Справа № 570/4932/13-ц
Номер провадження 2/570/261/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської
області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

з участю представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом Приватного
підприємства агропромислове приватне
підприємство "Мир" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору та
відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача ПП
агропромислове приватне підприємство
«МИР» зазначає, що 25 липня 2011 року
відповідач ОСОБА_3, діючи від імені
позивача, не маючи на те повноважень
уклав з відповідачем ОСОБА_4 договір №
02 про виконання робіт по збиранню
врожаю сільськогосподарських культур,
за умовами якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується виконати
роботи по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур.
Замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконавцю роботи відповідно
до умов даного договору. Відповідно до
розділу 6 статуту АПП "МИР" (в редакції
яка діяла на момент укладання договору)
єдиною особою, яка має право без
довіреності діяти від імені
підприємства є його власник, і
власником відповідно до пункту 1.2.
Статуту є ОСОБА_5. Про це ж зазначається
в розділі 6 Статуту. Інші особи діють
від імені підприємства на підставі
довіреності. Отже, договір підписав
технічний директор АПП "МИР" ОСОБА_3,
який не мав на це повноважень.
Відповідно до зазначених документів
технічний директор має право підпису
від імені підприємства на підставі
довіреності наступних документів: акти
прийому-передачі товарів робіт послуг,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних,
шляхових листів без права підпису
правочинів та платіжних доручень. В
даному випадку технічний директор АПП
"МИР" перевищив свої повноваження при
підписанні договору, що є підставою
недійсності договору №02 про виконання
робіт по збиранню урожаю
сільськогосподарських культур від 25
липня 2011 року. За таких умов
представник позивача просить суд
постановити рішення, яким визнати
недійсним договір № 02 про виконання
робіт по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур,
вчинений між Приватним підприємством
агропромислове приватне підприємство
"МИР" та ОСОБА_4 25 липня 2011 року;
солідарно стягнути з відповідачів 1609,5
гривень збитків (відшкодування
судового збору по справі № 5019/1499/12);
судові витрати покласти на
відповідачів.

Представник позивача позов підтримав
та пояснив суду про обставини, що
описані вище. Додав, що ОСОБА_4 у вересні
2012 року звернувся до Господарського
суду Рівненської області з позовом про
стягнення з позивача 58 087,6 гривень, з
них 37 521 гривня - вартість робіт по
збиранню урожаю сільськогосподарських
культур, 5 679,1 гривень - пеня та 14 896,5
гривень - 40% річних згідно умов
Договору. Відповідачі провели
переговори, за результатами яких
домовилися що АПП "МИР" зобов'язалося
заплатити за виконані роботи, а ОСОБА_4
відмовляється в позовних вимог в
частині стягнення пені та 40% річних, так
як АПП "МИР" не погоджувало строки
виконання робіт та розмір відсотків
відповідно до статті 625 Цивільного
Кодексу України. По судовому рішенню
Господарського суду Рівненської
області по справі № 5019/1499/12 позивачем
було сплачено відповідачеві 39 130,5
гривень, у тому числі 1609,5 гривень
відшкодування судового збору, що
підтверджується банківськими
виписками ОСОБА_4 Однак ОСОБА_4
скориставшись тим, що з березня 2013 року
в АПП "МИР" змінився власник та
директор, повторно звернувся до
Господарського суду Рівненської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача 29 257,55 гривень
пені та 40% річних по договору № 02 про
виконання робіт по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур від 25
липня 2011 року, в тому числі і за період
після відмови від стягнення зазначених
коштів у Господарському суді
Рівненської області. Рішенням суду
такі вимоги були задоволені. Як
зазначав представник підприємства,
укладений договір слід визнати
недійсним. Позивач не просить суд
застосувати реституцію з тих
міркувань, що роботи по договору № 02
про виконання робіт по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур від 25
липня 2011 року були виконані
відповідачем ОСОБА_4 та оплачені
позивачем ПП АПП «МИР». Частина 2 статті
232 Цивільного кодексу України визначає,
що довіритель має право вимагати від
свого представника та другої сторони
солідарного відшкодування збитків та
моральної шкоди, що завдані йому у
зв'язку із вчиненням правочину
внаслідок зловмисної домовленості між
ними. Зважаючи на наведене просить
задовольнити заявлений позов.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява,
згідно до якої він просить справу
розглядати без його участі, позов
визнає.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав.
Пояснив суду, що з ним був укладений
договір саме на прохання ОСОБА_3
Відповідач не перевіряв повноваження
сторони договору. Роботи були виконані,
але через несвоєчасність оплати
відповідач змушений був звертатися до
суду. Згідно до судових рішень на його
користь були стягнуті грошові кошти.
Вважає заявлений позов безпідставним.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали справи
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 25
липня 2011 року відповідач ОСОБА_3, діючи
від імені позивача, уклав з
відповідачем ОСОБА_4 договір № 02 про
виконання робіт по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур.

Відповідно до розділу 6 статуту АПП
"МИР" (в редакції яка діяла на момент
укладання договору) єдиною особою, яка
має право без довіреності діяти від
імені підприємства є його власник.
Власником, відповідно до пункту 1.2.
статуту є ОСОБА_5. Також розділ 6 статуту
визначає, що директором АПП "МИР" може
бути лише його власник. Технічний
директор (який уклав правочин) має
право підпису від імені підприємства
на підставі довіреності наступних
документів: акти прийому-передачі
товарів робіт послуг, видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних, шляхових листів без права
підпису правочинів та платіжних
доручень.

Представник позивача зазначає що саме
з цих підстав, а також зважаючи на
зловмисну домовленість між
відповідачами слід визнати даний
правочин недійсним.

Проте суд вважає, що в ході розгляду
справи не були встановлені підстави
для визнання недійсним даного
правочину.

Так, наявні у справі рішення
господарських судів свідчать про те, що
між сторонами існував спір про
стягнення заборгованості та відсотків
річних за договором про виконання
робіт по збиранню урожаю
сільськогосподарських культур від 25
липня 2011 року. Вказані рішення (зокрема
рішення господарського суду
Рівненської області від 13 листопада 2012
року у справі №5019/1499/12 ) підтверджують
наступні обставини:

· умови Договору про виконання
робіт по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур від 25
липня 2011 року були виконані ФОП ОСОБА_4 -
роботи по збиранню врожаю на суму 37521
грн. були проведені, що підтверджує акт
приймання виконаних робіт від 09
вересня 2011 року;

· ПП АПП "Мир" схвалив умови
вказаного правочину, прийняв вказані
роботи від ФОП ОСОБА_4, тому правочин є
чинним для сторін з моменту його
укладання (стор. 5 рішення).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що господарськими
судами було вже надано правову оцінку
вказаному правочину, визнано, що цей
правочин має юридичну силу для сторін,
тому відсутні будь-які підстави для
визнання цього правочину недійсним.

Позивач не заперечує факту виконання
робіт за договором та визнає, що
наявний у матеріалах справи акт
приймання виконаних робіт від 09
вересня 2011 року дійсно підтверджує
факт виконання робіт по збору врожаю.
Вказаний акт містить посилання на
Договір про виконання робіт по
збиранню урожаю сільськогосподарських
культур від 25 липня 2011 року, як на
правову підставу складання цього акту.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року №9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" для
визнання правочину недійсним на
підставі статті 232 ЦК необхідним є
встановлення умислу в діях
представника: представник усвідомлює,
що вчиняє правочин всупереч інтересам
довірителя та бажає (або свідомо
допускає) їх настання, а також
наявність домовленості представника
однієї сторони з іншою стороною і
виникнення через це несприятливих
наслідків для довірителя. При цьому не
має значення, чи одержав учасник такої
домовленості яку-небудь вигоду від
здійснення правочину, чи правочин був
вчинений з метою завдання шкоди
довірителю.

Також згідно узагальнення Верховного
Суду України "Практика розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" від 24.11.2008 р.
зазначено, що словосполучення
"зловмисна домовленість", що
використовується в статті 232 ЦК
України, судді трактують як навмисні
дії представника, тобто він усвідомлює,
що вчиняє правочин всупереч інтересам
довірителя та бажає (або свідомо
допускає) їх настання. Іншими словами,
необхідна наявність навмисної змови
представника однієї сторони з іншою
стороною і виникнення внаслідок цього
несприятливих наслідків для
довірителя. При цьому не має значення,
чи одержав учасник такої змови
яку-небудь вигоду від здійснення
правочину, чи він був укладений з метою
завдати збитків довірителю. Аналіз
справ зазначеної категорії свідчить
про те, що в деяких випадках суди не в
достатній мірі розуміють, що для
задоволення позовних вимог за ст. 232 ЦК
необхідно на підставі певних доказів
встановити, що представник за
правочином вступив у зловмисну
домовленість із другою стороною і діє
при цьому у власних інтересах або в
інтересах інших осіб, а не в інтересах
особи, яку представляє.

Однак позивач так і не довів суду, в
чому полягала зловмисна домовленість
представника ПП АПП "Мир" (технічного
директора ОСОБА_3) та відповідача
ОСОБА_4; яких конкретно негативних
наслідків бажали ці представника для
ПП АПП "Мир"; та які саме власні (корисні)
інтереси переслідував представник
підприємства ОСОБА_3

Покликання позивача на те, що сплата ПП
АПП "Мир" відсотків річних є саме тими
негативними наслідками, які настали
для ПП АПП "Мир" не заслуговує на увагу.
Адже сплата відсотків річних є
наслідком прострочення оплати робіт за
договором і наслідком тривалого
невиконання судових рішень з боку ПП
АПП "Мир", що підтверджується рішеннями
господарських судів. Отже, сплата
відсотків річних з боку ПП АПП "Мир" є
наслідком прострочення зобов'язань уже
безпосередньо самою юридичною особою,
а не наслідком неправомірних дій її
представників.

Як вбачається з позовної заяви, позов
було заявлено до відповідача -
громадянина ОСОБА_4 Однак, як слідує з
наявного у справі Договору про
виконання робіт по збиранню урожаю
сільськогосподарських культур від 25
липня 2011 року, його сторонами є фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 та ПП АПП
"Мир". Отже, громадянин ОСОБА_4 своїми
діями не порушував і не міг порушити
жодних прав позивача.

За таких умов заявлений позов не
підлягає до задоволення як
безпідставно заявлений та недоведений.
Розподіл судових витрат між сторонами
відбувається за правилами статті 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Приватного
підприємства агропромислове приватне
підприємство "Мир" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору та
відшкодування збитків - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Красовський О.О.