Справа №560/343/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю представника позивача
Соломини Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дубровиця справу за
позовом Комунального підприємства
"Будинкоуправління" до ОСОБА_2 про
зобов'язання укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,

в с т а н о в и в:

Позивач Комунальне підприємство
"Будинкоуправління" звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 з
позовом про зобов'язання укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Свої вимоги мотивує тим, що
рішенням виконавчого комітету
Дубровицької міської ради від 31.10.2008
року №336 КП "Будинкоуправління"
визначено виконавцем послуг по
утриманню будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.21 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" виконавець послуг
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
зазначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

КП «Будинкоуправління»,
виконуючи свій обов'язок, підготувало
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій на основі типового договору,
затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009
року №529 та неодноразово зверталося до
Відповідача з пропозицією укласти
відповідний договір, проте, відповідач
відмовляється від їх укладання.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
передбачений обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Ст. 29 того ж Закону
встановлює особливості укладання
договорів багатоквартирному будинку, а
саме, договір укладається між
власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою.

Пункт 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених Постановою
КМУ від 08 жовтня 1992 року №572 також
вказує на те, що власник, наймач
(орендар) квартири, житлового
приміщення у гуртожитку зобов'язаний
укласти договір на надання,
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору.

В судовому засіданні представник
позивача Соломина Я.В. позов підтримала
та просила його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не
визнав, покликаючись на обставини,
викладені в запереченні проти позову,
поданого ним до суду. Вказав, що він не
відмовлявся укладати договір, а
домагається правильності в його
оформленні, однак неодноразові
письмові звернення з вказівками на
недоліки, що містяться у договорі і
відповіді на листи КП
«Будинкоуправління» проігноровані, з
чого ним було зроблено висновок про
небажання працювати чесно та відкрито
зі сторони КП «Будинкоуправління».

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому
засіданні ствердили той факт, що КП
"Будинкоуправлінням" надає свої
послуги вкрай не якісно і за їх
виконання бере занадто високу плату.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини та дослідивши
докази по справі, приходить до
наступних висновків.

Статтею 11 ЦПК України визначено
принцип диспозитивності цивільного
судочинства, відповідно до якого суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено в судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_1 та
користується житлово-комунальними
послугами, які надаються КП
«Будинкоуправління» (а.с. 17).

У відповідності до п.1. Рішення
виконавчого комітету Дубровицької
міської ради Рівненської області №336
від 31.10.2008 року «Про визначення
виконавця житлово-комунальних послуг»,
виконавцем послуг по утриманню
будинків, споруд та прибудинкових
територій, визначено КП
«Будинкоуправління» (а.с.13).

Судом встановлено, що будинок по
АДРЕСА_1 перебуває на балансовому
обліку КП «Будинкоуправління», яке є
виконавцем з надання послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території та інших комунальних послуг.

Статтею 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що балансоутримувачем будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд є власник
або юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом. Виконавець - суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 14
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" споживачем
житлово-комунальних послуг є фізична
або юридична особа, яка отримує або має
намір отримувати житлово-комунальні
послуги. Ціни/тарифи на комунальні
послуги та послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій формуються і затверджуються
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом. Відповідач ОСОБА_2 є
споживачем послуг з утримання будинку
та прибудинкової території, які
безпосередньо проводяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що між
позивачем та відповідачем на даний час
не існує договірних відносин.

Судом встановлено, що відповідачу
було надіслано КП
«Будинкоуправлінням» для підписання
проект нового договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Однак листом відповідача від 23
грудня 2013 року була відхилена
пропозиція КП «Будинкоуправління»
укласти договір на умовах,
запропонованих підприємством і разом з
тим надіслано позивачу свої пропозиції
до договору, після виконання яких
відповідач зобов'язувався підписати
договір.

Однак, КП «Будинкоуправління» не
були прийняті пропозиції укласти
договір на умовах, запропонованих
відповідачем, посилаючись на те, що при
укладенні договорів про надання
жилово-комунальних послуг сторони не
можуть відступати від змісту типового
договору, затвердженого Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 26 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" закріплено
істотні умови договору між
виконавцем/виробником та споживачем,
які мають міститися обов'язково у
договорі про надання послуг з
утримання будинків, споруд та
прибудинкової території.

Разом з тим ч.2 ст.26 вказаного
Закону зазначено, що крім істотних,
договір може містити інші умови за
згодою сторін. Договір не може містити
умов, що вводять додаткові види оплати
послуг, не передбачені типовими
договорами на надання
житлово-комунальних послуг,
затвердженими Кабінетом Міністрів
України.

При аналізі даної статті суд
приходить до висновку, що відповідач
має право вносити свої умови договору,
а позивач має їх розглянути і прийняти,
якщо вони не суперечать нормам ЦК
України та ЖК України.

Згідно статей 3, 6, 627 ЦК України,
закріплено принцип свободи договору,
відповідно до якого укладання договору
носить добровільний характер і ніхто
не може бути примушений у договірні
відносини. Згідно з цим принципом, не
передбачено, такого правового
наслідку, як зобов'язання щодо
укладання договору так і спонукання до
його укладання в судовому порядку.
Таким чином, звернувшись до суду з
вимогою про зобов'язання відповідача
укласти договір з КП
«Будинкоуправління» про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, з вивезення
побутових відходів, позивач обрав
спосіб захисту своїх прав, який не
передбачений нормами ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України
сторони у договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо у них
прямо вказано про це, а також у разі
якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
по суті відносин між сторонами.

Згідно п. 3 ч.1 ст.3 ЦК України
рішенням суду не може бути зобов'язано
сторони укласти договір, оскільки
це суперечить загальним засадам
цивільного законодавства - свободі
договору.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
в частині зобов'язання відповідача до
укладання договорів про надання
житлово-комунальних послуг, що
підготовлені позивачем на основі
Типових договорів, що затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.05.2009 року №529 та Постановою КМУ
від 10.12.2008 року №1070, не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 214, 215, 218,
292, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволені позову Комунального
підприємства "Будинкоуправління" до
ОСОБА_2 про зобов'язання укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Заступник голови Дубровицького

районного суду
К.М. Отупор