АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського А.Д., Перепелюк
І.Б.

секретар Собчук І.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, представників
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Стрілецько-Кутської сільської ради
Кіцманського району Чернівецької
області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про встановлення факту прийняття
спадщини, належності
правовстановлюючого документа,
непроживання та неперебування в
членстві колгоспного двору, про
визнання права власності на спадкове
майно та за зустрічним позовом ОСОБА_8
до ОСОБА_1, ОСОБА_5, Стрілецько-Кутської
сільської ради про визнання
незаконними та скасування рішення
сільської ради, свідоцтва про право
власності, визнання права власності на
частку у майні колишнього колгоспного
двору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 22 січня 2014
року,

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, який в
подальшому було доповнено та уточнено,
до Стрілецько-Кутської сільської ради
Кіцманського району Чернівецької
області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 про встановлення факту
прийняття спадщини, належності
правовстановлюючого документа,
непроживання та неперебування в
членстві колгоспного двору, про
визнання права власності на спадкове
майно.

Зазначав, що його батьки
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 працювали в
місцевому колгоспі с. Стрілецький Кут
Кіцманського району Чернівецької
області, були колгоспними
пенсіонерами, а тому їхнє господарство
в АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного
двору, частки батьків у майні були
рівними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько
помер. Після його смерті відкрилась
спадщина на 1/2 частину зазначеного
житлового будинку.

Спадщину після його смерті
шляхом вступу у фактичне управління та
володіння спадковим майном в рівних
частках по 1/6 прийняла мати ОСОБА_11,
він та відповідачка ОСОБА_5

Позивач також зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати
ОСОБА_11

Спадщину у вигляді 1/2 частки
житлового будинку прийняв він та
відповідачка ОСОБА_5

Посилаючись на зазначені
обставини та неможливість у
позасудовому порядку оформити свої
спадкові права, ОСОБА_1 просив
встановити факт належності померлому
ОСОБА_10 свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_10 19
липня 1995 року Стрілецько - Кутською
сільською радою;

встановити факт непроживання та
неперебування в членстві колгоспного
двору в період з 10 вересня 1990 року по 27
листопада 2000 року ОСОБА_8;

встановити факт прийняття ним
спадщини після смерті батька
ОСОБА_10 шляхом вступу у фактичне
управління та володіння спадковим
майном;

визнати за ним право власності на
1/6 частину спадкового майна по АДРЕСА_1,
як спадкоємцем за законом першої черги
після смерті батька ОСОБА_10, яке
складається із житлового будинку літ.
А, житловою площею 20,7 кв. м., загальною
площею 54,3 кв. м., сараїв літ. Б, В.,
літньої кухні літ. Д, вбиральні літ. Г.,
криниці №4, огорожі №1-2, загальною
вартістю 25417 грн.;

визнати за ним право власності на
1/3 частину спадкового майна по АДРЕСА_1,
як спадкоємцем за законом першої черги
після смерті матері ОСОБА_11, яке
складається із житлового будинку літ.
А, житловою площею 20,7 кв. м., загальною
площею 54,3 кв. м., сараїв літ. Б, В.,
літньої кухні літ. Д, вбиральні літ. Г.,
криниці №4, огорожі №1-2, загальною
вартістю 25417 грн.

У травні 2013 року відповідачка
ОСОБА_8 пред'явила зустрічний позов.

Зазначала, що вона є онукою
покійних - ОСОБА_10 та ОСОБА_11

При житті вона проживала з ними у
спірному господарстві, була членом
колгоспного двору, а тому набула право
на 1/3 частку у майні колишнього
колгоспного двору, право на яку не
втратила.

Посилаючись на зазначені
обставини, а також на те, що після
смерті ОСОБА_10 21 червня 1995 року
виконкомом Стрілецько-Кутської
сільської ради було винесене рішення №
44/6, на підставі якого на ім'я померлого
ОСОБА_10 19 липня 1995 року було видано
свідоцтво про право особистої
власності на весь спірний житловий
будинок, ОСОБА_8 просила:

визнати незаконним та скасувати
згадане рішення виконкому, визнати
недійсним та скасувати вказане
свідоцтво про право особистої
власності на спірний будинок;

визнати за нею право власності на
1/3 частку в майні колишнього
колгоспного двору, яке складається з
житлового будинку літ. А, сараю літ. Б, В,
літньої кухні літ. Д, вбиральні Г, 1-3
огорожі, 4-криниці вартістю 8472 грн. 33
коп.

Рішенням Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 22 січня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_8
задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, вважає що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення районного суду в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1 вказаним вимог не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
позовних вимог в повному обсязі.

Натомість задовольняючи
зустрічний позов ОСОБА_8, суд першої
інстанції виходив з його підставності
та доведеності.

Проте з висновком суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_1 в повному
обсязі погодитися не можна, оскільки
він не відповідає фактичним обставинам
справи, суд дійшов його внаслідок
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що згідно пп.1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
в частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання
права власності на спадкове майно та
ухвалення в цій частині нового рішення,
яким вказаний позов слід задовольнити
частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у
редакцій, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності (стаття 112
цього Кодексу).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 563 ЦК УРСР (у
редакцій, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) в разі смерті
члена колгоспного двору спадкоємство в
майні двору не відкривається. Якщо
після смерті члена колгоспного двору
інших членів двору не залишається, до
майна двору застосовуються правила
цього розділу.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності» право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба); розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно із довідками виконавчого
комітету Стрілецько-Кутської
сільської ради від 8 червня 2012 року № 718,
від 22 травня 2013 року № 307, господарство
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
відносилось до типу колгоспних дворів.
Зареєстрованими в господарстві були:
голова двору - ОСОБА_10, дружина - ОСОБА_11,
онука - ОСОБА_8 (т.1, а.с.250; т. 2, а.с.28).

Із погосподарської книги на житловий
будинок випливає, що господарство
ОСОБА_10 відносилось до колгоспного
двору, в якому проживали та були
зареєстровані ОСОБА_10, ОСОБА_11, онука -
ОСОБА_8 (а.с. 251).

Стронами не оспорюється той факт, що
господарство ОСОБА_10, відносилось до
типу колгоспних дворів.

Із змісту архівної довідки архівного
відділу Кіцманської
райдержадміністрації № 1/27 від 22 січня
2014 року вбачається, що відповідачка
ОСОБА_8 у 1989 році була прийняла у члени
колгоспу ім. Івана Франка с.
Стрілецький Кут(т. 2, а.с.117).

Ця інформація фактично
підтверджується змістом копій
засідання правління згаданого
колгоспу від 31 травня 1989 року та зборів
уповноважених колгоспників від 18
вересня 1989 року, які за клопотанням
представника позивача приєднано до
справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, у справі встановлено, що
спірний житловий будинок по АДРЕСА_1
знаходився у господарстві, що
відносилось до типу колгоспних дворів,
а членами колгоспного двору, які станом
на 15 квітня 1991 року мали право на частку
у майні двору були ОСОБА_13, ОСОБА_11,
ОСОБА_8

За наведених, фактично встановлених
обставин справи, наявних у справі
доказів, суд першої інстанції
підставно задовольнив позов ОСОБА_8
про визнання за нею права на 1/3 частку у
спірному майні, про визнання
незаконним та скасування рішення
виконкому Стрілецько-Кутської
сільської ради № 44/6 від 21 червня 1995
року, визнання недійсним свідоцтва про
право особистої власності на весь
спірний житловий будинок 19 липня 1995
року, виданого на ім'я померлого ОСОБА_10

Відповідно суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_1 про
встановлення належності
правовстановлюючого документа
померлому ОСОБА_10, непроживання та
неперебування в членстві колгоспного
двору ОСОБА_8

У зв'язку з цим доводи апелянта про те,
що відповідачка ОСОБА_8 не проживала у
спірному господарстві та не була
членом колгоспного двору, як і членом
колгоспу є необгрунтованими та
недоведеними..

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 в частині вимог про
встановлення факту прийняття спадщини,
належності правовстановлюючого
документа, суд першої інстанції
виходив з недоведеності цих вимог.

Такий висновок суду є правильним.

Наявним у справі доказам, у т.ч.
показанням свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, показанням самого
позивача ОСОБА_1, який є
заінтересованим у розгляді на його
користь справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку.

Відповідно доводи апелянта про неповне
з'ясування обставин прийняття ним
спадщини після смерті батька,
неналежну оцінку доказів є
необґрунтованими.

Тому висновок суду про недоведення
позивачем вчинення дій, які б свідчили
про прийняття ним спадщини (ст. 549 УК
УРСР 1963 року) є обґрунтованим та
правильним.

Що ж стосується рішення суду першої
інстанції в частині відмови у позові
ОСОБА_1 про визнання права на частку у
спадковому майні, яке залишилося після
смерті його матері ОСОБА_11 з підстав
недоведеності позову, то воно підлягає
скасування з наступних підстав.

Як встановлено у справі державним
нотаріусом Кіцманської державної
нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1
видано свідоцтво про право на спадщину,
в рівних частках з відповідачкою
ОСОБА_5, яким засвідчено його право на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ОСОБА_11 у вигляді права на
земельну частку (пай) (т. 1, а.с.170).

Наведене є свідченням своєчасності
прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини
після смерті матері ОСОБА_11

У справі встановлено, що спадкове
майно, що залишилося після смерті
ОСОБА_11, складається з 2/3 часток
спірного житлового будинку.

Спадкоємцями, які прийняли спадщину, є
позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_5

Тому, на часткове задоволення позовних
вимог, за ОСОБА_1, зважаючи на наявність
спору та неможливість оформлення в
позасудовому порядку права на спадкове
майно, слід визнати право на спадкове
майно, яке залишилося після смерті
матері ОСОБА_11, у вигляді 1/3 частки у
житловому будинку з господарськими
будівлями, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 і складається з житлового
будинку літ. А, житловою площею 20,7 кв. м.,
загальною площею 54, 3 кв. м, сараїв літ. Б,
В, літньої кухні літ. Д, вбиральні, літ.
Г, криниці № 4, огорожі № 1-2.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання права на
спадкове майно та інші його вимоги до
Стрілецько-Кутської сільської ради
Кіцманського району Чернівецької
області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є такими, що
заявлені до неналежних відповідачів, а
тому підстав для скасування рішення
суду першої інстанції про відмову у
позові в цій частині немає.

У зв'язку з ухвалення судом апеляційної
інстанції нового рішення, розподіл
судових витрат слід змінити. Зокрема,
слід стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_1 254 гривні 18 коп. - витрат
зі сплати судового збору та 120 гривень -
витрат з оплати за
інформаційне-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ, а з з ОСОБА_1,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 по 114 гривень 70
коп. - витрат зі сплати судового збору з
кожного.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись п. 2
ч. 1 ст. 307, пп.1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 22 січня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про
визнання права власності на спадкове
майно скасувати та в цій частині
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері ОСОБА_11,
у вигляді 1/3 частки у житловому будинку
з господарськими будівлями, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і
складається з житлового будинку літ. А,
житловою площею 20,7 кв. м., загальною
площею 54, 3 кв. м, сараїв літ. Б, В, літньої
кухні літ. Д, вбиральні, літ. Г, криниці
№ 4, огорожі № 1-2.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_1 254 гривні 18 коп. гривень - витрат
зі сплати судового збору та 120 гривень -
витрат з оплати за
інформаційне-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_8 по 114 гривень 70 коп. - витрат зі
сплати судового збору з кожного.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: А.Д. Галичанський

І. Б. Перепелюк