Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 січня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді - Тішко Д.А.,
при секретарі - Шугай Г.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради,
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, треті особи -
Перша Миколаївська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_2, -

встановив:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Миколаївської
міської ради, в якому просив визнати за
ним право власності на ? частку
спадкового майна, яке складається з ?
частки житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною часткою господарських та
побутових будівель та споруд, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач зазначав, що він є спадкоємцем
за законом зазначеного спадкового
майна після смерті свого батька ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки
нотаріусом у прийнятті спадщини йому
було відмовлено через відсутність
документів, що підтверджують право
власності спадкодавця на ? частку
вказаного будинку, позивач вважає
позов обґрунтованим та просить його
задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився,
направив до суду свого представника,
який надав заяву про розгляд справи за
його відсутності, позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, заперечень проти позову
не надав.

Треті особи у судове засідання не
з'явились, про поважні причини своєї
неявки суд не повідомили, заперечень
проти позову не надали.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
письмові докази, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи,
право власності на ? частку житлового
будинку АДРЕСА_1, було зареєстровано за
ОСОБА_3 на підставі рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 28.10.1983 року.

Починаючи з 1953 року ОСОБА_3 перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від
цього шлюбу народився син, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1, від 16.03.1990 року, актовий
запис №3091.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 28.10.1983 року зазначений
шлюб було розірвано та ? частка
домоволодіння АДРЕСА_1 була залишена у
власності ОСОБА_3 (копія рішення наявна
в матеріалах справи).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_2 від 05.10.2011 року,
актовий запис №4203, спадкова справа
№315/1990. Після його смерті відкрилася
спадщина у вигляді вищевказаного
спадкового майна.

У встановлені законом строки позивач
звернувся до державного нотаріуса
Першої Миколаївської державної
нотаріальної контори із відповідною
заявою про отримання спадщини за
законом.

Відповідно до пункту 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" від 30.05.2008 року, свідоцтво
про право на спадщину видається
державним нотаріусом за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права власності на спадщину судовому
розглядові не підлягають. Однак, як
вбачається із матеріалів справи, у
видачі свідоцтва на право власності на
спадкове майно нотаріусом було
відмовлено та винесено відповідну
постанову, копія якої наявна в
матеріалах справи. Так, невизнане право
позивача може бути поновлено лише у
судовому порядку.

З постанови нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії вбачається,
що позивач не надав необхідних
правовстановлюючих документів, що
підтверджують право власності
спадкодавця на спірний житловий
будинок.

Як зазначає в позовній заяві позивач,
рішення про відвід земельної ділянки
та договір забудови на житловий
будинок були втрачені.

Разом з тим, право власності
спадкодавця на ? частку житлового
будинку з відповідною часткою
господарських та побутових будівель та
споруд , що розташований по АДРЕСА_1
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме копією рішення
виконкому Миколаївської міської Ради
депутатів №1459 від 30.03.1957 року, копією
технічного паспорту домоволодіння
АДРЕСА_1.

Крім того, на момент смерті ОСОБА_3
позивач проживав у спірному
домоволодінні та, фактично, вступив в
управління та користування спадковим
майном, інших спадкоємців після смерті
ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово, кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття. За ст. 1261
ЦК України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

За викладеного, враховуючи наявні в
матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1 має
право на отримання у власність
внаслідок спадкування за законом після
смерті свого батька ОСОБА_3, спадкове
майно у вигляді 1/2 частки житлового
будинку з відповідною часткою
господарських та побутових будівель та
споруд , що розташовані по АДРЕСА_1.

Отже, вимоги позову обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати сплачені при подачі позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської
ради, про визнання права власності в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1
внаслідок спадкування за законом після
смерті свого батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Д.А. Тішко