Головуючий суду 1 інстанції - Бугера
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 2-458/2013
Провадження № 22ц/782/5803/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого судді
Назарової М.В.

суддів Галан
Н.М., Лісіциної А.І.

при секретарі
Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 21 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» в особі Луганського
відділення Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про визнання
кредитного договору та договору
іпотеки недійсним, третя особа ОСОБА_3, -

В С Т А Н О
В И Л А :

У листопаді 2012 року позивач звернувся
із вказаним позовом до суду, в якому
просив визнати недійсним договір про
надання відновлювальної кредитної
лінії № 550-31-000488 від 14.09.2006 року,
укладений між ним та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»;
визнати недійсним іпотечний договір,
укладений між його дружиною ОСОБА_4 та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
посвідчений 14.09.2006 року приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2492;
судові витрати покласти на
відповідача.

В обгрунтування своїх позовних вимог
останній зазначив, що у серпні 2006 року
він звернувся до працівників банку з
метою отримання кредиту. В банку йому
запропонували звернутися до
посередників для підготовки
документів, необхідних для отримання
кредиту. Він звернувся до директора
нерухомості «Лугань» ОСОБА_3 Після
зібрання всіх необхідних документів
позивач із дружиною та ОСОБА_3 прийшли
до Луганського відділення банку, і
ОСОБА_3 пояснила позивачу, що на даному
етапі необхідно підписати майбутній
кредитний договір, який разом із
зібраними документами буде
направлений на розгляд кредитному
комітету банку. Він підписав кредитний
договір, а його дружина - іпотечний.
Через деякий час ОСОБА_3 повідомила
позивача, що його заяву на отримання
кредиту комітетом банку було залишено
без задоволення. У квітні 2010 року на
його поштову адресу почали приходити
листи із банківської установи з
вимогою про спалу заборгованості за
кредитом, і йому стало відомо, що 14.09.2006
року між ним та відповідачем було
укладено кредитний договір про надання
відновлювальної кредитної лінії,
відповідно до якого банком на його ім'я
було відкрито відновлювальну кредитну
лінію в межах суми 59000 доларів США. З
метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між дружиною позивача ОСОБА_4 та банком
було укладено іпотечний договір.

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені: визнано недійсним договір
про надання відновлювальної кредитної
лінії №550-3/1-000488 від 14.09.2006 року
укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2; визнано недійсним іпотечний
договір від 14.09.2006 року укладений між
АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, що
посвідчений приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрованого в
реєстрі за №2492.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суду
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Судом встановлено, що 12.09.2006 року
позивач звернувся із заявою до
керуючого Луганською філією АКБ
«Укрсоцбанк» Нестеренко П.П. про
отримання кредиту, в якій просив
відкрити відновлювальну кредитну
лінію з максимальним лімітом
заборгованості 59000 доларів США, строком
на 178 місяців зі сплатою 13% річних під
заставу житлового будинку з земельною
ділянкою. Сплату процентів і погашення
кредиту гарантував в строки
передбачені договором кредиту,
щомісячно, рівними частками у
відповідності з графіком погашення
кредиту /а.с. 17/.

14.09.2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2 було укладено договір про
надання відновлювальної кредитної
лінії №550-3/1-000488. За умовами договору
надання кредиту буде здійснюватися
окремими частинами на умовах
визначених договором в межах 59000
доларів США, зі сплатою 13% річних /а.с.
9-13/.

Того ж дня, між АКБ СР «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_4, майновим поручителем ОСОБА_2,
було укладено договір іпотеки, який
посвідчений приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за №2492. Предметом договору є
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
/а.с. 5-8/.

Обставини того, що вищезазначені
договори підписані позивачем та його
дружиною ОСОБА_4, сторони не оспорюють.

Матеріали справи містять копію заяви
від імені ОСОБА_2 про видачу готівки №
51-006 від 14.09.2006 року на суму 59000 доларів
США, що еквівалентно 297950,00 грн. /а.с. 28/.

Також матеріали справи містять заяву
ОСОБА_2 на ім'я апелянта від 08.02.2010 року,
в якій останній зазначає, що у зв'язку
із істотним простроченням
заборгованості просить у відношенні
нього не починати претензійно-позовні
роботи; прострочену заборгованість
станом на 08.02.2010 року в розмірі 7881,85
доларів США зобов'язується погасити на
протязі 3-х місяців /а.с. 29/.

12.02.2010 року позивачем на рахунок банку,
в рахунок заборгованості за договором,
було внесено 2780,17 доларів США /а.с. 30/.

27.04.2012 року позивачем знову було надано
заяву на ім'я начальника управління
стягнення заборгованості із проханням
не здійснювати по відношенню нього
засобів примусового стягнення,
оскільки ним здійснюється пошук
покупця на заставний будинок /а.с. 31/.

Написання зазначених заяв і внесення
особистих коштів ОСОБА_2 в сумі 2780,17
доларів США в рахунок погашення
заборгованості сторони також не
оспорюють.

Спірні правовідносини виникли між
сторонами з приводу безгрошовості
оспорюваного кредитного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір про відновлювальну кредитну
лінію дійсно підписаний сторонами, але
при цьому грошові кошти за договором
позивачем не отримані з огляду на
висновок почеркознавчої експертизи №
159/2 від 17.06.2013 року, згідно якої підпис в
графі «підпис отримувача» в заяві про
видачу готівки виконана не ОСОБА_2, а
іншою особою, тому такий кредитний
договір слід вважати недійсним
відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК
України. З цих же підстав є недійсним і
іпотечний договір.

Проте, такий висновок не ґрунтується на
вимогах закону та матеріалах справи з
огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
передається у володіння заставодавця
або третьої особи.

Розглядаючи справу, поза увагою суду
першої інстанції залишилося наступне.

Із матеріалів справи вбачається,
що стороною оспорюваного укладеного
14.09.2006 року іпотечного договору була
ОСОБА_4, як майновий поручитель ОСОБА_2,
предметом договору є житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1, належний останній
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 29 лютого 2000 року
приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстром № 442, право власності на
який зареєстроване в міському
комунальному підприємстві бюро
технічної інвентаризації м. Луганська
27 березня 2000 року номер запису 38325, в
книзі 244, реєстраційний № 2506397, а також
земельна ділянка, на якій розташований
вказаний житловий будинок /а.с. 5-8/.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» особами, які
беруть участь у справ про визнання
правочину недійсним, є насамперед
сторони правочину.

Так, згідно зі ст. 30 ЦПК України
сторонами в цивільному процесі є
позивач та відповідач.

Неналежний позивач це особа, якій не
належить право вимоги за пред'явленим
позовом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права можуть бути підставою для
скасування рішення суду лише за умови,
що це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 як сторона вказаного
договору до участі у справі не
залучена.

Матеріали справи не містять відомостей
про уповноваження нею представляти
свої інтереси з приводу оспорювання
іпотечного договору позивачу ОСОБА_2

Відповідно до принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, визначеного у ст. 11 ЦПК,
суд не може замінити неналежного
позивача належним на підставі ст. 33
цього Кодексу.

Таким чином, місцевий суд
припустився порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки згідно діючого
цивільного процесуального
законодавства України апеляційний суд
позбавлений можливості на стадії
перегляду судових рішень вирішувати це
питання, колегія суддів доходить
висновку про незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1/ неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2/ недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3/ невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4/ порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Іншим доводам апеляційної скарги як
передчасним колегія суддів не дає
оцінки, ці питання можуть бути вирішені
під час розгляду справи з належними
сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з позивача на користь апелянта
належить до стягнення судовий збір у
розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 21 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» в особі
Луганського відділення Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання кредитного договору та
договору іпотеки недійсним, третя
особа ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» в особі Луганського
відділення Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» 114 грн. 70 коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: