Справа №705/1595/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року
м. Умань

Уманський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої - судді
Черниш Т.О.

при
секретарі Шевчук Н.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Умань цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки ( пені) за прострочення
сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року позивач
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
неустойки ( пені) за прострочення
сплати аліментів . В позові позивач
вказує, що 14 лютого 2003 року вона
уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у
відділі реєстрації актів
громадянського стану Уманського
міськрайонного управління юстиції
Черкаської області. Від шлюбу у них є
син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 20
вересня 2012 року шлюб між ними
розірвано. Рішенням Уманського
міськрайонного суду від 07.02.2012 року з
відповідача ОСОБА_2 стягнуто на її
користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн.
щомісячно до його повноліття. З часу
звернення рішення суду до виконання
ОСОБА_2 аліментів не сплачував, через
що виникла заборгованість за період з
16.12.2011 року по 01.03.2014 року у розмірі 39
774,20 грн., що підтверджується довідкою
Уманського районного відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції від 25.02. 2014 року. За період з 16
грудня 2011 року по 18 березня 2014 року
сума неустойки, яку відповідач
зобов'язаний сплатити на її користь
складає 161 158, 92 грн. Таким чином позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її
користь неустойку за прострочення
сплати аліментів в сумі 161 158, 92 грн. та
судові витрати в розмірі 1612 грн..

Позивач ОСОБА_1 та її представник
в судовому засіданні позов підтримали
та просила його задоволити. При цьому
уточнили позовні вимоги, а саме просили
стягнути з ОСОБА_2 неустойку за
прострочення сплати аліментів в сумі 98
183,68 грн., неустойку за прострочення
сплати аліментів за березень 2014 року в
розмірі 465,00 грн., інфляційні витрати в
розмірі 1 060,79 грн., моральну шкоду в
розмірі 10 000,00 грн., витрати на правову
допомогу в розмірі 1500,00 грн.., судові
витрати в сумі 1612,00 грн..

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково. В своїх поясненнях він
вказував, що дійсно має заборгованість
зі сплати аліментів і якщо у зв'язку з
цим необхідно сплатити неустойку за
прострочення сплати, то він згоден,
щодо інших позовних вимог -
заперечував.

Вислухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши матеріали справи у
їх сукупності, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі і рішенням
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 20 вересня 2012
року шлюб між ними розірвано (а.с. - 7).
Рішенням Уманського міськрайонного
суду від 07.02.2012 року з відповідача
ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500,00 грн.
щомісячно до його повноліття. ( а.с.- 8). 21
травня 2012 року державним виконавцем
Уманського РВ ДВС Уманського МРУЮ
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі
1 500,00 грн., щомісячно до повноліття сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.- 9). Згідно
довідки про неотримання аліментів, що
видана Уманським районним відділом
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції від 06.02.2014 року № 98/1, ОСОБА_1 за
період з 01.08.2013 року по 01.02.2011 року
аліментів не отримувала (а.с. - 10). Згідно
розрахунку заборгованості зі сплати
аліментів станом на 28 лютого 2014 року
заборгованість по виконавчому листу,
боржник ОСОБА_2 складає 39 774,20 грн. (а.с. -
11). Згідно розрахунку заборгованості зі
сплати аліментів станом на 01 квітня 2014
року заборгованість по виконавчому
листу, боржник ОСОБА_2 складає 28 524,20
грн..

Відповідно до ст.3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин.

Відповідно до ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 22 Постанови «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за № 3 від 15
травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Суд вважає, що позивач
неправильно застосувала вказані норми
матеріального права, що призвело до
помилкових розрахунків пені, виходячи
з наступного.

Згідно положень Сімейного
кодексу України аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісячно, тому за змістом
ст. 196 СК України пеня нараховується не
на всю суму заборгованості, а її
нарахування обмежується лише сумою
несплачених аліментів за той місяць, в
якому не проводилось стягнення
аліментів. Це пов'язано з тим, що
відповідно до ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути притягнутий до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення, а
за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного
кодексу України відсотки на неустойку
(як повторна пеня) не нараховується.

У зв'язку з цим сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередні місяці не додається за
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певну суму заборгованості
(висновок Верховного Суду України від
11.09.2013 по справі №6-81цс13).

Приймаючи до ваги, що відповідач
не сплачував аліменти за період з 16
грудня 2011 року по 31 березня 2014 року, суд
знаходить підставним стягнути із
останнього неустойку, але виходячи з
наступного розрахунку:

· за утворену заборгованість по
сплаті аліментів за грудень 2011 року
пеня повинна нараховуватись за кожен
день прострочки січня місяця 2012 року,
зокрема:

774,20 грн. (розмір аліментів) х 1% х 31
день в січні = 240,00 грн.,

· по заборгованості аліментів за
січень місяць 2012 року пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 29 днів в лютому 2012 року
= 435,00 грн.,

· по заборгованості аліментів за
лютий місяць 2012 року пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31день в березні =
465,00 грн.,

· по заборгованості аліментів за
березень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 30 днів квітня = 450,00
грн.,

· по заборгованості аліментів за
квітень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день травня = 465,00
грн.,

· по заборгованості аліментів за
травень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 30 днів червня = 450,00
грн.,

· по заборгованості аліментів за
серпень місяць пеня складає:

750,00 грн. х 1% х 30 днів вересня = 225,00
грн.,

· по заборгованості аліментів за
грудень місяць 2012 року пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день січня 2013 року
= 465,00 грн.,

· по заборгованості аліментів за
лютий місяць 2013 року пеня складає:

750,00 грн. х 1% х 31 день березня = 232,50
грн.,

· по заборгованості аліментів за
квітень місяць пеня складає:

1000,00 грн. х 1% х 31 день травня = 310,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
травень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 30 днів червня = 450,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
червень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день липня = 465,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
липень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день серпня = 465,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
серпень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 30 днів вересня = 450,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
вересень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день жовтня = 465,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
жовтень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 30 днів листопада =
450,00 грн.

· по заборгованості аліментів за
листопад місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день грудня = 465,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
грудень місяць 2013 року пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день січня 2014 року
= 465,00 грн.

· по заборгованості аліментів за
січень 2014 року місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 28 днів лютого = 420,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
лютий місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 31 день березня = 465,00
грн.

· по заборгованості аліментів за
березень місяць пеня складає:

1500,00 грн. х 1% х 30 день квітня = 450,00
грн.

Таким чином, неустойка за
прострочення сплати аліментів за
період з 16 грудня 2011 року по 31 березня
2014 року складає - 8747,50 грн., яка підлягає
стягненню із відповідача на корись
позивача.

Під час розрахунків суд з'ясував
розмір несплачених аліментів по
кожному з цих періодичних платежів,
встановив строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислив
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до 01 квітня 2014, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначив її
загальну суму.

Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо
фізичній особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та ( або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності, що
встановлені чинним законодавством
України, обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
шкоди в т.ч. і моральної підлягають:

- наявність шкоди;

- протиправність діяння
заподіювача шкоди;

- наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діяннями;

- наявність вини особи ( до якої
пред'явлено позов) в її заподіянні, за
виключенням випадків встановлених
чинним законодавством.

Отже, відповідно до Конституції
України і положень нормативно-правових
актів, в тому числі відповідних
положень ЦК України, право на
відшкодування моральної шкоди повинно
бути передбачено чинним
законодавством України, заподіювач
шкоди повинен діяти протиправно.
Позивач повинен довести наявність
такої шкоди та наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діями заподіювача. Разом з тим, як в
позовній заяві так і в поясненнях в
суді, посилання ОСОБА_1 про те, що їй
спричинена моральна шкода ( яку позивач
оцінила в 10 000 грн. і належним чином не
обґрунтувала в чому саме полягає
неправомірність дій відповідача, з
яких міркувань вона виходила
визначаючи розмір шкоди і якими
доказами це підтверджується)
безпідставні, так як у відповідності до
ст.. 10 ЦПК України позивач повинен був
довести за допомогою належних та
допустимих доказів, з урахуванням
положень ст. ст. 57-59 ЦПК, зазначені ним
обставини. Однак таких доказів вона не
надала.

Таким чином, при викладених обставинах,
у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не довела тих
обставин, що неправомірними діями
відповідача їй завдано моральну шкоду
про стягнення якої вона ставить
питання у цивільному позові - позов в
цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується інфляційних витрат в
сумі 1060,79 грн., що вказані позивачем в
позовній заяві та у судовому засіданні
відповідно, не знайшли свого
обґрунтування, їх доцільність, а також
винуватість відповідача у їх
виникненні, не доведена належними на те
доказами, а тому суд, вважає доводи
позивача у цій частині позовних вимог
не доведеними та безпідставними.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Згідно частини
першої ст. 59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч.
1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.214 ЦПК України,
рішення має відповідати в тому числі на
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Тому при
винесенні рішення суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_2 судові витрати відповідно до
розміру задоволеного позову: витрати
по сплаті судового збору в сумі - 142,94
грн., витрати на правову допомогу - 133,05
грн..

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215,
223,360-7 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1 неустойку за
прострочення сплати аліментів за
період з 16 грудня 2011 року по 31 березня
2014 року в розмірі 8747,50 грн. ( вісім тисяч
сімсот сорок сім гривень п'ятдесят
копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати : по оплаті
судового збору - 142,94 грн., витрати на
правову допомогу - 133,05 грн..

У задоволенні позову в іншій
частині відмовити

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які беруть участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом 10-и днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис
Т.О. Черниш

З оригінал вірно6

Суддя: