Справа № 1301/2021/12
Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1844/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бориславського міського суду
Львівської області від 27 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення судових витрат та
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення с удових витрат, -

встановила:

рішенням Бориславського міського суду
Львівської області від 27 листопада 2013
року вищевказані позови задоволено.

Постановлено стягнути: з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 5 850 грн. судових витрат;
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4 500 грн.
судових витрат по кримінальній справі.

Вирішено питання судових витрат у
цивільній справі: стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 107 грн. 30 коп. судового
збору та 122 грн. 10 коп. судового збору на
користь держави.; стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 229 грн. 40 коп. судового
збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, просить
рішення суду в частині стягнення з неї
на користь ОСОБА_3 4 500 грн. скасувати й
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені цієї вимоги відмовити,
посилаючись на те, що рішення є
незаконним та необґрунтованим.
Зокрема, апелянт зазначає, що в справі
відсутні належні докази про понесення
позивачкою судових витрат по
кримінальній справі на суму, яку
просила стягнути відповідачка.

ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася,
хоча належним чином - через
SMS-повідомлення, була повідомлена про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується довідкою про доставку
SMS.

Крім того, судова повістка та
відповідні копії документів
направлялись ОСОБА_5 через поштове
відділення за зазначеною нею адресою.
Однак, зазначені документи повернулись
із відміткою про не проживання
адресата за зазначеною адресою.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, з
урахуванням того, що ОСОБА_5 не
повідомила суд про зміну свого місця
проживання, судова повістка вважається
доставленою.

А відтак, колегія суддів вважає за
можливе слухання справи у відсутності
ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на підтримання апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду колегія суддів вважає, що
апеляційні скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Задовольняючи вимоги кожної із сторін
суд виходив з того, що позивачем ОСОБА_2
витрачено 5 850 грн. на оплату праці
адвокатів, а позивачу ОСОБА_3
недостягнуто 4 500 грн. витрачених нею
коштів на оплату праці адвоката у
кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України та по
обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК
України.

Однак, з таким висновком міського суду
колегія суддів погодитись не може з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Проте зазначеним вимогам закону
рішення районного суду не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_2 у грудні 2013 року,
з подальшим уточненням позовних вимог,
звернулася до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 судових витрат
(витрат за надання правової допомоги),
понесених нею під час розгляду
кримінальної справи в Бориславському
міському суді Львівської області (а.с.2,
3, 134-135,153, 154).

В травні 2013 року ОСОБА_3, з подальшим
уточненням позовних вимог, звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення судових витрат, які вона
понесла по кримінальній справі (а.с.105,
133).

На обґрунтування свої вимог позивачі
посилались на те, що під час розгляду
кримінальної справи кожна із сторін
понесла судові витрати, які
підтверджені відповідними доказами -
квитанціями.

Витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги, є такими, яких зазнає особа у
зв'язку з реалізацією своїх
процесуальних прав під час розгляду
певної справи в порядку кримінального
чи цивільного судочинства. Такі
витрати процесуальним законодавством
віднесено до судових витрат, вони
відшкодовуються в порядку,
передбаченому відповідним
процесуальним законодавством (ст.79 ЦПК
України, ст.93 КПК 1960 р., ст.ст.118, 120 КПК
України).

А відтак, їх не можна визнати збитками
чи шкодою в розумінні положень
цивільного законодавства й вони не
можуть бути стягнуті за позовною
вимогою в іншому провадженні.

Якщо провадження в справі відкрито за
вимогою про стягнення судових витрат,
то ця вимога не підлягає правовому
захисту в іншому провадженні, ніж
провадження, в якому повинно було
розглядатися таке питання (п.6 ч.1 ст.214,
п.4 ч.1 ст.215 ЦПК, ст.ст.124, 126 КПК), що є
фактом, який підтверджує
неправомірність виникнення цивільного
процесу в цьому випадку (п.1 ч. 1 ст.205
ЦПК).

Відповідно до ст.126 КПК України, суд
вирішує питання щодо процесуальних
витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чином, витрати на правову
допомогу (судові витрати) у
кримінальній справі стягуються
відповідно до вимог КПК, а не в порядку
ЦПК.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Пунктом 1 ст.205 ЦПК України передбачено,
що суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.3010 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

За таких обставин рішення суду
підлягає до скасування з
постановленням ухвали про закриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.4 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.1 ст.310, п.3 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 27 листопада 2013
року скасувати, а провадження у справі
закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.