Справа № 341/118/14-ц
Провадження № 22-ц/779/745/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: позивача ОСОБА_2, відповідачки
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третьої особи - Більшівцівської
селищної ради Галицького району
Івано-Франківської області про
зобов'язання до вчинення дій, стягнення
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького
районного суду від 19 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

16.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що проживає в АДРЕСА_1. На час його
поселення до будинку вела пішохідна
доріжка довжиною 15 м та шириною 1,50 м
від початку дороги і 2,30 м шириною в
напрямку до будинку, якою
користувалися всі жителі будинку.
Значно пізніше в квартиру №3 даного
будинку поселилася ОСОБА_3 04.04.2011 року
остання самовільно почала прокладати
нову доріжку навпроти його вікна
шириною 67 см, без його дозволу і згоди.
11.04.2011 року відповідач зруйнувала
пішохідну доріжку і використала її для
розширення своїх грядок, що
знаходились по обидва боки пішохідної
стежки. Позивач неодноразово звертався
до голови селищної ради та у відділ
УМВС Галицького району про незаконні
дії ОСОБА_3, але жодних заходів вжито не
було.

Просив задовольнити позов, зобов'язати
ОСОБА_3 звільнити та привести до стану,
придатного для використання за
цільовим призначенням за її рахунок
земельну ділянку шляхом відновлення
попередньої пішохідної доріжки
довжиною 15 метрів та шириною 1,50 метра
при вході та 2,30 метра біля будинку,
звільнивши її від нової огорожі, якою
обнесені грядки відповідачки. Прийняти
з-під вікна нову стежку, самовільно
покладену відповідачкою, шириною 67 см.
Стягнути на користь позивача витрати
на оформлення документації в сумі 500
грн. та моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Рішенням Галицького районного суду
від 19.02.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що суд не з'ясував обставини
справи, які мають значення для
правильного вирішення спору.

Посилався на те, що чотирьохквартирний
будинок, що належав комунальному
господарству, був збудований в 1960 році
і заселений. До будинку належала земля,
яка була відразу розподілена порівну
всім жителям, крім заїзної дороги і
прохідної доріжки. Про те, що дії
відповідачки є незаконні, свідчать
листи селищної ради №135 від 04.04.2011 року
та №176, які засвідчують той факт, що
ОСОБА_3 не надавалося права на вчинення
таких дій. В постанові суду від 19.02.2014
року вказується, що він ніби сам
влаштував цю доріжку, але це не
відповідає дійсності. Відповідачку
ніхто не уповноважував заливати стежку
і нести затрати. Також в постанові суду
вказано, що зліва доріжку впорядкували
новою огорожею. Однак, з доріжки
огорожу ОСОБА_3 зняла, а за 20 метрів від
колишньої доріжки була і є огорожа.

Стежка, яка має ширину 67 сантиметрів,
створює незручності, а саме неможливо
доставляти велосипедом продукти і
користуватися підручним візком йому,
як інваліду першої групи, також його
син являється інвалідом третьої групи.

Будинок селищній раді на баланс не
передавався, тому вважає, що і прилегла
земля комунгоспом не передавалась. Суд
першої інстанції не звернув уваги на
акт комісії, яка давала дозвіл на
перенесення доріжки в той час, як вона
була зруйнована 11.04.2011 року ОСОБА_3

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції і задовольнити позовні
вимоги.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
сторони, перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
проживають в АДРЕСА_1. Квартира
позивача знаходиться на першому
поверсі, а квартира ідповідача -
поверхом вище та розташована над
квартирою позивача. Вхід в квартиру
позивача здійснюється з тильної
сторони будинку ( зі сходової клітки
вхід замуровано). Вхід в квартиру
відповідача здійснюється з сходової
клітки - з фасадної сторони будинку.
Стоячи лицем до фасадної сторони
будинку з правого боку наявний заїзд
від дороги і такий веде до території
ззаду. До 2011 року була прокладена
пішохідна доріжка від дороги по ліву
сторону будинку. Площа від дороги до
будинку була поділена між сім'ями, що
проживають у даному будинку та
використовується для ведення
городництва. Дані обставини не
заперечуються сторонами.

Рішенням Більшівцівської селищної
ради Галицького району від 15 квітня 2011
року надано дозвіл жителям АДРЕСА_1 на
перенесення доріжки до будинку в тому ж
розмірі, що й попередня, та зобов'язано
не перешкоджати ОСОБА_2 та його сім'ї
ходити по новоутвореній доріжці.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 20
грудня 2011 року, залишеною без змін в
частині ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 вересня 2013 року, відмовлено в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 про визнання протиправним та
скасування рішення Більшівцівської
селищної ради Галицького району від
15.04.2011 року, надано дозвіл жителям
АДРЕСА_1 на перенесення доріжки до
будинку.

На підставі даного рішення була
прокладена пішохідна доріжка,
проведено благоустрій частини
території з фасадної сторони будинку.

Прокладення доріжки напроти вікна
квартири ОСОБА_2, відповідно і навпроти
вікна ОСОБА_3, на думку суду першої
інстанції, не змінює ситуацію щодо руху
людей поруч з вікнами сторін. З даним
висновком погоджується і апеляційна
інстанція.

Оскільки судом не встановлено
неправомірності дій відповідача по
відношенню до позивача за завдану
матеріальну шкоду, то в цій частині
правильно відмовлено в задоволенні
позову про стягнення такої шкоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які давали б підставу
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення рішення про
задоволення позовних вимог. Доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
встановлено.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від
19 лютого 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Вакарук

Л.В. Ясеновенко