АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1782/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Байбара Г. А. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю.,Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 29
листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н ОВ И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом, в якому просить розірвати
шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований
25 грудня 1982 року у міському відділі
реєстрації актів громадянського стану
м. Дніпродзержинська, актовий запис №
1279. Сплативши судовій збір, відповідно
вимог чинного законодавства.

У обґрунтування позову зазначив, що
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою 25 грудня 1982 року. Від
шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Близько п'яти років вони не отримують
шлюбних відносин, спільне господарство
не ведуть. Відповідачка два роки не
проживала за місцем своєї реєстрації,
мешкаючи та працюючи у іншому місті.
Причиною розірвання шлюбу є
непорозуміння в родині. Між ними
постійно виникали сварки. Наміру
зберегти сім'ю з відповідачкою він не
має, на примирення з нею не згоден.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 29
листопада 2013 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. зареєстрований 25 грудня 1982 року
у міському відділі реєстрації актів
громадянського стану м.
Дніпродзержинська, актовий запис № 1279.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі
відповідачка просить рішення суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що троє дітей від
спільного шлюбу є повнолітніми,
проживають окремо і позивач не
підтримує з ними стосунків. За час
спільного проживання між ним і
відповідачкою виникали сварки, але він
ніколи її не бив.

10 травня 2011 року відповідачка поїхала
на відпочинок і з того часу до 16 березня
2013 року у їх спільній квартирі не
проживала, хоча він більше року просив
її повернутися додому.

З серпня 2012 року він почав проживати
однією сім'єю, у їх спільній з
відповідачкою квартирі, зі ОСОБА_4.

16 березня 2013 року відповідачка
повернулася у квартиру і також
проживає у ній, займаючи іншу кімнату.

Дніпровським районним судом м.
Дніпродзержинська та Апеляційний
судом Дніпропетровської області
розглядається справа про зміну
договору найму їх квартири та про
виселення.

Позивач наполягає на розірвання шлюбу,
оскільки хоче і в подальшому проживати
зі ОСОБА_4 та зареєструвати з нею шлюб.
Стверджує, що збереження шлюбу з
відповідачкою буде суперечити його
інтересам.

За правилами ч. 3 ст. 109, ст. 112 СК України
суд встановлює фактичні взаємини
подружжя, інші обставини життя, причини
заявленого позову та постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо
дійде до висновку, що заява відповідає
дійсній волі дружини та чоловіка і що
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їх особисті та майнові права,
а подальше спільне життя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення,
в якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Сімейним кодексом України передбачено
обов`язок суду з`ясувати фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, взяти до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя та вжити заходів щодо
примирення подружжя, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства ( ч.1 ст. 112, ч.1 ст. 111 СК
України ).

Якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу ( ч.2 ст. 112
СК України ).

Згідно п.10 роз'яснень ППВС України №11,
від 21.12.2007р. "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення суду першої інстанції є
передчасним та не були вжиті заходи
щодо примирення не можуть бути взяті до
уваги , як необгрунтовані.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції представник відповідачки
просив надати строк для примирення.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 лютого
2014 року було надано сторонам строк для
примирення - два місяці.

На теперішній час, після спливу строку
для примирення шлюб сторонами
збережено не було.

Позивач категорично заперечив
можливість збереження шлюбу,
посилаючись на те, що примирення між
ними неможливе і він має намір створити
іншу сім*ю.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано розірвав шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки, позовні
вимоги позивача про розірвання шлюбу
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні.

Інші доводи скарги не є суттєвими і не
дають підстав для скасування чи зміни
рішення суду.

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права і
тому, колегія апеляційного суду вважає,
що згідно до ст. 308 ЦПК України правових
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції колегія суддів не
вбачає, а тому, доводи апеляційної
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 29
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді