Справа № 361/8499/13-ц Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/754/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 44
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 18 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Броварського міськрайонного суду
Київської області із позовом до ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, мотивуючи свої
вимоги тим, що з 29 червня 1998 року вона є
власником земельної ділянки розміром
0,236 га., цільове призначення -
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1

Поруч з нею, в будинку АДРЕСА_2 проживає
відповідачка по справі, яка на межі
їхніх земельних ділянок поставила
суцільний шиферний паркан, а також
посадила в безпосередній близькості
від її огороду на відстані 0,9 м. абрикос,
три вишні, грецький горіх, кущі
смородини та інші насадження.

Після того, як відповідач поставив
суцільний шиферний паркан у позивачки
земля не провітрюється і не достатньо
освітлення, а тому там нічого не росте,
постійна тінь та мокрота.

Просила суд, усунути перешкоди у
користуванні її земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, Броварського району Київської
області, зобов'язавши ОСОБА_3
демонтувати суцільну загорожу із
шиферу довжиною 15 метрів та
викорчувати всі незаконно посаджені
дерева, кущі та інші насадження.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 18 листопада
2013 року, у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 18 листопада 2013
року та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,236 га., що розташована за
адресою: Київська область, АДРЕСА_1 та
надана для обслуговування житлового
будинку, а відповідач є власником
суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2
на підставі договору дарування від
20.12.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 (а.с. 6, 21, 22).

Відповідно до акту обстеження
присадибних земельних ділянок сторін,
складеного 19.03.2013 року комісією по
розгляду земельних спорів
Святильнянської сільської ради
Броварського району Київської області
- на присадибній земельній ділянці
ОСОБА_3 на відстані 0,9 м. від межі росте
абрикос, три вишні, грецький горіх, кущі
смородини на відстані 0,8 м. Майже до
половини межі поставлений паркан із
шифера (а.с. 7).

Відповідно до довідки Світильнянської
сільської ради від 21.06.2013 року №389, при
повторному обстеженні земельної
ділянки ОСОБА_2 встановлено, що висота
шиферного паркана ОСОБА_5 перевищує 1,5
м. від поверхні землі, а дерева, які були
зазначені в акті від 19.03.2013 року зрізано
на висоті 1 м. від поверхні землі (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того. Що позивач
не довела належними доказами, що
відповідач, посадивши дерева, кущі та
встановивши суцільний паркан із шифера
висотою 1,5 м. порушила права позивача як
власника та створила їй перешкоди для
користування й розпорядження
земельною ділянкою.

З такими висновками колегія суддів
погоджується, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
узгоджуються з вимогами чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_2 не надала належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
порушення її прав зі сторони ОСОБА_3,
які полягають у створенні позивачу
перешкод для користування та
розпорядження її земельною ділянкою, а
також у перешкоджанні вирощувати
овочеві культури.

Згідно з вимогами ст. 105 ЗК України, у
випадку проникнення коренів і гілок
дерев з однієї земельної ділянки на
іншу, власники та землекористувачі
земельних ділянок мають право
відрізати корені дерев і кущів, які
проникають із сусідньої земельної
ділянки, якщо проникнення є перепоною у
використанні земельної ділянки за
цільовим призначенням.

З урахуванням наведеного суд зробив
правильний висновок про відмову у
задоволенні позову.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, які судом установлені
відповідно до вимог процесуального
закону, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає обставинам справи,
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 18 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: