимоги ,вона
08.04.2013 року повторно звернулась з
аналогічною заявою до відповідача ,
надавши вже всі необхідні документи,
проте отримала лист - відмову у
наданні такого дозволу від 04.06.2013 року.

В ході розгляду справи позовні вимоги
частково змінила, просила зобов'язати
відповідача надати дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
вказаної земельної ділянки за
зазначеною адресою в оренду терміном
на 49 років для ведення селянського
фермерського господарства .

Липовеький районний суд рішенням від
29.01.2014 року позов задовольнив, визнав
незаконними рішення головного
управління Держземагентства у
Вінницькій області викладене у формі
листа про відмову у наданні дозволу
на розробку проекту землеустою щодо
відведення земельної ділянки зі складу
земель резервного фонду для ведення
селянського фермерського
господарства. Зобов'язав управління
Держземагентства у Вінницькій області
у межах своєї компетенції розглянути
та вирішити питання надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

У апеляційній скарзі управління
Держземагентства у Вінницькій області
просить вказане рішення скасувати
через порушення судом норм
матеріального і процесуального права
,а по справі ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити
.Зазначили, що суд невірно встановив
обставини по справі, допустив
невідповідність висновків суду їм,
порушив норми процесуального права
щодо забезпечення участі в справі
осіб, права та обов'язки яких
зачіпаються даним рішенням.

Заслухавши доповідача ,осіб, що беруть
участь в справі, перевіривши матеріали
справи, рішення суду та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає відхиленню .

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.4 ст.122 ЗК України
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до Положення про державне
земельне агентство земельних ресурсів
України ,затвердженого Указом
Президента України від 8 квітня 2011 року
№ 445 Державне агентство земельних
ресурсів України (Держземагентство
України) є центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Частинами першою, другою, третьою,
чотирнадцятою статті 123 Земельного
кодексу України передбачено, що
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування .Рішення
зазначених органів приймається на
підставі проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у разі:
зміни цільового призначення земельних
ділянок відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки у
користування або залишення клопотання
без розгляду можуть бути оскаржені до
суду.

Отже ,закон передбачає вичерпний
перелік підстав для відмови у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою .

Як встановлено судом , підставою для
відмови у наданні позивачу дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
для ведення селянського фермерського
господарства загальною площею 123 га на
території Скитівської сільської ради
Липовецького району ,розташованої за
межами населеного пункту, стало те,
що такий дозвіл було дано іншій особі.

Задовольняючи позов ,суд першої
інстанції, ,посилаючись на
необхідність дотримання вимог ст.60 ЦПК
України, обґрунтовано виходив з того,
що відповідач не надав суду належних
і допустимих доказів наявності
передбачених ч.3 ст.123 ЗК підстав для
відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою а
також наявності речових прав на
вказану ділянку інших осіб. Вважаючи
,що територіальний орган державної
влади та їх посадові особи в даних
правовідносинах діяли з порушенням ч.2
ст.19 Конституції України та
безпідставно відмовили позивачці в
реалізації її права ,суд. задовольнив
позов.

Суд вірно встановив обставини справи,
належним чином перевірив їх доказами
,які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України,
правильно визначив спірні
правовідносини та застосував правову
норму ,що їх регулює ,та дійшов
підставного висновку про задоволення
позову .

Доводи скарги про те, що суд не звернув
уваги на ту обставину, що зверненню
позивачки до відповідача з
клопотанням передувало звернення
іншої юридичної особи з аналогічним
клопотанням щодо тієї ж ділянки, не
заслуговують на увагу, оскільки не
підтверджуються та спростовуються
матеріалами справи, відсутністю у
відмові найменування цієї юридичної
особи ,що унеможливлює перевірку
законності відмови та дій відповідача.
Крім того, вказана відповідачем дата
звернення іншої юридичної особи -
22.04.2013року свідчить про першість
розгляду звернення позивачки у
вирішенні її питання та відсутність
законних підстав відмови.

В зв'язку з викладеним, а також тим ,що
відповідач в засідання суду першої
інстанції не надав жодних доказів про
іншу юридичну особу ,якій такий дозвіл
ніби -то був виданий та про
порушення при розгляді справи її прав
, доводи скарги про порушення судом
норм процесуального права і
незаконність рішення суду з підстав
незалучення цієї особи ,є
безпідставними.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права ,а тому підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу головного
управління Дерземагентства у
Вінницькій області відхилити.

Рішення Липовецького районного суду
від 29.01.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: