АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1833/14 Справа № 2-763/11
Головуючий у 1 й інстанції - Шаповал
Г. І. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного
акціонерного товариства

Комерційний Банк «ПриватБанк»,

на рішення Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 21
листопада 2013 року, по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованість за
договором кредиту.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору без номера від
10.01.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит в
розмірі 25000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з порушенням зобов'язань
відповідачем, у нього утворилася
заборгованість, яка станом на 30.09.2011
року складає 18433,72 грн., яку позивач
просить стягнути.

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від
21.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було
відмовлено в задоволенні позовних
вимог через пропущення позивачем
строку позовної давності /а.с. 145-147/.

З рішенням суду не погодилося ПАТ КБ
«ПриватБанк» і звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати це рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі /а.с. 152-157/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, рішення
суду - скасуванню, відповідно до п.3,4 ст.
309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору без номера від
10.01.2006 року ОСОБА_3 отримав в ПАТ КБ
«ПриватБанк» кредит в розмірі 25000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки /а.с. 6, 7-8/.

ОСОБА_3 свої зобов'язання належним
чином не виконав, тому станом на 30.09.2011
року утворилась заборгованість в сумі
18433, 72 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 9083, 29
грн., заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 7496,44 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 500 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 853, 99 грн.

Відповідач не заперечує проти того, що
він отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти
в кредит, але звернувся до суду першої
інстанції з заявою про застосування
строку позовної давності, посилаючись
на те, що строк закінчився ще 11.02.2009 року
/а.с. 89/.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не
підлягають.

Однак з таким висновком суду
погодитися неможна, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства у
встановлений договором строк, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п.3.1 Умов і правил надання
банківських послуг для надання послуг
банк відкриває клієнту картрахунки,
видає клієнту карти, їх вид і строк
визначений у заяві і в пам'ятці клієнта,
підписанням якої клієнт і банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
указаного в розділі «Відмітки банку»
заяви.

Відповідно до п. 9.12 цих же Умов договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна зі сторін не попередить другу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично пролонгується на такий
же строк.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції
не звернув уваги на те, що пролонгація
договору полягає у продовженні його
строку зі збереженням тих умов, на яких
його було укладено (якщо інше не
передбачено договором), зокрема щодо
самої умови про порядок пролонгації
договору, які також залишаються
чинними.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 із заявою до банку про
припинення дії договору не звертався, а
тому кредитний договір від 10.01.2006 року
вважається автоматично пролонгованим.

На підставі встановлених фактів,
колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
обґрунтовані і підлягають задоволенню
в повному обсязі, оскільки позивачем
доведено факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язання за кредитним
договором.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення Вільногірського
районного суду Дніпропетровської
області від 21.11.2013 року підлягає
скасуванню, з укладенням нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3
на користь відповідача необхідно
стягнути судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 188 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 21
листопада 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 30.09.2011 року складає 18433
грн. 72 коп., а саме : 9083,29 грн. -
заборгованість за кредитом, 7496, 44 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 853, 99 грн. - штраф
(процентна складова) та судові витрати
в сумі 188 грн. 20 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :