АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/3210/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1162/14
Головуючий у 1-й інстанції Бондаренко О.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.

Суддів: Бутенко С.Б., Панченко О.О.

При секретарі: Нестеренко А.М.

За участі: представника позивачів
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в інтересах
та за дорученням ОСОБА_7 та ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 28 лютого
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5
до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про захист гідності
та честі та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_4та ОСОБА_5
звернулися до суду з даним позовом.
Неодноразово уточнюючи позовні вимоги,
остаточно просили визнати
недостовірною інформацію, яка
зазначена в апеляційній скарзі від 25
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення
від права на спадкування про те, що
«ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просто холодно та
тверезо чекали смерті свого батька,
щоби потім продати хату та поділити
гроші», а також про те, що «померлий
батько ОСОБА_8 отримав холодне та
розсудливе чекання на його смерть від
рідних доньок».

Просили також визнати дії ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 з розповсюдження недостовірної
інформації - неправомірними та такими,
що порушують їх честь та гідність.
Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_7
спростувати недостовірну інформацію,
шляхом направлення відповідних листів
до Кременчуцького районного суду
Полтавської області та Апеляційного
суду Полтавської області та стягнути з
відповідачів по 2000 грн. у відшкодування
моральної шкоди та витрати на правову
допомогу в розмірі 3 700 грн.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 28 лютого
2014 року в позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_7 про захист гідності та
честі та відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Відмовлено в задоволенні заяви
представника відповідачів ОСОБА_6 про
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витрат на
правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Рішення оскаржили ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, яка діє в інтересах та за
дорученням ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
просять скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі та винести окрему
ухвалу щодо перевірки факту порушення
адвокатом ОСОБА_9 Правил адвокатської
етики, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Не погодившись з рішенням, в
апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
змінити рішення в частині розподілу
судових витрат та стягнути з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в солідарному порядку на
користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 судові
витрати в сумі 5000 грн. кожній, виключити
з мотивувальної частини рішення
передостанній абзац щодо адвоката
ОСОБА_7, починаючи зі слів «суд вважає,
що відповідач ОСОБА_7.» та далі за
текстом до слів … «установчим з'їздом
адвокатів України 17 листопада 2012 року,
посилаючись на те, що судом не вірно
розподілено судові витрати між
сторонами.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку про
відхилення апеляційних скарг з таких
підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що рішенням Кременчуцького
районного суду Полтавської області
від 13.11.2013 року ОСОБА_2 було відмовлено
у задоволенні позовних вимогах до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення від
права на спадщину.

ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_7, не погодившись з вказаним
рішенням, подали до Апеляційного суду
Полтавської області апеляційну
скаргу від 25 листопада 2013 року.

18 грудня 2013 року ухвалою Апеляційного
суду Полтавської області в
задоволенні апеляційної скарги
відмовлено.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказують, що в
апеляційній скарзі від 25 листопада 2013
року міститься недостовірна, на їх
думку, інформація, яка порочить їх
честь та гідність, а саме: на 5 сторінці
скарги зазначено

« Ці молоді жінки, як це не бридко
навіть писати, судячи по всьому просто
холодно та тверезо чекали смерті свого
батька, щоби потім продати хату та
поділити гроші». 7 сторінка
апеляційної скарги містить абзац
«Кілька дзвінків, щоби відвезти батька
на лікарняну комісію - ото і все що
отримав померлий. Та також холодне та
розсудливе чекання на його смерть від
рідних доньок».

Як роз"яснено в п. 17 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 1 від 27
лютого 2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
інформація, зазначена у позовній
заяві чи іншій заяві, адресованій
суду, а також в процесуальних
документах (запереченнях на позов,
апеляційних чи інших скаргах тощо),
може бути підставою для захисту
гідності, честі чи ділової репутації,
за винятком випадків, коли ця
інформація була визначена
підставою пред'явленого позову і
стосувалася його предмета, була
доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог районний суд виходив з того, що
предметом позову у справі, у якій
подавалась апеляційна скарга із
викладеним спірним реченням, є
усунення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на
спадкування після їх батька у зв'язку
з ухиленням їх від допомоги
спадкодавцеві , який перебував у
безпорадному стані через хворобу.

Колегія суддів, погоджуючись з таким
висновком суду та оцінюючи докази
сторін відповідно до положень ст.212
ЦПК, виходить з того, що в ході розгляду
справи не знайшло підтвердження , що
відповідачі, застосувавши в
апеляційній скарзі свої оціночні
судження, вдалися до наклепу на
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому текст
апеляційної скарги викладений
представником ОСОБА_2 - адвокатом
ОСОБА_7

Так, інформація, яку просять визнати
недостовірною позивачі, стосується
вражень і висновків адвоката після
оцінки доказів в справі, яку вона вела в
суді і є її критичною оцінкою
поведінки апелянтів з оціночними
судженнями щодо мотивів їх дій з
використанням відповідного
мовно-стилістичного засобу. Ці фрази не
містять ні образ, ні грубих не
літературних виразів, спрямованих на
адресу позивачок в цій справі, вони
містять дозволений та
загальновизнаний літературний прийом
- метафору.

Про оціночність суджень відповідачів,
зокрема, свідчать вжиті в реченні
слова «судячи по всьому».

За таких обставин зазначені
висловлювання не містять
недостовірних фактичних даних, які
потребують спростування.

Крім того, відповідно до п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в
справах по відшкодуванню
моральної(немайнової) шкоди» критична
оцінка певних фактів і недоліків,
думки та судження не можуть бути
підставою для задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги щодо спростування
недостовірної інформації , шляхом
направлення відповідних листів до
Кременчуцького районного суду
Полтавської області та Апеляційного
суду Полтавської області не підлягають
задоволенню, оскільки відповідно до ст.
16 ЦК України не є способом захисту
цивільних прав та інтересів позивачів.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
та ОСОБА_5 висновків районного суду не
спростовують.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
судового рішення.

Не вбачається також підстав для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6
на рішення районного суду в частині
розподілу судових витрат.

За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу
учасниками цивільного процесу, крім
осіб, які беруть участь у справі, є
секретар судового засідання, судовий
розпорядник, свідок, експерт,
перекладач, спеціаліст, особа, яка
надає правову допомогу.

Згідно із ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Така особа має право знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії долучених до
справи документів, бути присутнім у
судовому засіданні. Особа, яка має
право на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

За довіреністю від 19 серпня 2013 року
ОСОБА_2 надано ОСОБА_6 повноваження
свого представника.

Таким чином, ОСОБА_6 приймала участь у
розгляді справи у якості представника
ОСОБА_2 за довіреністю із
повноваженнями представника,
передбаченими ст. 44 ЦПК України, суд не
постановляв ухвалу про допуск до
участі у справі ОСОБА_6 як особи, яка
надає правову допомогу.

Відносно відшкодування витрат
ОСОБА_7, яка сама є адвокатом, за
надання їй правових послуг ОСОБА_6 , то
з матеріалів справи вбачається, що
вона в процесі судового розгляду
даної справи, здійснювала дії, які
повинні розцінюватись, як
представництво інтересів
відповідачки. Оскільки надання
допомоги представником не відноситься
до виду судових витрат, понесені
витрати по оплаті послуг представника
не підлягають відшкодуванню. Тому
колегія погоджується з висновком
місцевого суду і в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 28 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ.

Судді: