Справа № 371/2002/13-ц Головуючий у І
інстанції Пархоменко В.М.Провадження №
22-ц/780/2246/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

1 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, витрачених на ремонт
житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання коштів,
витрачених на ремонт будинку АДРЕСА_1 в
сумі 83 160 грн. спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 41
580 грн. витрачених на ремонт вказаного
будинку, а також витрат по сплаті
судового збору.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що за період шлюбу з відповідачем, а
саме 27.12.2006 року був куплений житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
за особисті кошти відповідача. За
спільні кошти сторонами у даному
будинку були зроблені ремонтні роботи
загальною вартістю 83 160 грн., що
підтверджуєтся рішенням Миронівського
районного суду Київської області від
14.08.2013 року. Виходячи з рівності затрат
кожного подружжя, його особистий
внесок у ремонт будинку становить 41 580
грн.

ОСОБА_1 вимоги позову не визнала і
надала суду письмові заперечення, в
яких йдеться про сплив строку позовної
давності, оскільки шлюб між ними було
розірвано 31.08.2010 року, тобто 31.08.2013 року
минув трирічний строк. Рішенням суду
від 14.08.2013 року за нею визнано право
особистої приватної власності на
житловий будинок у справі за позовом
про поділ майна подружжя, а тому вважає,
що з цих підстав провадження у справі
слід закрити. Також вказала, що позивач
не надав жодної квитанції про сплату
ним грошових коштів на проведення
ремонтних робіт.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 41 580
грн. витрачених на ремонт будинку
АДРЕСА_1 та вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 24
січня 2014 року відповідач подала
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на аналогічні підстави для
її задоволення що й в запереченні на
позов, додатково зазначивши, що вимоги
позивача є безпідставними, незаконними
та оманливими, і помилково прийняті до
уваги судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін. Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Так судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 серпня 2010 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

24.07.2013 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу їй
присвоєно прізвище ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1.

В подальшому рішенням Миронівського
районного суду Київської області від
14.08.2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
будинку особистою приватною власністю
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання будинку спільною сумісною
власністю подружжя та його поділ
первісний позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_3 право особистої приватної
власності на житловий будинок з
приналежними до нього надвірними
будівлями АДРЕСА_1 Зустрічний позов
залишено без задоволення.

При розгляді даної справи судом
встановлено, що сторонами в період з
27.12.2006 року по 18.01.2010 року спільною
працею та за спільні кошти здійснені
наступні роботи:

- проведено водопровід до будинку з
установкою колодязя для запірної
арматури;

- проведено каналізацію з
встановленням каналізаційних кілець;

- замінено електропроводку з
алюмінієвої на мідну по всьому будинку
з установкою електроавтоматів,
вимикачів та розеток;

- встановлено металопластикові вікна (8
штук) з москітними сітками та
підвіконнями, металевими відливами, а
також віконними відкосами;

- встановлено ковані металеві грати на
вікна (6 штук);

- побудовано веранду із зовнішнім
оздобленням (з встановленням
металопластикових вікон, підвіконня та
вхідних металевих дверей);

- проведено газопостачання до будинку,
встановлено газовий лічильник;

- встановлено бетонний паркан з
кованими воротами та кованою хвірткою
зі сторони вулиці, а також паркан по
всьому периметру будинку;

- по всьому периметру будинку зроблена
відмістка, стяжка у вітальній кімнаті,
теплове опалення (батареї, труби);

- побудовано стіну у будинку (комірка);

- вентиляція погребу.

Цим же рішенням встановлено, що згідно
висновків додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від
20.02.2013 року та 10.06.2013року вартість робіт,
які проведено сторонами спільно в
період з 27.12.2006 року по 18.01.2010 року
складає 83 160 грн., тобто вартість
житлового будинку з надвірними
будівлями збільшилась на 5,71 відсотка.

Виходячи з рівності затрат кожного з
подружжя, особистий внесок відповідача
(тобто ОСОБА_2) склав 2,855 відсотка
вартості будинку та в грошовому виразі
41 580 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги в
частині стягнення з відповідача 1/2
частини вартості ремонтних робіт у
розмірі 41 580 грн. грунтуються на вимогах
діючого законодавства.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні
вимог щодо визнання коштів, витрачених
на ремонт будинку спільною сумісною
власністю, суд дійшов висновку, що
відповідним рішенням суду вже визнано
вартість робіт, які проведено
сторонами спільно в період їх шлюбу з
27.12.2006 року по 18.01.2013 року, тому немає
підстав для визнання цього факту
повторно.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені
правила звільнення сторони від
доказування та розподілу обов'язків по
доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, установлених ст. 61 ЦПК
України.

Проте це загальне правило діє, якщо в
нормах матеріального права відсутня
вказівка про перерозподіл обов'язків
доказування.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Такі обставини є преюдиціальними
фактами, їх преюдиціальність заснована
на юридичному механізмі набрання
судовим рішення законної сили,
відповідно до якого виникає заборона
оспорювати в іншому процесі
встановлені у цьому рішенні факти.

За правилами ст.ст. 60, 61, 70 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Тобто названі норми матеріального
права припускають існування факту
спільної сумісної власності подружжя,
доки не доказано інше кимось із
подружжя.

Зважаючи на те, що факт здійснення
ремонту житлового будинку з надвірними
будівлями сторонами спільною працею та
за спільні кошти встановлено
відповідним рішенням суду, яке набрало
законної сили, а відповідачем не
доведено протилежне, суд першої
інстанції у відповідності до вимог
ст.ст. 212-214 ЦПК України належним чином
з'ясував фактичні обставини справи, від
яких залежить правильне вирішення
спору щодо вимог позивача, яка правова
норма підлягає застосуванню для
правовідносин, що виникли між
сторонами.

Крім того із встановлених обставин
справи слідує, що законним і
обґрунтованим є висновок суду першої
інстанції про те, що рішенням
Миронівського районного суду
Київської області від 14.08.2013 року
визнано вартість робіт, які проведено
сторонами спільно в період їх шлюбу з
27.12.2006 року по 18.01.2013 року в розмірі 83 160
грн., тому в повторному визнанні цих
коштів спільною сумісною власністю
немає необхідності.

Доводи апеляційної скарги про сплив
строку позовної давності щодо вимог
про поділ спільного майна подружжя не
беруться до уваги судової колегії,
оскільки початок позовної давності
для вимоги про поділ спільного майна
подружжя, шлюб якого розірвано,
обчислюється не з дати прийняття
постанови державного органу РАЦС
(ст.ст. 106, 107 СК) чи з дати набрання
рішенням суду законної сили (ст.ст. 109, 110
СК), а від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Безпідставними є посилання апелянта
про набрання законної сили рішення у
спорі між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих же підстав, що
є підставою для закриття провадження у
справі, адже предметом даного спору є
не визнання житлового будинку сумісною
власністю подружжя та його поділ, а
саме визнання коштів витрачених на
ремонт будинку спільною сумісною
власністю сторін та їх відшкодування,
що за своєю юридичної природою не
являються тотожними.

Що ж стосується доводів ОСОБА_1 про те,
що позивачем не доведено та не надано
доказів на підтвердження сплати
грошових коштів за проведення ремонту
у спірному будинку, то вони є
надуманими та необґрунтованими,
оскільки в даному випадку обов'язок
доказування щодо спростування факту
спільної сумісної власності подружжя
законом покладається на того з
подружжя, хто це заперечує.
Перекладання обов'язку спростувати
презумпцію спільності майна на
позивача, а не на відповідача, яка її
оспорює, не допускається при розгляді
даної категорії цивільних справ.

Отже доводи апеляційної скарги та
зміст оскаржуваного судового рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: