Справа №2-100/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року Галицький
районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької
Л.М.,

при секретарі - Куц Н.З.,

з участю представників

позивача Мартин О.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, з участю третіх
осіб - Львівського комунального
підприємства «Снопківське»,
Львівської міської ради про виселення
та зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Львівської міської ради, Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради про визнання приміщення
квартири АДРЕСА_3 таким, що не
відповідає вимогам ст.50 ЖК України,

в с т а н о в и в :

Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3, з участю третіх
осіб - Львівського комунального
підприємства «Снопківське»,
Львівської міської ради, в якому
просить виселити ОСОБА_3 з незаконно
займаного ним приміщення АДРЕСА_1 без
надання іншого житла; стягнути судові
витрати.

В подальшому ГРА ЛМР уточнила
свої позовні вимоги, просить виселити
ОСОБА_3 з незаконно займаного ним
житлового приміщення АДРЕСА_1 у
приміщення квартири АДРЕСА_3; стягнути
судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог Галицька районна адміністрація
Львівської міської рами покликається
на те, що відповідач самовільно зайняв
квартиру АДРЕСА_1, в той час, як
відповідачу була надані інша квартира
АДРЕСА_3, в яку він вселився та
зареєструвався на підставі ордеру 01
липня 2003 року. На попередження ЛКП
«Снопківське» від 23.05.2008 року, 27.05.2008
року та від 03.06.2008 року про звільнення
самовільно зайнятої квартири
відповідач не реагує, чим порушує право
територіальної громади м.Львова в
особі ГРА ЛМР розпоряджатися цим
приміщенням.

ОСОБА_3 подав зустрічний позов до
Львівської міської ради, Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради про визнання приміщення
квартири АДРЕСА_3 таким, що не
відповідає вимогам ст.50 ЖК України.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зустрічного позову покликаються
на те, рішенням №440 від 06.06.2003 року
Львівської міської ради йому було
надано квартиру АДРЕСА_3, яка
складається з однієї кімнати, без кухні
та без комунальних вигод. В даній
квартирі проживати неможливо, оскільки
в такій відсутні не лише елементарні
умови для проживання, а й відсутня сама
можливість облаштувати її хоча б
санвузлом, оскільки немає доступу до
комунікацій та приміщень загального
користування. В 2009 році за його
ініціативою було розроблено проект
перепланування в квартирі АДРЕСА_3 та
запропоновано сантехнічний стояк
розмістити в сходовій клітці зі згоди
мешканців будинку, проте останні проти
цього заперечують. Згідно відповіді
ГРА ЛМР №4-31-915 від 26.05.2011 року
перепланування квартири з
влаштуванням приміщення кухні та
суміщеного санвузла неможливе,
оскільки порушуються ДБН В.3.2.-2.2009, ДБН
В.2.2.-2005. Вважає, що приміщення квартири
АДРЕСА_3 є непридатним для проживання, а
квартира АДРЕСА_1, з якої прагне
виселити його ГРА ЛМР, була отримана
ним у 1973 році відповідно до рішення №539
від 10.07.1973 року виконавчого комітету
Ленінської районної ради депутатів
трудящих. Крім того, вказує на те, що на
час надання квартири АДРЕСА_3 Львівська
міська рада приховала від нього її
недоліки, оскільки ні в поверховому
плані, ні в технічному паспорті не було
зазначено, що ця квартира немає доступу
до комунікацій, а навпаки вказано, що
обладнана водопостачанням та
водовідведенням та іншими вигодами.

У судовому засіданні представник
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради первісний
позов підтримала, а зустрічний позов
заперечила з підстав, наведених у
первісному позові.

Представник третьої особи - Львівської
міської ради в судове засідання не
'явився, хоча належним чином був
повідомлений про судове засідання,
тому суд вважає за можливим розглядати
справу у його відсутності, згідно ст.169
ЦПК України, на підставі наявних у
справі даних та доказів. При цьому, суд
враховує письмові заперечення ЛМР (
а.с.137-138), та письмові пояснення ( а.с. 43).

Представник ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_2 позов Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
заперечили, а зустрічний позов
підтримали, з підстав наведених у
зустрічному позові.

Представник третьої особи - ЛКП
«Снопківське» в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про судове засідання,
тому суд вважає за можливим розглядати
справу у його відсутності, згідно ст.169
ЦПК України, на підставі наявних у
справі даних та доказів.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши дійсні
обставини справи, оцінивши наявні у
справі докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що первісний позов слід задоволити, а в
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити з наступних підстав.

Норма статті 47 Конституції України
гарантує кожному право на житло.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
складається з однієї житлової кімнати
площею 9 кв.м. без кухні та комунальних
вигод та перебуває на обслуговуванні в
ЛКП «Снопківське».

Згідно акту обстеження ЛКП
«Снопківське» від 03.06.2008 року
вбачається, що ОСОБА_3 самовільно
зайняв приміщення квартири АДРЕСА_1 (
а.с.10).

Відповідно до довідки ЛКП
«Снопківське» №1100 від 10.06.2008 року з
місця проживання про склад сім'ї та
реєстрації вбачається, що ОСОБА_3
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 з 2003
року ( а.с.11).

Рішенням №440 від 06.06.2003 року Львівської
міської ради йому було надано квартиру
АДРЕСА_3, яка складається з однієї
кімнати, без кухні та без комунальних
вигод, та видано ордер на житлове
приміщення №002715.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.58 ЖК України на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
ради видає громадянинові ордер, який є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Квартира АДРЕСА_3 передана на рахунок
лімітів міської ради актом від 17.04.2003
року №55 і надається згідно п.54 Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затверджених Постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11.12.1984
року №470 без зняття з квартирного
обліку.

Відповідно до п.54 вищевказаних Правил,
в окремих випадках на прохання
громадян, що перебувають на
квартирному обліку (в першу чергу тих, у
яких настала черговість на одержання
жилих приміщень), та громадян, що
користуються правом позачергового
одержання жилих приміщень, у порядку
тимчасового поліпшення житлових умов
їм може бути надане жиле приміщення,
яке не відповідає вимогам,
передбаченим п.51 і п.52 Правил, або за
розміром менше від рівня середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
даному населеному пункті зі
збереженням відповідно права
перебування на обліку та в списках
першочерговиків чи в списку поза
черговиків.

При вирішенні спору, суд враховує, що
приватизована квартира, у якій
зареєстрований та проживає позивач
була надана на підставі рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 06.06.2003 року №440 за
згодою позивача з метою поліпшення
житлових умов без зняття з квартирного
обліку.

Суд прийшов до висновку, що позивачу на
момент отримання квартири з метою
поліпшення його житлових умов було
відомо про технічних стан квартири,
останній на таку квартиру погодився,
проте ОСОБА_3 звертався до органу
місцевого самоврядування з проханням
покращити його житлові умови.

Листом ГРА ЛМР від 16.08.2011 року за
№31вих-3946 ОСОБА_3 повідомлено, що для
вирішення житлового питання,
враховуючи неможливість влаштування
комунальних вигод в квартирі АДРЕСА_3,
ГРА ЛМР зверталася до директора
департаменту житлового господарства
та інфраструктури ЛМР з проханням
внести пропозиції до громадської
комісії з житлових питань, куди позивач
міг звернутися з проханням допомогти у
вирішенні житлового питання.

Крім того, суд приймає до уваги заяву
мешканців будинку АДРЕСА_3, відповідно
до якої останні проти влаштування
приміщення кухні та суміщеного вузла в
квартирі АДРЕСА_3 ( а.с.64).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 незаконно зайняв приміщення
квартири АДРЕСА_1 та продовжує в ньому
проживати, про що ЛКП «Снопківське»
складено акт від 03.06.2008 року.

Згідно з ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового
кодексу Української РСР, ніхто не може
бути виселений із найманого жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

За час розгляду справи позивачем за
зустрічним позовом не було надано суду
жодного належного та допустимого
доказу того, що на час надання квартири
АДРЕСА_3 Львівська міська рада
приховала від нього її недоліки,
оскільки ні в поверховому плані, ні в
технічному паспорті не було зазначено,
що ця квартира немає доступу до
комунікацій, а навпаки вказано, що
обладнана водопостачанням та
водовідведенням та іншими вигодами.

Суд не погоджується з такими
твердженнями позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_3, оскільки останній з 2003
року проживав в квартирі АДРЕСА_3 і
санітарно-технічні умови зазначеної
квартири його влаштовували, та мав
право при наданні такого приміщення
відмовитись від нього.

Таким чином, оцінюючи письмові докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що первісний позов Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради слід задоволити, а в
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити за безпідставністю.

Вирішуючи питання стягнення судових
витрат, суд приходить до висновку, що з
ОСОБА_3 на користь Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
слід стягнути витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
розмірі 7 грн.50 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 82, 88, 212 - 215 ЦПК України,
ст.15 ЦК України, ст.9, 58 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
задоволити.

Виселити ОСОБА_3 з незаконно
займаного ним житлового приміщення
АДРЕСА_1 у приміщення квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
розмірі 7,50 гривень.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 - відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом 10-ти днів з
дня його проголошення.

Суддя
Л.М.Городецька