Справа № 249/6423/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Пархоменко І.О.,

при секретарі
Лисенко Л.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

представника третьої особи
Цибізової О.Г.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
відділ державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції в Донецької
області, про стягнення заборгованості
з виплати аліментів та пені, -

в с т а
н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом з тих підстав, що з 04.03.1995 року
по 12.11.2002 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від
шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 05.10.2004 року
стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти
на утримання неповнолітнього сина в
розмірі 1/ 4 частини заробітку до
повноліття дитини. Заборгованість
станом на 01 липня 2013 року складає 30608, 79
грн. Посилаючись на ст.196 СК України,
просила стягнути з відповідача
заборгованість по аліментам у розмірі
30608, 79 грн., пеню в розмірі 55707, 98 грн.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, надала
пояснення аналогічні викладеним в
позові, просила позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснив, що платив аліменти регулярно,
про заборгованість не знав, з 2009 року
дитина з позивачкою не мешкала, але він,
відповідач з позовом про зняття
аліментів до суду не звертався, ніяких
претензій з приводу заборгованості по
аліментам ОСОБА_1 не висказувала.
Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача позов не
визнав, суду пояснив, що відповідач
платив аліменти регулярно, з 2009 року
дитина мешкала з ОСОБА_2 Відповідач з
позовом про зняття аліментів до суду не
звертався, бо боявся відповідальності.
Відповідач про заборгованість не знав ,
ніяких претензій з приводу
заборгованості по аліментам ОСОБА_1
йому не виказувала. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Представник третьої особи,
Шахтарського відділу державної
виконавчої служби, діюча на підставі
довіреності, в судовому засіданні
пояснила, що на виконанні відділу
знаходився виконавчий лист по
стягненню аліментів з ОСОБА_2 на
утримання неповнолітнього сина в
розмірі 1/ 4 частини заробітку.
Відповідач не працював офіційно, тому
аліменти йому нараховувалися виходячи
з середнього заробітку по регіону.
Аліменти він платив, але не в повному
обсязі, тому виникла заборгованість. На
даний час виконавче провадження не
закрито, заборгованість станом на
18.02.2014 року складає 33107,24 грн. Усно
відповідача попереджали про
заборгованість, строк для
добровільної сплати заборгованості
йому не встановлювали.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що позивач це його мати, а
відповідача - його батько. З матір»ю в
нього склалися погані стосунки. Вже
чотири роки він мешкає з батьком.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що відповідача це її син. Онук
мешкає з батьком вже 4 роки. Дитина
взагали в матір»ю не мешкала, спочатку
жила з однією бабусею, тепер з ними.

Судом в межах заявлених позовних вимог
і на підставі наданих особами, які
брали участь у справі, доказів,
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

Відповідач є батьком, а позивач -
матір»ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
свідчить свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1, видане відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Шахтарська Донецької області,
актовий запис №81.

Шлюб між сторонами розірвано 12.11.2002
року, про що свідчить свідоцтво про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, видане
відділом реєстрації актів
громадянського стану Шахтарського
міського управління юстиції Донецької
області, актовий запис №279.

17.11.2004 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шахтарського районного управління
юстиції Донецької області була
винесена постанова № 5-1836/04 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-5482 від 05.10.2004 року, виданого
Шахтарським міськрайонним судом
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/ 4 частини
заробітку на користь ОСОБА_1.

Відповідач свої батьківські обов"язки,
щодо утримання неповнолітньої дитини
належним не виконував, аліменти в
повному розмірі не сплачував,
внаслідок чого у нього перед
позивачкою виникла заборгованість.
Згідно довідки-розрахунку відділу
державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції Донецької області
№ 2-426/14 від 24.02.2014 року заборгованість
відповідача по аліментам станом на
18.02.2014 року становить 33107, 24 грн.
Аліменти нараховувались на підставі
наданих управлінням статистики у
м.Шахтарську даних про середньомісячну
заробітну плату по м.Шахтарську.

З акту обстеження житлово-побутових
умов від 21.11.2013 року вбачається, що
ОСОБА_5 з 2010 року мешкав у бабусі за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.4 ст.194 СК України,
заборгованість за аліментами
стягується, незалежно від досягнення
дитиною повноліття.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст.74 Закону України «Про виконавче
провадження». В провадженні
Шахтарського відділу державної
виконавчої служби знаходить виконавче
провадження з примусового виконання
рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/ 4 частини
заробітку на користь ОСОБА_1. Повторне
стягнення із боржника суми, яка має
бути ним виплачена в порядку виконання,
недопустиме.

Таким чином вимоги позивача про
стягнення заборгованості по аліментам
задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення пені
також не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов»язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки ( пені) у розмірі 1 відсотка
від суми несплачених аліментів за
кожний день прострочення.

Відповідно до ст.129 Конституції
України, ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справі не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідач та його представник
поясняли у судовому засіданні, що
ОСОБА_2 не знав про заборгованість,
аліменти сплачував регулярно.
Відповідачу було невідомо, що аліменти
нараховувались в більшому розмірі, ніж
він платив. Стверджували, що дитина
мешкала з 2009 року з відповідачем,
позивач не виказувала претензій з
приводу заборгованості, тому ОСОБА_2
навіть не здогадувався про
заборгованість.

Судом було встановлено, що відповідач
жодного разу не був повідомлений
відділом державної виконавчої служби
про виникнення заборгованості по
сплаті аліментів, строк для
добровільної сплати не встановлювали,
у виконавчому провадженні дані про
повідомлення відповідача відсутні.

У судовому засіданні позивачем не
надано жодних доказів того, що
заборгованість з виплати аліментів
виникла з вини відповідача, що ОСОБА_2
був обізнаний про виниклу
заборгованість.

За таких обстави суд вважає, що вимоги
позивачки про стягнення пені є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

На підставі ст.ст. 196 СК України, ст.74
Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст. ст. 3,10,15,60,79,
212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и
в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: відділ державної
виконавчої служби Шахтарського
міськрайонного управління юстиції в
Донецької області, про стягнення
заборгованості з виплати аліментів та
пені - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скарги не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.О.Пархоменко