Справа № 199/5052/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„13" лютого 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представника позивача -
Шкваря К.М.,

за участі відповідача - 1 - ОСОБА_2,

за участі відповідача - 2 - ОСОБА_3,

за участі представника відповідачів -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 14.12.2007 р. банк та
ОСОБА_2 уклали кредитний договір №106281 -
SOGL, відповідно до якого банк
зобов'язався надати відповідачу - 1
кредит в розмірі 8 100,00 дол. США на
термін до 11.12.2009 р., а відповідач - 1
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором. Відповідно до договору
погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати відповідач -1
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно кредитного
договору. Згідно договору у випадку
порушення зобов'язань за кредитним
договором, відповідач -1 сплачує банку
відсотки за користування кредитом в
подвійному розмірі на місяць,
нараховані від суми непогашеної в
строк заборгованості за кредитом.

Як зазначається позивачем при
зверненні до суду, банк виконав
зобов'язання за кредитним договором,
надав грошові кошти відповідачу -1,
утім, відповідач - 1 порушив умови
договору, допустивши його невиконання
у частині обов'язку здійснювати
погашення заборгованості за кредитом у
встановленому законом порядку, через
що станом на 14.04.2013 р. розмір
заборгованості складає 50 414,60 грн., про
стягнення якої у позові й заявлено
відповідну вимогу з відповідачів, як
солідарних боржників (за договором
поруки від 14.12.2007 р. відповідач - 2
зобов'язався відповідати перед
банком за виконання відповідачем - 1
своїх обов'язків, що випливають з
кредитної угоди №106281 - SOGL від 14.12.2007 р.
/а.с. 29/).

У судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив суд
повністю задовольнити поданий позов.

Відповідачі та представник
відповідачів просили суд відмовити в
задоволенні позову, просили суд
застосувати строк позовної давності,
який пропущений позивачем.

Заслухав пояснення та дослідивши
докази в межах заявлених вимог згідно
ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
ухвалення рішення про задоволення
позову частково, виходячи з
наступного.

Банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми (ст. 2 закону
України «Про банки та банківську
діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі
його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України), та ці підстави
зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК
України, та за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Як було встановлено судом, між
банком та відповідачем - 1 був
укладений кредитний договір №106281 - SOGL,
відповідно до якого банк зобов'язався
надати відповідачу - 1 кредит в розмірі
8 100,00 дол. США на термін до 11.12.2009 р., а
відповідач - 1 зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором.

Укладаючи договір, сторони за ним
дійшли згоди, що погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати відповідач -1 повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку
порушення зобов'язань за кредитним
договором, відповідач -1 сплачує банку
відсотки за користування кредитом в
подвійному розмірі на місяць,
нараховані від суми непогашеної в
строк заборгованості за кредитом.

Відповідачем - 1 не заперечувалося,
що банк виконав зобов'язання за
договором в повному обсязі, утім,
відповідач -1 не виконав умов
кредитного договору у частині
обов'язку здійснювати погашення
заборгованості за кредитом у
встановленому законом порядку, що
призвело до утворення заборгованості,
яка порахована позивачем станом на
14.04.2013 р., та за підрахунком суду
гривневий еквівалент заборгованості
за кредитним договором складає саме 50
414, 57 грн. (станом на 14.04.2013 р.), та який
складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 20 564,02 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 27 211,78 грн.,
штрафи 250,00 грн. та 2 388,77 грн.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таким чином, з урахуванням того, що
відповідачі порушили умови договору,
допустив його невиконання, та з
урахуванням того, що на виконання ст. 625
ЦК боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з тим, приймаючи рішення щодо
заявлених позивачем вимог, суд
враховує, що кредитний договір є
дійсним і неоспореним, є актом
волевиявлення сторін, що підтверджує
їх згоду виконувати умови, які вони для
себе передбачили, тому суд дійшов до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову та
стягнення солідарно з відповідачів на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором в розмірі, який
зазначений вище.

Що стосується заперечень
відповідачів та їх представника та
заяви про застосування трирічного
строку позовної давності, то даний
строк з боку позивача не є пропущеним,
оскільки, укладаючи кредитну угоду
14.12.2007 р. (а.с. 19), сторони погодили, що
строки позовної давності по вимогам
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів по даній угоді
встановлюються тривалістю 5 років, та
позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення заборгованості за
кредитним договором 26.04.2013 р.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України; для суду
відсутні підстави для стягнення
солідарно з відповідачів на користь
позивача судових витрат, оскільки
розподіл судових витрат не є
солідарним обов'язком, та судові
розподіляються між відповідачами в
рівних частках.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 1 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» (, місце
знаходження юридичної особи: м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50) заборгованість за
кредитним договором від 14.12.2007 р. №106281
- SOGL в розмірі 50 414, 57 грн., який склався
станом на 14.04.2013 р., та який
складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 20 564,02 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 27 211,78 грн.,
штрафи 250,00 грн. та 2 388,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» (, місце
знаходження юридичної особи: м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50) судові витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору в
розмірі 252,07 грн. з кожного з
відповідачів окремо.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя