Справа № 450/3266/13
Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/1729/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Левика Я.А.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 09 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, третя особа: виконавчий комітет
Солонківської сільської ради, про
визнання права на постійне
користування житлом та зобов'язання до
вчинення дій, -

в с т а н
о в и л а:

У вересні 2013 року позовом ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Львова, третя особа виконавчий
комітет Солонківської сільської ради,
про визнання за нею права на постійне
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зобов'язати КЕВ м.Львова внести до
виконавчого комітету Солонківської
сільської ради клопотання та пакет
необхідних документів про виключення
цієї квартири з числа службових.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що з 1989 року прописана та проживає у
двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Після
позбавлення чоловіка права
користування вказаною квартирою
особовий рахунок був переоформлений на
неї. По даний час вона постійно
проживає у вказаному житлі, виконує
умови договору найму, сплачує
квартирну плату та інші комунальні
платежі, а тому вважає, що на законних
підставах набула права на
приватизацію цієї квартири. Однак не
може реалізувати це своє право,
оскільки дана квартира має статус
службової. У зв'язку з цим вважає, що
дана квартира повинна бути виключена з
числа службових.

Рішенням Пустомитівського
районного суду Львівської області від
09 грудня 2013 року у задоволенні цих
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив
представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
Вважає оскаржуване рішення суду
незаконним, безпідставним,
постановленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом
не взято до уваги факт, що основного
квартиронаймача рішенням
Пустомитівського районного суду м.
Львова від 15.07.2004 року визнано таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, особовий рахунок був
переоформлений на позивачку, а тому
дану квартиру не можна вважати такою,
що має статус «службова». Крім того
зазначає, що на протязі 9 років належно
виконує умови найму житла,
неодноразово проводила ремонт за
власні кошти, сплачує квартирну плату
та інші комунальні платежі, а тому
вважає підставною вимогу про визнання
права на постійне користування житлом.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги (а.с. 33-35).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 на
обґрунтування доводів апеляційної
скарги, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи, колегія
суддів не вбачає достатніх підстав для
задоволення скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

У відповідності до ст.3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути визнання
права, припинення дії, яка порушує
право, відновлення становища, яке
існувало до порушення, примусове
виконання обов'язку в натурі, визнання
незаконними рішення дії чи
бездіяльності органу державної влади
або органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи
та безспірно встановлено судом
позивачка ОСОБА_2, як колишня дружина
основного квартиронаймача ОСОБА_4,
проживає та прописана в квартирі
АДРЕСА_1, як основний квартиронаймач на
підставі переоформлення особового
рахунку від 09.09.2004 року після визнання
ОСОБА_4 за рішенням суду таким, що
втратив право на проживання в цій
квартирі.

Дана квартира складається з двох
житлових кімнат має статус
„Службової", перебуває на території
військового містечка «Липники», та
значиться за Міністерством Оборони
України, та відноситься до Західного
територіального
квартирно-експлуатаційного управління
(а.с.24).

Відповідно до ч.2 ст.123 ЖК України,
до користування службовими жилими
приміщеннями застосовуються правила
про договір найму жилого приміщення,
крім правил, передбачених статтями 73 - 6,
79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101,
статтями 103 - 106 ЖК України.

Згідно до ст. 118 ЖК України,
рішення щодо надання статусу
службового житловим приміщенням
надається виконавчим комітетом
органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Пустомитівської
районної ради народних депутатів
Львівської області від 20.03.1986 року № 125
„Про створення службового житлового
фонду в с.Водники, ТВСМ № 6 та
Львівській КЕЧ" створено службовий
житловий фонд до складу якого увійшла
квартира АДРЕСА_1, теперішня адреса
АДРЕСА_1, яка в подальшому була передана
квартиронаймачу ОСОБА_4

Та обставина, що позивачка ОСОБА_2
постійно проживає в цій квартирі понад
20 років та на даний час є фактичним
квартиронаймачем цього житла
визнається відповідачем та ніким не
заперечується.

Не встановлено судом та не
стверджується і позивачем щодо
невизнання за нею відповідачем чи
іншими особами права користування
вказаною квартирою, а тому виходячи з
фактичних обставин справи та положень
ст.3 ЦПК України, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
право позивача на користування цим
житлом не порушено, а тому підстави для
задоволення позову щодо визнання за
нею права на постійне користування
житлом, яке ніким на оспорюється,
відсутні,

Згідно п.6 Положення „Про порядок
надання службових жилих приміщень і
користувування ним в Українській РСР",
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37, яка є
чинною, жиле приміщення виключається з
числа службових, якщо відпала потреба в
такому його використанні, а також у
випадках, коли воно в установленому
порядку виключено з числа жилих. Сам по
собі факт проживання в службових жилих
приміщеннях робітників і службовців,
які припинили трудові відносини з
підприємством, установою,
організацією, а також громадян, яких
виключено з членів колгоспу, або тих,
які вийшли з колгоспу за власним
бажанням, не є підставою для виключення
цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з
числа службових провадиться на
підставі клопотання підприємства,
установи, організації рішенням
виконавчого комітету відповідної
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів.

Таким чином, питання щодо
виключення спірної квартири з числа
службових відноситься до компетенції
органів місцевого самоврядування.

Однак позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів того, що
потреба у використанні спірної
квартири, як службової відпала, та що
ОСОБА_2 зверталась у визначений
законом спосіб до відповідних органів
про виключення спірного житла з числа
службових і що їй у цьому було
відмовлено.

До того ж, рішенням тимчасово
виконуючого обов'язки Міністра оборони
України № 6927/з від 11.11.2009 р. з метою
збереження фонду службового житла
призупинено виключення квартир із
числа службових та надання їх для
постійного користування
військовослужбовцям та працівникам
Збройних Сил України. І це рішення є
чинним.

Оскільки житлові права позивачки
не порушені, суд обґрунтовано прийшов
до висновку, що правові підстави для
задоволення позову відсутні.

Судом правильно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду справи,
передбачена ЦПК України, тому підстав
для скасування чи зміни рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 09 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Левик Я.А.