У х в а л а

ІМенем УКраїни

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Прилиманської
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області, відділу
Держземагенства у Овідіопольському
районі Одеської області про визнання
незаконним та скасування рішення про
передачу у власність земельної
ділянки, визнання недійсним та
скасування державного акта, скасування
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку, за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
відділ державної реєстрації майнових
прав на нерухоме майно управління
юстиції Овідіопольського району
Одеської області, про визнання права
власності, припинення права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 4 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом. Зазначала, що з
1960 року вона перебувала у шлюбі із
ОСОБА_4, який у 1980 році було розірвано.
Згідно рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 21
листопада 1985 року майно, яке вона із
відповідачем набула у шлюбі було
поділено, їй у власність виділено Ѕ
частку домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_2. На протязі тривалого часу вона
не мала можливості зареєструвати право
власності на належну їй частку, а коли
зареєструвала, то дізналась про те, що
ОСОБА_4 оформив право власності на всю
земельну ділянку, на якій розташоване
домоволодіння. Рішенням XXXI сесії V
скликання Прилиманської сільської
ради Овідіопольського району Одеської
області від 6 листопада 2009 року № 778-V
вказана земельна ділянка була передана
ОСОБА_4 у приватну власність та він
отримав державний акт на право
власності. Оскільки вважає, що вона є
власником Ѕ частини домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_2, вирішення
питання щодо надання у приватну
власність земельної ділянки для
обслуговування цього домоволодіння
відбулося без її згоди, просила
задовольнити позов.

ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним
позовом до ОСОБА_3, в якому зазначав, що
24 червня 1989 року придбав у останньої Ѕ
частину будинку та відповідно до
розписки сплатив 2000 крб. Відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
щодо істотних умов якого між сторонами
досягнуто згоди і ним, як покупцем,
повністю виконані його умови, просив
визнати договір купівлі-продажу
спірного будинку дійсним та припинити
право власності на нього ОСОБА_3

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 3 червня 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_4 задоволено. Припинено право
власності ОСОБА_3 на Ѕ частину
житлового будинку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1. Визнано дійсним
договір купівлі-продажу Ѕ частини
житлового будинку, укладений 24 червня
1989 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Визнано за
ОСОБА_4 право власності на вказаний
житловий будинок. Скасовано реєстрацію
права власності ОСОБА_3 на Ѕ частину
будинку. Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 4 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним
та скасовано рішення XXXI
сесії V скликання Прилиманської
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області від 6 листопада
2009 року № 778-V про безкоштовну передачу
у приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0,1432 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), яка розташована:
АДРЕСА_1. Визнано недійсним та
скасовано державний акт № 458747 на право
власності ОСОБА_4 на вказану земельну
ділянку. Скасовано реєстраційний запис
№ 01069 від 25 березня 2011 року про
реєстрацію державного акта, бланк
серії ЯК № 458747 про право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку та
виключено з автоматизованої системи
державного земельного кадастру
відомості про право власності ОСОБА_4
на земельну ділянку. У позовних вимогах
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - відділ
державної реєстрації майнових прав на
нерухоме майно, про визнання права
власності та припинення права
власності відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову ОСОБА_3 та
відмову у позові ОСОБА_4, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що сторони не обумовили в розписці
суттєві умови договору
купівлі-продажу, ОСОБА_4 не довів, що
ОСОБА_3 ухилялась від нотаріального
посвідчення договору. Крім того,
апеляційний суд зазначив, що передача
земельної ділянки у власність
відповідача відбулася без вилучення
(викупу) її у позивача у встановленому
порядку та без її згоди, а тому прийняте
рішення XXXI сесії V скликання
Прилиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області від 6 листопада 2009 року № 778-V
про безкоштовну передачу у приватну
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,1432 га прийняте з порушенням
вимог ст. 118 ЗК України, оскільки не було
враховано інтереси позивача, яка є
співвласником будинку.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що з 1960 року по 1980
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у
шлюбі. За рішенням суду шлюб був
розірваний. 3 березня 1982 року ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом набув право
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_2, яке
зареєстрував належним чином у
сільській раді.

21 листопада 1985 року Овідіопольський
народний суд Одеської області прийняв
рішення за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ майна, яким виділив у власність
ОСОБА_3 у домоволодінні, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_2,
веранду, коридор, кухню, житлову
кімнату, що складає Ѕ частину вказаного
домоволодіння. ОСОБА_3 не зареєструвала
право власності на нерухоме майно.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 вибула
із домоволодіння на постійне
проживання в інше місце. 24 червня 1989
року у приміщені Прилиманської
сільської ради ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_3
договір купівлі-продажу Ѕ частини
житлового будинку, який розташований
за адресою АДРЕСА_1 за 2000 карбованців
СРСР, що підтверджується письмовим
доказом - розпискою. В ній вказано, що
остання отримала від ОСОБА_4 2000
карбованців за Ѕ частину
домоволодіння. При цьому були ОСОБА_7,
ОСОБА_8, які допитані судом в якості
свідків, підтвердили ці обставини. З
того часу ОСОБА_4 одноособово володів
та користувався житловим будинком,
підтримував його у належному стані та
його право власності було
зареєстровано у сільської раді і БТІ. 6
листопада 2009 року Прилиманська
сільська рада Овідіопольського району
Одеської області прийняла рішення про
надання ОСОБА_4 у приватну власність
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
земельної ділянки площею 0,1432 га,
розташованої за адресою АДРЕСА_1, йому
видано державний акт на неї.

28 грудня 2012 року ОСОБА_3 зареєструвала у
БТІ Овідіопольського району Одеської
області право власності на Ѕ частку
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
на підставі рішення Овідіопольського
народного суду Одеської області від 21
листопада 1985 року.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Враховуючи встановлені обставини, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що 24 червня 1989
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено
договір купівлі-продажу в якому
сторонили досягли згоди щодо всіх
істотних умов, і за яким вона продала
ОСОБА_4 Ѕ частину домоволодіння за 2000
крб, а тому правильно задовольнив
зустрічний позов ОСОБА_4 та відмовив у
позові ОСОБА_3

З огляду на викладене, рішення
апеляційного суду Одеської області від
4 листопада 2013 року, яким помилково
скасовано рішення суду першої
інстанції, ухвалене згідно із законом,
підлягає скасуванню із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції, як
це передбачено ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 4 листопада 2013 року
скасувати, залишити в силі рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 3 червня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук