Справа № 2-7/11 Головуючий у І інстанції
Кіхтенко С.О.Провадження № 22-ц/780/987/14
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 06 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
служби автомобільних доріг України,
правонаступник - Державне агентство
автомобільних доріг України третя
особа: Служба автомобільних доріг у
Київській області, Дочірне
підприємство «Київський облдорупр»,
про відшкодування шкоди заподіяної
ушкодженню здоров»я та технічного
транспортному засобу, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали цивільної
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о
в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою про відшкодування шкоди,
заподіяної здоров»ю та транспортному
засобу, які при розгляді справи в суді
збільшив, посилаючись на те, що він
являється власником автомобіля
Мерседес Бенс. д.н.з. НОМЕР_1, 2008 року
випуску. 28.01.2010 року на автодорозі
Богуслав - Лука, близько 07 год. 40 хв.
відбулась ДТП за участю автомобіля
Мерседес Бенс д.н.з. НОМЕР_1, під його
керуванням, та автобусом «Лаз-699» д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, в
наслідок чого, транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Причиною ДТП він вважає те, що було
незадовільне експлуатаційне утримання
автомобільної дороги, так як дорога на
ділянці повороту не була посипана
хімічними сумішами та були відсутні
дорожні знаки.

Під час ДТП, автомобілю, яким він
керував, було завдано пошкодження на
суму 346355,92 грн. 92 коп., що
підтверджується висновком № 842-АТЗ
судової автотоварознавчої експертизи
від 20.12.2010 року.

Також, позивач вказує на те, що під
час ДТП він ударився головою об частину
салону автомобіля, внаслідок чого
отримав закриту черепно-мозкову
травму, в зв»язку з чим змушений був
лікуватись в Ватутінській міській
лікарні, Звенигородського району.
Черкаської області з 29.01.2010 року по
08.02.2010 року, з 02.03.2010 року по 12.03.2010 року.

Під час проходження лікування, для
відновлення здоровя, відповідно до
призначення лікарів, він вимушений був
купити ліки на загальну суму

2421 грн.

Просив суд стягнути з відповідача на
його користь матеріальну шкоду у сумі
346355,92 грн. та 2421 грн. витрати понесені на
лікування.

Рішенням Богуславського районного
суду Київської області від 06 грудня 2013
року, позивачу відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просив, рішення Богуславського
районного суду Київської області від 06
грудня 2013 року скасувати, ухвалити по
справі нове рішення про задоволення
позовних вимог иак як вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 06 грудня 2013 року
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 28.01.2010 року
позивач потрапив у ДТП на ділянці
дороги Богуслав - Лука, де відбулося
зіткнення автомобіля «Мерседес Бенс
-320», д.н.з. НОМЕР_1, належного йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданим
Звенигородським РВ ГУ МВС України в
Черкаської області, з автобусом
«ЛАЗ-699», д.н.з. НОМЕР_2.

Постановою начальника ВДАІ по
обслуговуванню Богуславського району
при УДАІ ГУ МВС України в Київській
області в справі про адміністративне
правопорушення від 02.02.2010 року,
головного інженера Богуславської
філії РайДу ОСОБА_4 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення,
передбаченогоч.1ст.140КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 1360 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями., діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
встановлено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом
об'єктом, використання, зберігання
або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

В ч. З ст. 10 ЦПК України вказано, що
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах. заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують, вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

В ч. 2 ст. 57 ЦПК України вказано, що ці
данні встановлюються на підставі
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію що предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу ^.д
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги
докази, які не стосу на предмета
доказування.

Згідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В статті 10 Закону України «Про
автомобільні дороги» № 2862-ІУ
передбачено, що Державне керування
автомобільними дорогами загального
користування здійснює Державна служба
автомобільних доріг України, що є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якої направляється й
координується Кабінетом Міністрів
України через керівника центрального
органа виконавчої влади в області
транспорту і який має свої органи
керування на місцях».

Статтею 11 Закону України № «Про
автомобільні дороги» № 2862-IV визначено
основні обов»язки органа державного
керувння автомобільними дорогами
загального користування:

- забезпечення бесперервних,
безпечних, економічних умов руху

транспортних коштів;

- організація будівництва,
реконструкції, ремонту й зміст
автомобільних

доріг установленими для них
будівельними нормами, державними

стандартами й нормами;

- забезпечення технічногог нагляду
за становм автомобільних доріг;

- виявлення аварійно небезпечних
місць (ділянок) і місць концентрації

дорожньо-транспортних випадків на
автомобільних дорогах і здійснення

заходів для їхньої ліквідації;

- забезпечення належного мвршрутного
орієтування користувачів

автомобільними дорогами.

Ааналогічні обовязки для власників
автомобільних доріг або уповноважених
їм органів у сфері дорожнього руху в
статті 9 Закону України «Про дорожній
рух» № 3353-XII.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
дорожній рух» організація дорожнього
руху здійснюється спеціалізованими
службами, що створюються відповідними
органами: на автомобільних дорогах, що
перебувають у власності
територіальних громад, - органами
місцевого самоврядування; на інших
автомобільних дорогах - органом
державного управління автомобільними
дорогами загального користування; на
залізничних переїздах - відповідними
територіальними органами Державної
адміністрації залізничного транспорту
України.

Посилання позивача на те, що
відповідачем порушені пункти Єдиних
правил зимового утримання
автомобільних доріг ПГ. 1-218-118:2005, що
затверджені наказом Державної служби
автомобільних доріг України
(УКРАВТОДОР) від 15.11.2005 року за № 525, а
саме в тому, що не було встановлено
знаків, а також зроблено обробку
покриття ПОМ, де мала місце ожеледиця,
яка спричинила дорожньо-транспортну
пригоду та заподіяла позивачу шкоди не
знайшло свого підтвердження в суді та
спростовано наявними в матеріалах
справи доказами та документами, які
були надані відповідачем, поясненнями
свідків з яких вбачається, що на
автодорозі Богуслав - Лука були
встановлені дорожні знаки, які
попереджували водіїв про те, що на
даній дорозі «ожеледиця».

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що, вказані знаки були
проігноровані позивачем та не
помічені.

Згідно ДСТУ 3587-97, п. 3.1.18 усунення
зимової слизькості на автомобільних
дорогах загального користування
здійснюється з моменту її виявлення до
повної ліквідації, строки ліквідації
наведені в додатку Б, ДСТУ 3587-97 та
складають не більше 4 години на 100 км.
протяжності дороги загального
користування.

Отже, той факт, що утворення
ожеледиці, яка розпочалася в ранковий
період 28.01.2010 року, а
дорожньо-транспортна пригода сталася в
07.40 год., 28.01.2010 року свідчить про те, що з
боку відповідача відсутні порушення
вимог нормативно-правових документів,
що регламентують діяльність з ремонту
та утримання автодоріг загального
користування, оскільки, матеріалами
справи підтверджується той факт, що
працівники дорожньої служби 28.01.2010 року
вийшли на робочі місця приблизно о
четвертій годині ранку.

В висновку судової додаткової
комісійної автотехнічної експертизи №
573/1617 від 01.01.2013 року вказано, що в даній
дорожньо-транспортній ситуації водій
автомобіля Мерседес ОСОБА_1 повинен був
діяти у відповідності до вимог п. 12.1 ПДР
України( III розділ п. 4).

Максимально допустима швидкість
руху автомобіля Мерседес на
заокруглені дороги, за умови зчеплення
шин з дорожнім покриттям, яке вкрите
льодом, при радіусі заокруглення
дороги 30 м/ становить 16,8 км/год. (III
розділ п. 5).

Обрана водієм ОСОБА_1 швидкість руху
автомобіля Мерседес перевищувала
допустиму швидкість руху на ділянці
дороги де мала місце ДТП.

Технічна можливість попередити дану
ДТП для водія автомобіля Мерседес
ОСОБА_1 визначалася виконанням ним
вимог п. 12.1 ПДР України, для виконання
яких у нього не було будь яких перешкод
технічного характеру (III розділ а. б).

В даній дорожньо-транспортній
ситуації дії водія автомобіля Мерседес
ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР
України та знаходились, з технічної
точки зору в причинному зв»язку з
виникненням даної ДТП.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під
час вибору в установлених межах
безпечної швидкості руху водій повинен
урахувати дорожню обставновку, а також
особливості вантажу, що перевозиться, і
стан транспортного засобу, щоб мати
змогу постійно контролювати його рух
та безпечно керувати ним.

В судовому засіданні, позивачем, не
спростовано висновок вище вказаної
судової додаткової комісійної
автотехнічної експертизи № 573/1617 від
01.01.2013 року, тому, суд першої інстанції
на законних підставах не прийняв до
уваги висновок комісійної судової
дорожньо-технічної та автотехнічної
експертизи № 4099 від 20.07.2012 року тому
висновок вказаної експертизи є
неналежним доказом по справі.

Не може бути належним доказом по
справі і постанова №140314 в справі про
адміністративне правопорушення від
02.02.2010 року про притягнення до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 1360 грн. інженера
Богуславської філії РайДУ Київської
області ОСОБА_4 складена начальником
ВДАІ по обслуговуванню Богуславського
району при УДАІ ГУ МВС України в
Київській області за скоєння ним
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП так як ч. 1
ст. 140 КУпАП передбачає
відповідальність за неналежне
утримання доріг, а не за настання
дорожньо-транспортних пригод,
внаслідок неналежного утримання доріг,
яка передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що Богуславський районний суд
Київської області прийшов до
правильного висновку про відмову
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Так як суд першої інстанції
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив обставини справи, надані
докази, правильно визначився з законом,
який регулює спірні правовідносини,
порушень закону при розгляді справи не
допустив, тому, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно
відхилити, а рішення Богуславського
районного суду Київської області від
07.12.2013 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богуславського районного
суду Київської області від 06 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: