національностей та релігій Київської
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

Головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.

за участю прокурора Вакуленко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом заступника прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області до ОСОБА_1, Бобрицької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, треті особи:
Управління культури національностей
та релігій Київської обласної
державної адміністрації, Головне
управління державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Київській області, Департамент
екології та природних ресурсів
Київської обласної державної
адміністрації, Управління водних
ресурсів у місті Києві та Київській
області, Управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, Державне спеціалізоване
лісозахисне підприємство
«Київлісозахист», Відділ
містобудування та архітектури
Києво-Святошинської РДА Київської
області, Головне управління
Держземагентства у Київській області,
ТОВ «Інститут перспективного
проектування та техніко-економічних
досліджень» про скасування рішення та
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року заступник
прокурора Києво-Святошинського району
Київської області в інтересах держави
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області в
порядку цивільного судочинства за
даним позовом.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що рішенням XVIII
сесії ІV скликання Бобрицької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 25.09.2008 № 480
«Про надання дозволу на складання
проекту відводу земельної ділянки в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_1 в селі Бобриця» надано ОСОБА_1
дозвіл на складання проекту відводу
земельної ділянки площею 0,61 га в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства в
селі Бобриця та доручено
землевпорядній організації розробити
проект відводу землі в приватну
власність для ведення особистого
селянського господарства та подати
його на розгляд обласному управлінню
земельних ресурсів у строк
передбачений договором для здійснення
державної землевпорядної експертизи.

Рішенням ХХІІ сесії ІV скликання
Бобрицької сільської ради від 07.05.2009 №
577 затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_1, загальною площею 0,61 га в с.
Бобриця.

На підставі вказаного рішення
Бобрицької сільської ради від 07.05.2009 №
577 на ім'я ОСОБА_1 виданий державний акт
серії ЯД №772026 на право власності на
земельну ділянку площею 0,61га, яка
розташована в межах Бобрицької
сільської ради Києво-Святошинського
району, з кадастровим номером
:040:0042, для ведення особистого
селянського господарства.

Вищезазначені рішення Бобрицької
сільської ради від 25.09.2008 № 480, від 07.05.2009
№ 577 та виданий на їх підставі
державний акт на право власності на
земельну ділянку суперечать вимогам
законодавства, отже повинні бути
визнані незаконними та скасовані з
наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 116, ч. ч. 6-10 ст. 118
Земельного кодексу України (в редакції
чинній з 14.10.2008 по 10.12.2009) громадяни
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності, зокрема, у разі одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом, за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
на підставі проектів землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, який
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
землеустрій» та п. 8 Порядку № 677,
відповідністю документації із
землеустрою вимогам законодавства є
відповідність її складу, змісту і
правил оформлення відповідній
нормативно-технічній документації з
питань здійснення землеустрою.

На той час, виготовлення проекту
землеустрою було врегульовано,
головним чином, відомчими актами
ненормативного характеру, насамперед,
Еталоном проекту відведення земельної
ділянки юридичним та фізичним особам
для будь-яких потреб (далі - Еталон),
затвердженого Першим заступником
голови Державного комітету України по
земельних ресурсах А. Третяком 18.06.1999.

Як вказано у вступі до Еталону, він є
«обов'язковим для всіх органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, державних та інших
землевпорядних органів при розробці
проектів відведення земельних
ділянок».

Згідно ст. 14 Закону України «Про
землеустрій» здійснення землеустрою і
державного контролю за його
проведенням, розроблення та
затвердження в установленому
законодавством порядку
нормативно-технічних документів,
державних стандартів, норм і правил у
сфері землеустрою належить до
повноважень центрального органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Відповідно до Положення про Державний
комітет України по земельних ресурсах
(далі - Положення), затвердженого Указом
Президента України від 14.08.2000 № 970/2000,
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів є Державний
комітет України по земельних ресурсах
(Держкомзем).

Пунктом 3 Положення встановлено, що
одним із основних завдань Держкомзему
є проведення землеустрою.

Згідно п.п. 1, 8 п. 4 Положення Держкомзем
відповідно до покладених на нього
завдань бере участь у формуванні та
реалізації державної політики щодо
регулювання земельних відносин,
забезпечує механізм її запровадження,
розглядає та затверджує
нормативно-технічну документацію щодо
проектування, у межах своєї
компетенції.

Отже, в період з 25.09.2008 по 07.05.2009 Еталон
використовувався як нормативний акт,
яким встановлено вимоги до складу та
змісту проекту землеустрою.

Відповідно до ст. ст. 20, 118, 123, 124, 136, 184
Земельного кодексу України, п. 2 Порядку
№ 677 (в редакціях чинних в період з
25.09.2008 по 07.05.2009), проект землеустрою
розробляється у разі:

-зміни цільового призначення земельної
ділянки відповідно до закону;

-надання, передачі земельної ділянки,
вилучення (викупу), відчуження
земельної ділянки (її частини), межі
якої не встановлено в натурі (на
місцевості).

В даному проекті землеустрою, в
порушення ст. ст. 116, 118, 186 Земельного
кодексу України, ст. ст. 22, 25, 29, 30, 34
Закону України «Про землеустрій»,
Порядку № 677, Тимчасового порядку
ведення державного реєстру земель,
затвердженого наказом Держкомзему від
02.07.2003 № 174 (втратив чинність 20.08.2012),
Еталону, в період з 25.09.2008 по 07.05.2009,
відсутні:

-вихідна земельно-кадастрова
інформація;

-заява ОСОБА_1 про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою;

-умови відведення земельної ділянки;

-технічне завдання;

-викопіювання із чергового
кадастрового плану;

-креслення перенесення меж земельної
ділянки в натуру (на місцевість) із
зазначенням прив'язки опорних пунктів
до Державної геодезичної мережі;

-відомості про обчислення площі
земельної ділянки;

-експлікація угідь (склад земельних
угідь відповідно з ф. № 6-зем);

-відомості про наявність чи
відсутність обмежень земельної
ділянки надані Управлінням земельних
ресурсів у Києво-Святошинському
районі;

-рішення Бобрицької сільської ради про
визначення відновної вартості зелених
насаджень;

-висновок Управління земельних
ресурсів у Києво-Святошинському районі
про погодження проекту землеустрою.

Наявність в проекті землеустрою
вихідної земельно-кадастрової
інформації, відомостей про обчислення
площі земельної ділянки, рішення
Бобрицької сільської ради про
визначення відновної вартості зелених
насаджень не передбачено також змістом
до даного проекту.

Згідно ст. 32 Закону України «Про
землеустрій», п. 9 Положення про
Державний фонд документації із
землеустрою, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 №
1553, п. 3.6. Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності щодо
проведення землевпорядних та
землеоціночних робіт, затверджених
наказом Держкомзему та
Держкомпідриємництва від 13.02.2001 № 28/18,
додатку 1 до Типового договору про
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
«Завдання на виконання робіт» (далі -
Типовий договір), затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.2004 № 266, проект землеустрою має
виготовлятися у трьох примірниках
(один - замовнику, другий - органу по
земельних ресурсах, третій - Державному
фонду документації із землеустрою).

Пунктом 1.4. Типового договору
встановлено, що отриманий внаслідок
виконання договору проект є власністю
замовника.

Додатком 2 до Положення про Державний
фонд документації із землеустрою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.11.2004 № 1553 (в
редакції чинній до 19.10.2012), облік та
зберігання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
здійснюють районні та міські відділи
(управління) земельних ресурсів
Держкомзему.

В пояснювальній записці до проекту
землеустрою зазначено, що даний проект
розроблено згідно вимог Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі.

При цьому, Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою наказом Держкомзему від
04.05.1999 № 43 (втратив чинність 23.08.2013), було
встановлено вимоги до складу та змісту
технічної документації зі складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою, а не проекту землеустрою.

Клопотання ОСОБА_1 не містить дати
підпису, що не відповідає приписам ст.
ст. 1, 3, 5 Закону України «Про звернення
громадян».

В пункті 13 висновку Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Київській
області від 18.02.2009 № 06-13/1328/1 зазначено,
що земельна ділянка, яка відводиться
ОСОБА_1, межує із землями сільської ради
та землями наданими в користування
громадян.

В той же час, в пояснювальній записці до
проекту землеустрою, кадастровому
плані земельної ділянки, акті
спеціального обстеження земельної
ділянки від 24.02.2009 зазначено, що
земельна ділянка межує тільки із
землями Бобрицької сільської ради.

Тобто, в проекті землеустрою наявні
документи, що містять суперечливі
відомості про земельну ділянку.

В акті спеціального обстеження
земельної ділянки від 24.02.2009 зазначено,
що на земельній ділянці росте 11 дерев
вільхи діаметрами 8-20 см і одна береза
діаметром 4 см і висотою 5 м. Всі дерева
природного походження.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів», п. п. 2,
3, 11 Порядку видалення дерев, кущів,
газонів і квітників у населених
пунктах, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №
1045 (в редакції чинній в період з 27.06.2008
по 20.02.2009), п. п. 7.1., 7.2. Правил утримання
зелених насаджень у населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово- комунального господарства
України від 10.04.2006 № 105, у разі
відведення в установленому порядку
фізичній або юридичній особі земельної
ділянки, яка вкрита деревною
рослинністю, в тому числі самосійною і
порослевою, з діаметром кореневої
шийки діаметром 5 см і більше, ці особи
повинні відшкодовувати відновну
вартість цих зелених насаджень.

Видалення зелених насаджень на
території населеного пункту
здійснюється за рішенням виконавчого
органу міської, селищної, сільської
ради на підставі ордера.

Підставою для прийняття рішення
компетентним органом є заява юридичної
чи фізичної особи про видалення
зелених насаджень та акт обстеження
зелених насаджень, що підлягають
видаленню.

В проекті землеустрою відсутнє рішення
Бобрицької сільської ради про
визначення відновної вартості зелених
насаджень, які ростуть на земельній
ділянці, що передається у власність
ОСОБА_1

Тобто, встановлено, що рішення ХХІІ
сесії ІV скликання Бобрицької
сільської ради від 07.05.2009 № 577 ОСОБА_1
про передачу у приватну власність
земельної ділянки винесено без
достатніх правових підстав.

Окрім, того вищевказане
підтверджується висновком експертного
земельно-технічного дослідження від
11.09.2013 №8312/13-41, в якому встановлено, що
проект із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_1 не відповідає
вимогам законодавства, у зв'язку з чим
при затвердженні даного проекту
землеустрою Бобрицькою сільською
радою не дотримано вимого земельного
законодавства, чинного на той час.

З урахуванням наведеного, для
відновлення становища, яке існувало до
порушення, повинні бути визнані
недійсними рішення Бобрицької
сільської ради від 25.09.2008 №
480, від 07.05.2009 № 577 та виданий на їх
підставі державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку.

А тому, заступник прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області просив визнати недійсним
рішення ХХІІ сесії ІV скликання
Бобрицької сільської ради від 07.05.2009 №
577 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в приватну власність для
ведення особистого селянського
господарства гр. ОСОБА_1 в с. Бобриця».
Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯД № 772026, виданий ОСОБА_1

В судовому засіданні прокурор
Києво-Святошинської районної
прокуратури Київської області позовні
вимоги підтримав та просив позов
задоволити.

Представники ОСОБА_1 проти задоволення
позову заперечували, та просили у
позовних вимогах відмовити.

Відповідач Бобрицька сільська рада
Києво-Святошинского району Київської
області направила до суду лист в якому
просила розгляд справи проводити без
представника сільської ради.

Третя особа Відділ містобудування та
архітектури Києво-Святошинської РДА
Київської області направив до суду
лист в якому просив розгляд справи
проводити без участі представника
відділу та прийняти рішення згідно
чинного законодавства.

Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області направило до суду
клопотання в якому просило проводити
розгляд справи без участі представника
управління.

Представник Державного
спеціалізованого лісозахисного
підприємства «Київлісозахист»
направив до суду заяву, в якій просив
проводити розгляд справи без його
участі, а позов вирішити згідно чинного
законодавства України.

Департамент екології та природних
ресурсів Київської обласної державної
адміністрації направило до суду
клопотання про розгляд справи без
участі представника Департаменту.

ТОВ «Інститут перспективного
проектування та техніко-економічних
досліджень» направило до суду лист з
письмовими поясненнями щодо справи та
просили проводити розгляд справи без
їх участі.

Головне управління державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Київській області направило до суду
клопотання про розгляд справи без
участі їх представника.

Інші сторони по справі про день, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи
перевіривши матеріали справи та
зібрані в ній докази, приходить до
висновку що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

В силу ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність

земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів
у межах норм безоплатної
приватизації, подають клопотання до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб)
та документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі
якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою
сторін.

Згідно ст. 122 ЗК України сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Як встановлено в судовому засіданні,
рішенням XVIII сесії ІV скликання
Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 25.09.2008 № 480 «Про надання
дозволу на складання проекту відводу
земельної ділянки в приватну власність
для ведення особистого селянського
господарства гр. ОСОБА_1 в селі Бобриця»
надано ОСОБА_1 дозвіл на складання
проекту відводу земельної ділянки
площею 0,61 га в приватну власність для
ведення особистого селянського
господарства в селі Бобриця та
доручено землевпорядній організації
розробити проект відводу землі в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
та подати його на розгляд обласному
управлінню земельних ресурсів у строк
передбачений договором для здійснення
державної землевпорядної експертизи.

АТЗТ «Інститут перспективного
проектування та техніко-економічних
досліджень» було розроблено проект із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
гр. ОСОБА_1 в с. Бобриця Бобрицької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області.

Даний проект був погоджений Висновком
Відділу містобудування та архітектури
Києво-Святошинської РДА від 27.01.2009 р.,
Висновком державної
санітарно-епідеміологічної служби від
24.02.2009 р., Висновком Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Київській
області від 18.02.2009 р., Висновком
Управління культури і туризму
Київської обласної державної
адміністрації 19.02.2009 р., Київського
обласного виробничого управління
меліорації і водного господарства від
03.04.2009 р. А також затверджений Актом
спеціального обстеження земельної
ділянки площею 0,6100 га, яка знаходиться
в с. Бобриця, Києво-Святошинського
району Державного спеціалізованого
лісозахисного підприємства
«Київлісозахист» та висновком
державної експертизи землевпорядної
документації від 07 квітня 2009 р. № 13-57е
затвердженого Начальником Головного
управління Держкомзему у Київській
області.

Рішенням ХХІІ сесії ІV скликання
Бобрицької сільської ради від 07.05.2009 №
577 затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_1, загальною площею 0,61 га в с.
Бобриця.

На підставі вказаного рішення
Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 07.05.2009 № 577 на ім'я ОСОБА_1
виданий державний акт серії ЯД №772026 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,6100 га, яка розташована в с.
Бобриця Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, з кадастровим номером
:01:040:0042, для ведення особистого
селянського господарства.

Рішенням XVIII сесії V скликання
Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 18 квітня 2013 року № 611-18-V
«Про розгляд подання Прокуратури
Києво-Святошинського району»
скасовано рішення Бобрицької
сільської ради від 07.05.2009 № 577 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
гр. ОСОБА_1 в с. Бобриця».

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
21.08.2013 року в адміністративній справі №
369/5649/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання незаконними дій
суб'єкта владних повноважень, визнання
незаконним та скасування рішень та
зобов'язання не вчиняти дії
постановлено визнати незаконними дії
суб'єкта владних повноважень,
Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, щодо прийняття рішення XVIII
сесії V скликання Бобрицької сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 18 квітня 2013 року
№ 611-18-V «Про розгляд подання
Прокуратури Києво-Святошинського
району». Визнати незаконним та
скасувати рішення XVIII сесії V скликання
Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 18 квітня 2013 року № 611-18-V
«Про розгляд подання Прокуратури
Києво-Святошинського району».

Відповідно до даної постанови
Києво-Святошинського районного суду
Київської області встановлено що,
згідно висновку державної експертизи
землевпорядної документації від 7
квітня 2009 року № 13-57е поданий на
державну експертизу вказаний проект
відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, і оцінюється
позитивно.

Стаття 61 ЦПК України визначає що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень пункту 3 розділу
Х Декларації про державний
суверенітет України від 16 липня 1990 року
за № 55-XII, яка належить до актів
конституційного законодавства, та
положень статті 19 Закону України «Про
міжнародні договори України» від 29
червня 2004 року за № 1906-IV, в Україні
закріплено принцип пріоритету
загальновизнаних норм міжнародного
права перед нормами
внутрішньодержавного права,
відповідно до яких, в разі, якщо
міжнародним договором України, який
набрав чинності в установленому
порядку, встановлено інші правила, ніж
ті, що передбачені у відповідному акті
законодавства України, - то
застосовуються правила міжнародного
договору.

07.07.1997 року Верховною Радою України
прийнято закон України за N 475/97-ВР «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», які відповідно до
положень статті 9 Конституції України
стали частиною національного
законодавства України.

В свою чергу, відповідно до положень
Протоколу № 1 до цієї Конвенції, не
можуть застосовуватися норми
внутрішньодержавних
нормативно-правових актів (за винятком
норм конституційних актів), що
суперечать цим положенням.

Крім того, відповідно до положень
статті 27 Віденської конвенції про
право міжнародних договорів, до якої
Україна приєдналась згідно указу
Президії Верховної Ради Української
РСР «Про приєднання Української
Радянської Соціалістичної Республіки
до Віденської конвенції про право
міжнародних договорів» від 14 квітня 1986
року за № 2077-XI, яка також є частиною
внутрішнього законодавства України, не
можна посилатись на положення
внутрішнього права України, як на
виправдання для невиконання умов
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року і протоколів до
неї.

Згідно положень статті 32 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, юрисдикція Європейського суду з
прав людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування цієї
Конвенції та протоколів до неї.

Вищезазначені тлумачення містяться у
рішеннях, що постановляє Європейський
суд з прав людини. Відповідно до
положень статті 46 Конвенції про захист
прав і основних свобод людини 1950 року,
Україна, як сторона цієї Конвенції,
зобов'язалась виконувати рішення
Європейського суду з прав людини.

Положеннями статті 19 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV,
Конвенцію про захист прав і основних
свобод людини 1950 року та практику
Європейського суду з прав людини
визнано джерелом права в Україні та
покладено на суди обов'язок при
здійсненні судочинства застосовувати
у своїх рішеннях тлумачення Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини 1950 року, які надані
Європейським судом з прав людини.

В положеннях пункту 53 Рішення по справі
«Сичов проти України» (справа за
заявою № 4773/02), Європейський суд з прав
людини зазначає, що держава несе
відповідальність за недотримання
своїх обов'язків, передбачених
положеннями статті 1 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, щодо забезпечення збереження,
закріплених цією Конвенцією та
Протоколом № 1 до неї, прав та свобод на
національному рівні для кожного, хто
знаходиться під їх юрисдикцією. Таким
чином, Україна, в особі її
уповноважених органів, несе
відповідальність за належне
дотримання прав ОСОБА_1 на
безперешкодне користування належною
їй земельною ділянкою.

Згідно рішення Європейського суду з
прав людини від 25.07.2002р. у справі за
заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг"
проти України", а також згідно рішення
Європейського суду з прав людини від
28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95
„Брумареску проти Румунії"
встановлено, що існує усталена судова
практика конвенційних органів щодо
визначення основним елементом
верховенства права принципу правової
певності, який передбачає серед іншого
і те, що у будь-якому спорі рішення суду,
яке вступило в законну силу, не може
бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько
проти України" (заява №60750/00) зазначено,
що для цілей ст. 6 виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як невід'ємна частина
„судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005р. по справі „Чіжов
проти України" (заява №6962/02)
Європейський суд з прав людини
зазначив, що позитивним обов'язком
держави є організація системи
виконання рішень таким чином, щоб
переконатися, що неналежне зволікання
відсутнє та що система ефективна і
законодавчо, і практично, а нездатність
державних органів ужити необхідних
заходів для виконання рішення
позбавляє гарантії, передбаченої
параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
-ЦПК України) кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено,
що здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно положень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року №14 «Про судове
рішення у цивільній справі» і
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, що містяться в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість.

Таким чином, зважаючи на все
вищевикладене, приходить до висновку
про необгрунтованість позовних вимог
стосовно того, що рішення ХХІІ сесії ІУ
скликання Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 07.05.2009 р. № 577 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
гр. ОСОБА_1 в с. Бобриця» винесено без
достатніх правових підстав, оскільки,
проект із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства гр. ОСОБА_1 в с. Бобриця
Бобрицької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, пройшов всі висновки про його
погодження відповідних державних
установ, а також пройшов державну
експертизу, та був визнаний таким що
відповідає вимогам чинного
законодавства України, нормам і
правилам, і був позитивно оцінений.

Більш того постановою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області, яка набрала
законної сили, підтверджено
правомірність вищезгаданого проекту
землеустрою, а також рішення
Бобрицької сільської ради від 07.05.2009 №
577 яким затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_1, загальною площею 0,61 га в с.
Бобриця.

Суд, критично відноситься на посилання
прокурора, як на доказ невідповідності
вищезгаданого проекту землеустрою
вимогам законодавства України, на
висновок експертного
земельного-технічного дослідження від
11.09.2013 р. № 8312/13-41, проведеного головним
судовим експертом Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, згідно якого надана копія
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_1 не відповідає
вимогам законодавства, у зв'язку з чим
при затвердженні даного проекту
землеустрою Бобрицькою сільською
радою не дотримано вимого земельного
законодавства, чинного на той час,
оскільки даний висновок експерта
ґрунтувався на копії проекту
землеустрою, в якого були відсутні
деякі аркуші, та був оформлений не у
відповідності до норм чинного
законодавства.

Крім того, допитаний в судовому
засіданні експерт ОСОБА_5 пояснив що
висновок експертного
земельного-технічного дослідження від
11.09.2013 р. № 8312/13-41 був складений ним на
підставі наданих йому документів із
прокуратури Києво-Святошинського
району Київської області, інших
письмових матеріалів ним не
витребувались.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

На підставі ст. ст. 118-122 Земельного
кодексу України, Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року №14
«Про судове рішення у цивільній
справі», практики рішення
Європейського суду з прав людини, та
керуючись ст. ст. 3, 11, 57, 60, 61, 208, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові заступника прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області до ОСОБА_1, Бобрицької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, треті особи:
Управління культури національностей
та релігій Київської обласної
державної адміністрації, Головне
управління державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Київській області, Департамент
екології та природних ресурсів
Київської обласної державної
адміністрації, Управління водних
ресурсів у місті Києві та Київській
області, Управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, Державне спеціалізоване
лісозахисне підприємство
«Київлісозахист», Відділ
містобудування та архітектури
Києво-Святошинської РДА Київської
області, Головне управління
Держземагентства у Київській області,
ТОВ «Інститут перспективного
проектування та техніко-економічних
досліджень» про скасування рішення та
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Т.В. Дубас