Справа № 192/266/14
Провадження № 2/192/216/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді
Омелюх В.М.,

при секретарі - Короті
Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням уточнень від 12
березня 2014 року звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
боргу за договором позики.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 14 лютого 2013 року
між ним та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір позики, за яким він
передав грошову суму, еквівалентну 5000
доларам США, що на той час національній
валюті України відповідало 39950 гривням,
а відповідач зобов'язався повернути
суму позики 01 грудня 2013 року, про що
відповідачем власноручно було
написано розписку.

Позичальником на виконання умов
договору у серпні 2013 року було
повернуто через картковий рахунок
НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» частину
боргу у розмірі 13980 гривень, що на той
час відповідно до установленого НБУ
курсу долара США по відношенню до
гривні становило 1749 доларів США, а іншу
частину боргу у розмірі 3251 долар США, що
еквівалентно станом на 04 березня 2014
року 32477 гривням, відповідач в
установлений договором строк не
повернув, в зв'язку з чим змушені
звернутися з позовом до суду про
стягнення з відповідача зазначеної
суми боргу в примусовому порядку.

Позивач, який належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи (а.с.28,30), у судове засідання не
з'явився, надавши суду письмову заяву
(а.с.39), за якою прохав розглядати справу
у його відсутність, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та прохав їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, який про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с.33), в судове
засідання не з'явився. Згідно поданої
до суду письмової заяви прохав
розглядати справу у його відсутність,
позовні вимоги визнав у повному обсязі
та не заперечував проти стягнення з
нього боргу з урахуванням розміру,
зазначеного в уточненій позовній заяві
(а.с.43,44).

В зв'язку з неявкою у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197
ЦПК України ухвалив здійснювати
розгляд справи у відсутність сторін,
які належним чином повідомлені про час
та місце розгляду справи та подали
заяви про розгляд справи у їх
відсутність, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
.

Суд, дослідивши надані докази,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно ст.10,11,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості, а суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом, а
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, а доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язується вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
та згідно ст.ст. 527-530 ЦК України
належними сторонами і у визначений
зобов'язанням строк. Якщо строк(термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час, а боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

За договором позики відповідно до
вимог ст.ст.1046,1047 ЦК України одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж саму суму
грошових коштів(суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості, при цьому договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками, договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливістю
виконання ним грошового зобов'язання,
при цьому в разі прострочення
виконання такого зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
борг з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що 14
лютого 2013 року між сторонами було
укладено в письмовій формі договір
позики (а.с.7), за яким позивач надав у
борг відповідачеві грошові кошти у
сумі 5000 доларів США, відповідач
зобов'язався повернути суму позики 01
грудня 2013 року, про що відповідачем
власноручно було написано письмову
розписку, а зазначене свідчить про
наявність між сторонами договірного
зобов'язання, яке за формою та змістом
відповідає вимогам ст.1046-1047 ЦК України
та за яким сторони досягли
домовленості за усіма суттєвими
умовами договору.

В установлений договором позики строк
відповідач борг повернув частково,
сплативши позивачеві на виконання умов
договору в серпні 2013 року 13980 гривень,
що було еквівалентно з урахуванням
встановленого НБУ курсу долара до
гривні 1749 доларам США, що підтвердив в
своєму позові позивач, та не
заперечував згідно письмових заяв
відповідач (а.с.2-3,9,35-37,43,44).

В той же час, залишок боргу в розмірі 3251
долара США відповідач позивачеві не
повернув, в тому числі і після
неодноразового направлення позивачем
відповідачеві письмових нагадувань
про існування договору позики від 25
вересня, 22 жовтня та 05 грудня 2013 року,
які відповідач отримав згідно наявних
у справі поштових повідомлень (а.с.10-21),
що підтвердив і відповідач в поданих до
суду письмових заявах про визнання
позову та розміру боргу (а.с.43,44).

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що в судовому
засіданні було належними та
допустимими доказами безспірно
встановлено, що відповідач отримав від
позивача в борг грошові кошти в
загальній сумі 5000 доларів США,
зобов'язавшись в обумовлений за
домовленістю сторін в договорі позики
строк повернути борг, але свого
зобов'язання по сплаті коштів в
установлений письмовим договором
позики строк в повному обсязі не
виконав, в тому числі і після отримання
письмових вимог позивача щодо
повернення боргу, в зв'язку з чим сума
боргу підлягає стягненню з відповідача
в примусовому порядку, оскільки
відповідно до ст.ст. 526,527,629 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, в строки та порядку,
визначеному законом чи договором,
оскільки відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, в
зв'язку з чим з відповідача необхідно
стягнути на користь позивача за
рішенням суду заборгованість за
договором позики в розмірі 3251 долара
США, що еквівалентно за курсом НБУ 32477
гривням (а.с.38)

Крім цього, в зв'язку з задоволенням
позову з відповідача необхідно
стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати при зверненні з
позовом до суду у вигляді оплати
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.509,526,527-530, 546,547,549,550,577, 625, 635, 1046-1048 ЦК
України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг в сумі 32477 (тридцять дві тисячі
чотириста сімдесят сім) гривень 00
копійок та судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 324 (триста
двадцять чотири) гривні 77 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧА: суддя