Провадження № 2/752/677/14
31.03.2014 року Голосіївський районний
суд міста Києва у складі головуючого
судді Фролова М.О., при секретарі
Гончарову І.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного
нотаріусу Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, третя
особа - приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про встановлення факту родинних
відносин та визнання заповіту
У серпні 2013 року ОСОБА_1 (надалі -
позивач) звернулася у Голосіївський
районний суд міста Києва з позовом до
ОСОБА_2 (надалі - відповідач), приватного
нотаріусу ОСОБА_3 (надалі - відповідач-2),
третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_4
(надалі - третя особа) про встановлення
факту родинних відносин та визнання
заповіту недійсним, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла сестра
позивача - ОСОБА_5, після смерті якої
відкрилася спадщина. Вважаючи себе
спадкоємцем другої черги, 16.10.2012 року
позивач звернулася до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини. Проте
нотаріус повідомив, що для оформлення
спадщини необхідно надати документи,
які підтверджують родинні стосунки із
спадкодавицею. Оскільки такі документи
у позивача відсутні, то з посиланням на
відповідні докази і на факт
перешкоджання відповідачем у
отриманні необхідних документів, що
підтверджують родинні відносини,
позивач просить суд встановити факт
того, що померла ОСОБА_5 та позивач є
Окрім того, позивачу стало відомо, що за
життя померла ОСОБА_5 заповідала своє
майно відповідачу, який доводиться
племінником покійного чоловіка ОСОБА_5
Заповіт було посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_3 (відповідач-2) за
чотири дні до смерті заповідача.
Позивач вважає цей заповіт недійсним з
підстав того, що останній не
підписувався особисто ОСОБА_5, а
підстава для підписання заповіту іншою
особою, яка вказана нотаріусом, як
«похилий вік», дає підстави позивачу
вважати, що такий правочин є нікчемним
внаслідок порушення вимог щодо форми,
оскільки на думку позивача похилий вік
не є фізичною вадою або хворобою, що
унеможливлює особисте підписання
заповіту. Окрім того, представник
позивача наполягала, що оскільки
нотаріус не володіє мовою жестів, то
відповідач-2 не була спроможна
встановити дійсне волевиявлення
заповідача. Окрім того, іншою підставою
для визнання заповіту недійсним є
сумнів позивача у належності свідків
та особи, яка підписала заповіт, які на
думку позивача за своїми віковими
ознаками не могли свідчити при
В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали та просили
його задовольнити з підстав викладених
у позовній заяві, письмових та усних
поясненнях до позовної заяви.
Представник відповідача та відповідач
визнали позов частково, в частині
встановлення факту родинних відносин;
в частині визнання заповіту недійсним -
категорично заперечували посилаючись
на безпідставність позовних вимог,
просили відмовити у задоволенні
позовних вимог у цій частині.
Відповідач 2 (приватний нотаріус
ОСОБА_3) заперечувала у задоволенні
вимог щодо визнання позову недійсним; в
частині встановлення факту родинних
відносин - поклалась на розсуд суду.
Третя особа (приватний нотаріус ОСОБА_4)
участі в судових засіданнях не брала,
повідомлялася належним чином про дату
і час розгляду справи, заяв та
клопотань про неможливість участі у
розгляді справи не надсилала, явку
представника не забезпечила, матеріали
спадкової справи на виконання ухвали
суду про витребування - представила.
Вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, представника
відповідача, відповідача-2 на основі
з'ясованих обставин, на які посилались
сторони, як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
задовольнити вимоги позовної заяви
частково виходячи із наступного.
Судом достовірно встановлено, що
відповідно до копії свідоцтва про
народження НОМЕР_1 від 01 січня 1939 року
(а.с.12) батьками ОСОБА_1, яка відповідно
до свідоцтва про шлюб від 10 жовтня 1969
року змінила прізвище на "ОСОБА_1" є
Згідно довідки Державного архіву
Київської області від 24.07.2013 року
№01-27/п-119 (а.с.15) книга реєстрації
актових записів про народження за 1934
рік у с. Янківка Узенськогого району
(нині - с. Іванівка Білоцерківського
району) Київської області на
зберігання до Державного архіву не
Проте, факт родинних зв'язків і те, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є рідними сестрами
підтверджується представленими в
судове засідання фотокартками, на яких
зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільно та у
колі родичів (а.с.16-23), перепискою
особистого характеру у формі обміну
вітальними листівками та телеграмами з
яких вбачається форма звернення ОСОБА_1
та ОСОБА_5 один до одної, як сестер
В судовому засіданні, будучи
допитаними, як свідки ОСОБА_9, яка є
далекою родичкою ОСОБА_1, ОСОБА_10, яка є
родичкою ОСОБА_5, ОСОБА_11, яка є донькою
ОСОБА_1 (а.с. 47-49) підтвердили своїми
показаннями, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є
Відповідач у справі ОСОБА_2, будучи
родичем покійного чоловіка померлої
ОСОБА_5 в частині встановлення факту
того, що ОСОБА_5 та позивач є рідними
сестрами позов визнав і повідомив, що
йому також відомо про таку обставину, а
тому він не заперечує проти
задоволення позову у цій частині.
Відповідно до ч.4 ст174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
Оскільки суд не вбачає законодавчих
перешкод для визнання факту того, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є сестрами, і беручи
усі представлені докази у сукупності,
встановлює даний факт, що має юридичне
значення, тим самим задовольняючи
позов у цій частині.
В частині визнання заповіту недійсним
з підстав недотримання форми правочину
суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 08 вересня 2012 року
ОСОБА_5 заповіла все своє майно ОСОБА_2
Заповіт було посвідчено приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.71).
Судом встановлено, що у тексті заповіту
зазначено, що у зв'язку з похилим віком
заповідача ОСОБА_5 за її дорученням у її
присутності та у присутності нотаріуса
заповіт підписаний ОСОБА_12. Заповіт
посвідчено у присутності свідків
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 У заповіті зазначено,
що особу заповідача нотаріусом
встановлено та дієздатність
Будучи допитаними у якості свідків в
судовому засіданні ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
ОСОБА_12 (а.с.110-112) пояснили, що заповідач
ОСОБА_5 перебувала у такому фізичному
стані, що була неспроможна підписати
заповіт та самостійно його прочитати,
але своїми діями, рухами та певними
вербальними знаками у вигляді звуків
однозначно і переконливо дала
зрозуміти своє волевиявлення, а саме,
що бажає скласти заповіт на користь
ОСОБА_2 та вказала на нього.
Будучи допитаною у якості свідка
відповідач-2 нотаріус ОСОБА_3 (а.с.50)
пояснила, що особисто переконалася у
волевиявленні заповідача, яка рукою
вказала на особу спадкоємця ОСОБА_2, її
особу було встановлено і дієздатність
перевірено, заповідачу вголос було
оголошено заповіт, і остання кивком
голови підтвердила своє розуміння
тексту заповіту. Нотаріус ОСОБА_3
зазначила, що заповідач за своїм станом
не спроможна була самостійно підписати
заповіт і зачитати його вголос.
Суд бере до уваги показання свідків
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 та
відповідача-2, яка також надала
показання, як свідок і вважає, що
волевиявлення заповідача ОСОБА_5 було
доведено. Волевиявлення заповідача
було однозначним, зрозумілим для
свідків і нотаріуса, висловленим у
формі жестикуляції та вербальних
знаків, з огляду на що було відтворено
нотаріусом у письмовому правочині -
Зворотнього, а саме - відсутність
волевиявлення заповідача на
заповідання майна на користь
відповідача належними і допустимими
доказами в ході судового засідання
доведено не було та не спростовано.
Відповідно до ст.63 ЦПК України
показання свідка - це повідомлення про
відомі йому обставини, які мають
значення для справи.
Показання допитаних свідків переважно
збігаються і містять лише певні
фразеологічні розбіжності, які не
мають істотного значення для розгляду
справи і пояснюються значним проміжком
часу з моменту посвідчення заповіту, а
тому доводи представника позивача про
ніби то наявність розбіжностей у
показаннях свідків не ґрунтуються на
матеріалах справи.
Судом встановлено, що підписант
заповіту ОСОБА_12 та свідки підписання
заповіту ОСОБА_13, ОСОБА_14 на день
вчинення заповіту були повнолітніми
дієздатним особами та відповідали усім
критеріям, які висуває ст.1253 Цивільного
кодексу України до свідків посвідчення
заповіту. А тому суд не бере до уваги
неправосуб'єктність зазначених осіб
бути свідками та підписантом заповіту.
Також суд не бере до уваги доводи
представника позивача, щодо порушення
на її думку форми вчинення правочину,
передбаченої ст.207 ЦК України виходячи
Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України якщо
фізична особа у зв'язку з хворобою або
фізичною вадою не може підписатися
власноручно, за її дорученням текст
правочину у її присутності підписує
Представник позивача стверджує, що
оскільки похилий вік не є хворобою або
фізичною вадою, то посилання нотаріуса
у тексті заповіту на "похилий вік", як
підставу для підписання заповіту іншою
особою у присутності свідків не є
обґрунтованим, а заповіт у зв'язку із
зазначеним слід визнати недійсним.
Проте з такими доводами представника
позивача погодитись не можна оскільки
вони не відповідають чинному
законодавству і встановленим
обставинам справи.
В ході розгляду справи було достовірно
встановлено шляхом допиту свідків,
підписанта та нотаріуса, що даний
правочин не був самостійно підписаний
заповідачем у зв'язку з фізичними
вадами і хворобою у вигляді
неспроможності самостійно підписати
та прочитати текст заповіту внаслідок
похилого віку про що зазначено
нотаріусом у тексті заповіту.
Суд вважає, що в даному конкретному
випадку нотаріусом ОСОБА_3
обґрунтовано залучено підписанта та
свідків для посвідчення заповіту, як
того вимагають правила ст.ст.207 та 1253 ЦК
Законодавство про нотаріат та порядок
вчинення нотаріальних дій та норми
спадкового цивільного законодавства
не вимагають від нотаріуса при
посвідченні заповіту документально
встановлювати діагноз, анамнез та
характер захворювання і хвороб та
ступінь і вид фізичних розладів і вад
відносячи це питання до дискретних
повноважень самого нотаріуса, яка на
власний розсуд має переконатися в
неспроможності самостійно підписати
заповіт і залучити свідків і
підписанта, що власне і було зроблено
Оскільки закон не вимагає від
нотаріуса встановлення конкретного
виду хвороби чи встановлення
конкретної фізичної вади у даному
конкретному випадку правозастосування
нотаріус ОСОБА_3 цілковито
обґрунтовано вказала у якості причини
підписання заповіту іншою особою -
похилий вік заповідача, оскільки
нотаріус не зобов'язана вдаватись до
встановлення підстав і лише констатує
причину підписання іншою особою.
Саме з цих позицій виходить абз.2 ч.4
ст.207 ЦК України де зазначається
обов'язок нотаріусу зазначити причини,
з яких текст правочину не може бути
підписаний особою, яка його вчиняє.
Таким чином, дана норма не спонукає
нотаріуса до конкретизації таких
причин і дозволяє останньому зазначати
їх дискретно. Оскільки нотаріус ОСОБА_3
не володіє спеціальними медичними
знаннями, то остання цілковито
обґрунтовано визначила загальну
причину у якій достеменно переконалась
Разом з тим, суд бере до уваги що
хворобливий стан заповідача був
достеменно відомий позивачу, про що
зазначається у самому тексті позовної
заяви (а.с.5), де позивач визнає, що
сестрі діагностовано лікарями інсульт
та атеросклероз, а сама заповідач
потребує сторонньої допомоги. Таким
чином вбачається, що хвороба не була
раптовою і одномоментною
Проте, сторонньої допомоги родичами
позивача, яка також є особою похилого
віку, але має повнолітніх і дієздатних
дітей, які є племінниками померлої
ОСОБА_5 надано не було, хоча сестра
скаржилася на запаморочення,
неможливість ходити, оніміння кінцівок
та іншу симптоматику розладу здоров'я,
що зазначено позивачем у позові.
Таким чином, у суду є достатньо підстав
вважати, що позивач визнає факт
поганого стану здоров'я ОСОБА_5, що і
стало причиною підписання заповіту
іншою особою у присутності свідків.
Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.
За зазначених обставин, суд вважає, що
присутність сторонніх осіб при
вчиненні нотаріальної дії, а саме -
матері відповідача ОСОБА_2 зумовлена
крайньою необхідністю надання
сторонньої допомоги помираючій особі.
Судом встановлено, що вже ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5 померла, а тому останні дні
перед смертю тим паче потребувала
сторонньої допомоги, а тому у суду
немає підстав вважати таку присутність
істотним порушенням порядку вчинення
Те, що відповідач не пам'ятає анкетних
даних заповідача, самостійно
організував виїзд нотаріуса та оплатив
його послуги, не є близьким родичем
заповідача, здійснював догляд за
заповідачем не самостійно, а через свою
мати, яка доглянула заповідача останні
дні життя, що свідки і підписант є
досить молодими особами, що нотаріус не
володіє спеціальною мовою жестів і
спеціальними медичними знаннями на
чому наголошувалось представником
позивача правого значення для розгляду
справи судом не має, оскільки не
впливає на дійсність заповіту.
З огляду на зазначене суд оцінюючи в
сукупності пояснення учасників
судового засідання і докази досліджені
в ході судового розгляду вважає, що
позовні вимоги в частині визнання
заповіту недійсним не знайшли свого
підтвердження і в обґрунтування такого
висновку суду покладаються усі докази
і пояснення у їх сукупності, які на
переконання суду не залишають місця
для гіпотетичної оцінки фактів, а в
повній мірі і цілком, надають суду
можливість дійти категоричного
висновку про необхідність
констатувати не доведеність позовних
вимог щодо визнання заповіту
недійсним, а тому у задоволенні позову
у цій частині необхідно відмовити.
Питання розподілу судових витрат
вирішити відповідно до правил ст.88 ЦПК
На підставі ст.ст. 207, 1253 Цивільного
кодексу України 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118,
119, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
приватного нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
третя особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про встановлення факту
родинних відносин та визнання заповіту
недійсним - задовольнити частково.
Встановити факт, що має юридичне
значення - родинних відносин між
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і
яка є рідною сестрою ОСОБА_1.
В решті позовних вимог -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 57 (п'ятдесят сім) гривень 50 коп.
судового збору.
Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду міста Києва через
Голосіївський районний суд міста
Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя