Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1642/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 13
лютого 2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ПАТ
«УкрСиббанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В позові позивач зазначав, що 15.02.2008
року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
відповідачкою ОСОБА_2 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0, за умовами якого відповідачка
отримала кошти у розмірі 53 000 доларів
США та зобов'язалась щомісячно
повертати суму кредиту та проценти
шляхом сплати ануїтентного платежу у
розмірі 805 доларів США не пізніше 15
числа кожного місяця зі сплатою
процентів у розмірі та порядку,
встановленому п. 1.3 цього договору з
кінцевим терміном повернення 15.02.2018
року.

З метою зниження фінансового
навантаження на позичальника до
кредитного договору були укладені
додаткова угода № 1 від 23.02.2009 року,
додаткова угода № 2 та додаткова угода
№ З від 29.12.2009 року про зміну розміру
щомісячного ануїтентного платежу.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору
відповідачка ОСОБА_2 в разі порушення
термінів погашення будь-яких грошових
зобов'язань за цим договором повинна
сплатити банку пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочення включаючи день погашення
заборгованості.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між банком та відповідачем
ОСОБА_3 був укладений договір поруки №
0/П від 15.02.2008 року, за умовами
якого останній несе солідарну
відповідальність за невиконання
зобов'язань за кредитним договором,
укладеним між банком та ОСОБА_2

Також в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
15.02.2008 року між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки №
0/3. За умовами цього договору
відповідачі передали в іпотеку банку
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на
праві приватної власності на підставі
свідоцтва № 19691 про право власності на
житло, виданого Шевченківською
районною адміністрацією Запорізької
міської ради від 13.11.2006 року.

Згідно п. 4.1, 4.2 договору іпотеки у
випадку невиконання позичальником
положень кредитного договору
іпотекодержатель має право на
задоволення своїх вимог шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

04.10.2013 року відповідачам направлені
вимоги про погашення простроченої
заборгованості за кредитним договором,
однак відповідачі вимоги банку не
виконали.

Відповідачка ОСОБА_2 свої зобов'язання
за кредитним договором виконує
неналежним чином, внаслідок чого
станом на 07.11.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 60 205,71 доларів
США та по пені 19 401,18 грн., з яких
заборгованість по кредиту - 47 243,98
доларів США у тому числі 3725,78 доларів
США прострочена заборгованість за
кредитом; прострочена заборгованість
за процентами - 12 961,73 доларів США; пеня
за несвоєчасне погашення
заборгованості за процентами - 9652,35
грн.; пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за процентами - 9748,83 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
просили солідарно стягнути з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
по процентам та кредиту у розмірі 60205,71
доларів США, що еквівалентно 481 224,24 грн.
та пені у розмірі 19 401,18 грн., звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1. Встановити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів, у межах процедури
виконавчого провадження, з дотриманням
вимог Закону України «Про іпотеку» за
початковою ціною, визначеною на
підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, проведеною
відповідно до законодавства, а також
стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 13
лютого 2014 року позов задоволено
частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором 0/З від
15.02.2008 року , укладеним між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
зареєстрованим приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за № 774, а саме на
квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві спільної
сумісної власності, шляхом продажу
зазначеної квартири на прилюдних
торгах у порядку виконавчого
провадження за початковою ціною не
нижчою звичайних ринкових цін на
подібне майно на момент продажу, для
погашення заборгованості ОСОБА_2 перед
ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним
договором № 0 від 15.02.2008 року,
загальна сума якої становить 60205,71
доларів США 71 цент, що згідно курсу НБУ
еквівалентно 481224,24 грн. та пені 19401,18
грн. , з яких : 47243,98 доларів США -
заборгованість за кредитом, 12961,73
доларів США - прострочена
заборгованість за процентами, 9652,35 грн.
- пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, 9748,83 грн. -
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за процентами.

В задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 3441
грн.

Не погоджуючись частково з рішенням
суду, ПАТ «УкрСиббанк» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги банку задовольнити
в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про день та час розгляду
справи повідомлялись належним чином,
причини своєї неявки не повідомили.
Колегія суддів вважає можливим
розглянути справу за відсутності
осіб, які не з'явились.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

За змістом статті 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

У відповідності до частини 2 статті 314
ЦПК України апеляційний суд ухвалює
рішення у випадках скасування судового
рішення і ухвалення нового або зміни
рішення.

Відмовивши у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції, посилаючись на
положення ч. 1 ст. 61 Конституції України
та ч. 3 ст. 509 ЦК України, виходив з того,
що заявлені позивачем вимоги про
одночасне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки свідчать про безпідставне
застосування до боржника подвійної
цивільно-правової відповідальності
одного й того ж виду за одне й те ж
порушення договірного зобов'язання (а.
с. 89).

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції вірно встановив
правовідносини сторін, з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, проте, вирішуючи спір суд
допустив неправильне застосування
норм матеріального права.

Так, судом встановлено, що 15.02.2008 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір
про надання споживчого кредиту №
0, за умовами якого відповідачка
отримала кошти у розмірі 53 000 доларів
США та зобов'язалась щомісячно
повертати суму кредиту та проценти
шляхом сплати ануїтентного платежу у
розмірі 805 доларів США не пізніше 15
числа кожного місяця зі сплатою
процентів у розмірі та порядку,
встановленому п. 1.3 цього договором з
кінцевим терміном повернення 15.02.2018
року (а. с. 9-13).

Також сторонами було узгоджено графік
платежів (а. с. 14-16).

Того ж дня, 15.02.2008 року, в забезпечення
виконання кредитних зобов'язань
ОСОБА_2, було укладено договір поруки №
0/П між банком та ОСОБА_3 Згідно
п.п. 1.1, 1.3, 1.4 Договору поруки
поручитель зобов'язується перед
Кредитором відповідати за виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
умовами договору іпотеки несуть
солідарну відповідальність за
невиконання зобов'язань за кредитним
договором, укладеним між банком та
ОСОБА_2 (а. с. 25).

Також 15.02.2008 року в забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між банком та
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 був укладений
договір іпотеки № 0/3. За умовами
цього договору відповідачі передали в
іпотеку банку нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, яка належить
іпотекодавцям на праві приватної
власності на підставі свідоцтва № 19691
про право власності на житло, виданого
Шевченківською районною
адміністрацією Запорізької міської
ради від 13.11.2006 року (а. с. 26-30).

Згідно п. 4.1, 4.2 договору іпотеки у
випадку невиконання позичальником
положень кредитного договору
іпотекодержатель має право на
задоволення своїх вимог шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
(а. с. 28).

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору
відповідачка ОСОБА_2 в разі порушення
термінів погашення будь-яких грошових
зобов'язань за цим договором повинна
сплатити банку пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочення включаючи день погашення
заборгованості (а. с. 11).

З метою зниження фінансового
навантаження на позичальника до
кредитного договору були укладені
додаткова угода № 1 від 23.02.2009 року,
додаткова угода № 2 та додаткова угода
№ З від 29.12.2009 року про зміну розміру
щомісячного ануїтентного платежу та
узгоджено новий графік платежів (а. с.
17-20).

Додатковою угодою № 4 від 12.05.2011 року
банк погодився не користуватися своїм
правом нарахування пені (за п. 8.1
Кредитного договору) в період з 05.05.2010
року по 19.04.2011 року (а. с. 24).

04.10.2013 року відповідачам направлені
вимоги про погашення простроченої
заборгованості за кредитним договором,
які були отримані ними. Проте, всупереч
положень кредитного договору, договору
поруки та договору іпотеки,
відповідачі вимоги банку не виконали
(а. с. 46-50)

Оскільки боржник ОСОБА_2 свої
зобов'язання за кредитним договором
виконує неналежним чином, станом на
07.11.2013 року утворилась заборгованість у
розмірі 60 205,71 доларів США та по пені 19
401,18 грн., з яких заборгованість по
кредиту - 47 243,98 доларів США у тому числі
3725,78 доларів США прострочена
заборгованість за кредитом;
прострочена заборгованість за
процентами - 12 961,73 доларів США; пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за процентами - 9652,35 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за процентами - 9748,83 грн., що
підтверджено довідкою-розрахунком
заборгованості (а. с. 51-55)

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений
законом строк.

Зокрема, статтею 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно положень статей 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом строк.

В силу вимог частини 1 статті 543 ЦК
України в разі солідарного обов'язку
боржників кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від всіх боржників
разом, так і від будь-кого із них окремо.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
визначено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або в повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно ст. 554 ЦК України, поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно роз'яснень пункту 9 Постанови
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Також пунктом 23 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» визначено, що
при вирішенні спорів за участю
майнових поручителів суди мають
виходити з того, що відповідно до
статті 11 Закону України «Про заставу»,
статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку»
майновий поручитель є заставодавцем
або іпотекодавцем. Відповідно до
статті 546 ЦК України застава (іпотека)
та порука є різними видами
забезпечення, тому норми, що регулюють
поруку (статті 553-559 ЦК України) не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки. У
зв'язку із цим солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК
України не передбачена.

В пункті 42 цієї Постанови вказано, що
суд не може одночасно звернути
стягнення на предмет іпотеки та
стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України «Про іпотеку»
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

З огляду на вищевикладене судова
колегія дійшла висновку, що судом
першої інстанції допущено неправильне
застосування норм матеріального
права, оскільки відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 є майновими
поручителями та їх відповідальність,
як майнових поручителів, визначена
договором іпотеки, шляхом звернення
стягнення на нерухоме майно, яке є
предметом іпотеки в рахунок погашення
кредитної заборгованості позичальника
ОСОБА_2 Відповідальність боржника
ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 визначена
договором поруки і передбачає їх
солідарну відповідальність перед
банком щодо виконання грошових
зобов'язань ОСОБА_2 Стягнення
заборгованості за кредитним договором
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та
звернення стягнення на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки (іпотекодавці -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6Г.) в рахунок
погашення кредитної заборгованості
позичальника ОСОБА_2 не є подвійною
цивільно-правовою відповідальністю -
як-то зазначено в мотивувальній
частині оскаржуваного рішення (а. с. 89).

Таким чином, довід апеляційної скарги
про неправильне застосування судом
норм матеріального права знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про задоволення
вказаних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 13
лютого 2014 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту: Позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 за
кредитним договором № 0 від 15.02.2008
року заборгованість за кредитом в сумі
47243,98 доларів США, що еквівалентно 377621
грн. 13 коп.; прострочену заборгованість
за процентами 12961,73 долара США, що
еквівалентно 103603 грн.11 коп.; пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом 9652 грн. 35 коп. та пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
за процентами 9748 грн. 83 коп., а всього
стягнути заборгованість в загальній
сумі 500625 грн. 42 коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: