Справа № 459/5787/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1515/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.

при секретарі Данилик І.І.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника
позивача-ОСОБА_3, представника
відповідача Фарович Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 25 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області про стягнення
моральної шкоди завданої професійним
захворюванням та трудовим каліцтвом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 25
грудня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_2 8
000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків внаслідок професійного
захворювання.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив відповідач -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Червонограді
Львівської області просить рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 25 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити. Вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт звертає увагу, що судом при
постановленні рішення судом не надано
належної правової оцінки поясненням
відповідача, щодо застосування ст. 34
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Україні", а саме згідно
п.3 ст.34 Закону передбачено, що моральна
шкода заподіяна умовами виробництва,
яка не спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності
відшкодовується фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
заявою потерпілого з викладом
характеру заподіяної моральної
(немайнової) шкоди та за поданням
відповідного висновку медичних
органів.

Також звертає увагу, що судом при
постановлені рішення не надано
належної правової оцінки нашим
поясненням, що на момент дії п.3 ст.35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Україні» діяв наказ
Міністерства охорони здоров'я України
від 22.11.1995 року №212 «Про затвердження
Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно ушкодження
здоров'я пов'язане з виконанням
трудових обов'язків. Також позивачем не
надав суду жодного медичного висновку
про наявність факту заподіяння
моральних страждань, а також про
тяжкість таких страждань.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
до задоволення не підлягають із
наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому, кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Згідно з вимогами ст.ст.1, 3, 21, 43, 46
Конституції України - Україна, як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на
належні,безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо. Право на соціальний захист
гарантується, зокрема,
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
згідно з абзацом 5 ст.4 Основ
законодавства України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - є страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливостей їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся із
позовом до відповідача про стягнення
моральної шкоди завданої професійним
захворюванням та трудовим каліцтвом.

З трудової книжки на ім"я ОСОБА_2 від
16.12.1982 року, акту розслідування
професійного захворювання від 03.12.2004
року вбачається, що стаж роботи
позивача в підземних умовах шахти
вугільного басейну становить 11 років 5
місяців.

Відповідно до довідки обласної МСЕК №3
серії ЛВА-2 №008879 від 08.12.2004 року та
виписки з картки хворого денного
стаціонару, позивачу ОСОБА_2 вперше
було встановлено 25% втрати професійно
працездатності.

Також судом встановлено, що згідно з
виписки із акту огляду МСЕК відповідно
до довідки МСЕК серії 10 ААА №108411 від
09.04.2013 року позивачу встановлено
безтерміново 65% втрати професійної
працездатності у зв"язку з
профзахворюванням та встановлено
третю групу інвалідності.

Як вбачається з акту №22 про нещасний
випадок на виробництві від 05.11.2003 року,
15.10.2003 року з ОСОБА_2 під час виконання
трудових обов"язків стався нещасний
випадок внаслідок якого йому було
травмовано ліву частину грудної клітки
і ступні правої ноги.

Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
роз'яснено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року регламентовано, що
громадяни, яким встановлена стійка
втрата професійної працездатності,
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п.4.1
цього ж рішення ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

З врахуванням вказаних доказів, суд
прийшов до вірного висновку, що знайшли
підтвердження обставини заподіяння
позивачеві моральної шкоди, яка
обумовлена моральним та фізичним
стражданням з приводу ушкодження
здоров'я, погіршення життєвих умов, так
що ступінь втрати професійної
працездатності позивача становить 65%,
яка встановлено йому безтерміново,
він не має можливості повноцінно
працювати, постійно повинен проходити
курс лікування у зв"язку з професійною
хворобою та каліцтвом, обмежений в
життєдіяльності та для організації
свого життя йому доводиться
докладати додаткові зусилля.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_2. суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку, що сума компенсації
спричиненої позивачеві моральної
шкоди, що підлягає стягненню з Фонду,
складає 8 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди у зв"язку з професійним
захворюванням та трудовим каліцтвом..

Колегія суддів вважає, що районний суд
прийшов до вірного висновку про те,
що шкоду здоров'ю позивача було
завдано під час виконання трудових
обов"язків та в результаті його роботи
в шкідливих умовах праці він втратив 65%
професійної працездатності, є
інвалідом третьої групи, що призвело до
втрати ним нормальних життєвих
зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим йому заподіяно
моральну шкоду.

При цьому, апеляційним судом
враховується той факт, що апелянт -
відповідач у справі не заявляв
клопотання про призначення по справі
відповідної експертизи на предмет
визначення підстав та/або розміру
заподіяної позивачу моральної шкоди.
Відсутність у матеріалах справи
висновку МСЕК з цього питання не
спростовує правильних висновків суду.

Згідно з п.п. "є" п. 1 ч. 1 ст.21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» /в
редакції чинній на час спірних
правовідносин/, передбачено надання
позивачу соціальних послуг і виплат, у
тому числі відшкодування моральної
шкоди при наявності факту її
заподіяння потерпілому.

Згідно з роз»ясненнями
Конституційного Суду України,
викладеними в Рішенні від 27.01.2004 року
№1-рп/2004 у справі за конституційним
зверненням Управління виконавчої
дирекції ФССНВВПЗ України в
Кіровоградській області про офіційне
тлумачення положень ч.3 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
ушкодження здоров»я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов»язків, незалежно від ступеня
втрати профпрацездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання, а тому суд вірно прийшов до
висновку про наявність факту
заподіяння моральної шкоди, стягнувши
з відповідача грошову компенсацію за
моральну шкоду, в розмірі 8 000 грн., при
цьому врахував характер заподіяної
позивачу шкоди, глибину фізичних та
душевних страждань позивача, а також
вимоги розумності та справедливості.

З урахуванням наведених обставин, не
заслуговують на увагу обґрунтування
вимог апеляційної скарги щодо
обов»язкових умов для підтвердження
факту моральної шкоди - висновку
лікарських установ про наявність
моральної шкоди.

Суд першої інстанції не повинен був
брати до уваги Прикінцеві положення
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань в Україні», яким
встановлено, що відшкодування Фондом
моральної шкоди припиняється 01.01.2008 р.,
оскільки наведені положення визнано
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008 року.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді -
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 25 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій