Справа № 265/455/14-ц
Провадження № 2/265/780/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства «ХДІ
страхування» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до відповідачів про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
посилаючись на те, що він є власником
автомобіля «Форд Фьюджен» н/з НОМЕР_1. 16
листопада 2011 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «ДЕУ» н/з НОМЕР_3, по вул. 130
Т. Дивізії в м. Маріуполі порушив
правила дорожнього руху, спричинивши
ДТП, із завданням матеріальної шкоди
автомобілю позивача. Постановою суду
від 30 листопада 2011 року ОСОБА_2 було
притягнуто до відповідальності за ст.
124 КУпАП у вигляді штрафу. Внаслідок ДТП
транспортний засіб позивача зазнав
ушкоджень. За висновком
автотоварознавчої експертизи вартість
матеріальної шкоди завданої позивачу
складає 45959,74 грн. Позивачем було
сплачено вартість проведеної
експертизи в сумі 350 грн. Автомобіль
відповідача був застрахований у
страховика, «ХДІ Страхування», який
повинен відповідати за завдані
позивачу збитки внаслідок ДТП.
Страховик внаслідок настання
страхового акту сплатив позивачу 37299,78
грн. страхового відшкодування. Однак
залишок суми завданої шкоди позивачу
не було страховиком відшкодовано.
Внаслідок ДТП сума втрати товарної
вартості автомобіля позивача складає
6166,56 грн. Внаслідок неправомірних дій
відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_1 була
завдана моральна шкода, що виразилося у
втраті на тривалий час душевного
спокою, було змінено життєвий уклад
позивача. На підставі переліченого
просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ПАТ
«ХДІ страхування» завдану внаслідок
ДТП матеріальну та моральну шкоду.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 змінив
заявлені раніше ним позовні вимоги,
внаслідок чого просив в суду стягнути
солідарно з ПАТ «ХДІ страхування» та
ОСОБА_2 суму втрати товарної вартості
автомобіля позивача, стягнути з ПАТ
«ХДІ страхування» недоплачену суму
матеріальної шкоди в розмірі 8659,96 грн.,
стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі
1000 грн, стягнути з ПАТ «ХДІ
страхування» моральну шкоду в сумі 5000
грн., а також просив суд стягнути з
відповідачів витрати на звернення до
суду, до оцінювача та на правову
допомогу.

Від позивача надійшла заява до суду з
проханням вирішувати поданий ОСОБА_1
позов за відсутності позивача, за якою
ОСОБА_1 повністю підтримував заявлені
ним позовні вимоги.

У судове засідання ані позивач, ОСОБА_1,
ані його представник, яка діє на
підставі договору, ОСОБА_3, не з'явились,
будучи належним чином повідомленими
про час та місце розгляду справи.

Представник ПАТ «ХДІ страхування»,
який діє на підставі довіреності,
Супрун Т. В., до судового засідання не
з'явився, надавши заяву з проханням
вирішити спір у відсутність
представника страховика, посилаючись
на письмові заперечення, за якими не
визнавав заявлені позовні вимоги,
посилаючись на те, що розмір завданої
матеріальної шкоди автомобілю
позивача не заперечується страховиком.
Однак зазначена сума зменшується на
розмір франшизи, яка складає 1000 грн.
Також немає законних підстав у
позивача вимагати від страховика
сплати вартості ПДВ (20%), яка закладена у
суму відновлюваного ремонту
автомобіля ОСОБА_1, бо ним не було
підтверджено факт проведення цього
ремонту організацією, платником ПДВ.
Внаслідок цього представниками
страховика було сплачено страхове
відшкодування у розмірі 37299,78 грн. Не
погоджуються також з вимогами ОСОБА_1
щодо стягнення зі страховика моральної
шкоди в сумі 5000 грн., бо ПАТ «ХДІ
страхування» не відповідає по завданій
моральній шкоді потерпілій особі, а
також позивачем не було доведено факт
завдання йому моральних страждань. На
підставі переліченого просили
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Представник відповідача, ОСОБА_2, який
діє на підставі договору, у судовому
засіданні не визнавав вимоги ОСОБА_1,
посилаючись на те, що ліміт страхового
відшкодування страховиком не було
перевищено при проведенні виплат
ОСОБА_1, тому розмір втрати товарної
вартості автомобіля ОСОБА_1 повинна
відшкодовувати ПАТ «ХДІ страхування».
Також зазначав, що ОСОБА_2 своєчасно
сплатив суму франшизи ОСОБА_1, тому
підстав для стягнення з нього
моральної шкоди на користь позивача
немає, бо він жодним чином не завдав
страждань позивачу. При цьому вказував,
що саме страхова компанія повинна
відшкодувати моральні страждання
ОСОБА_1 На підставі переліченого просив
суд відмовити у задоволенні заявлених
вимог ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_2 повністю
підтримав доводи свого представника,
та просив суд повністю відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1

Суд, вислухавши учасників процесу, що
з'явились, вивчивши матеріали справи,
вважає заявлені позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного вмотивування.

Згідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України (далі за текстом - ЦК) майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі за текстом рішення -
Закон), потерпілими за цим законом є
юридичні та фізичні особи, життю,
здоров'ю та/або майну яких заподіяна
шкода внаслідок ДТП з використанням
транспортного засобу.

На підставі ч. 4 ст. 1 Закону особи,
відповідальність яких застрахована, є
страхувальник та інші особи, які
правомірно володіють забезпеченим
транспортним засобом. При цьому
володіння забезпеченим транспортним
засобом вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду.

Відповідно ч. 7 ст. 1 Закону забезпечений
транспортний засіб - транспортний
засіб, зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, за
умови його експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

За ч. 1 ст. 2 Закону відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про страхування», цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. При цьому
у вказаній нормі зазначено, що якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми саме Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Згідно до ст. 6 Закону страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону страховою
сумою є грошова сума, у межах якої
страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. Розмір страхової суми за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50000 грн. на одного
потерпілого.

На підставі ч. 1 ст. 12 Закону розмір
франшизи при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2% від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

За ч. 1 ст. 22 Закону в разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, тобто шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК джерелом
підвищеної небезпеки є, крім іншого,
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Автомобіль «Форд Фьюджен» н/з НОМЕР_1
згідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданому 15
листопада 2011 року 1-м ВРЕР міста
Маріуполя при УДАІ ГУ МВС України в
Донецькій області, належить ОСОБА_1 (а.
с. 9).

Відповідно до постанови від 30
листопада 2011 року, яка набрала законної
сили, Орджонікідзевським районним
судом міста Маріуполя ОСОБА_2 був
визнаний винним в спричиненні ДТП, що
сталась 16 листопада 2011 року в м.
Маріуполі по вул. 130 Таганрозької
дивізії біля будинку № 137 між
транспортним засобом «Форд Фьюджен»
н/з НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, та
транспортним засобом «ДЕУ» н/з НОМЕР_3
під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого
відповідача було притягнуто до
відповідальності за порушення ст. 124
КУпАП до адміністративного стягнення в
вигляді штрафу у розмірі 340 (а. с. 8).

За свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу від 21 грудня 2007
року, виданим 2-м ВРЕР міста Маріуполя
УДАІ ГУ МВС України в Донецькій
області, вбачається, що автомобіль
«ЗАЗ-ДЕУ» н/з НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 (а.
с. 26).

Згідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 30 липня 2011
року, який був укладений між ПАТ «ХДІ
страхування» та ОСОБА_7 на строк з 31
липня 2011 року по 30 липня 2012 року,
вбачається, що за цим полісом був
застрахований транспортний засіб
«ЗАЗ-ДЕУ» н/з НОМЕР_3, встановлено ліміт
відповідальності у розмірі 50000 грн. за
шкоду, заподіяну майну одної
потеплілої особи, та розмір франшизи в
сумі 1000 грн. (а. с. 20).

Відповідно до посвідченої нотаріусом
довіреності від 4 серпня 2011 року на
право керування автомобілем «ЗАЗ-ДЕУ»
н/з НОМЕР_3 та посвідчення водія,
виданого ОСОБА_2, в судовому засіданні
було підтверджено факт керування
ОСОБА_2 автомобілем «ЗАЗ-ДЕУ» н/з НОМЕР_3
на законних підставах під час ДТП, що
сталась 16 листопада 2011 року (а. с. 26, 27).

За ст. 28 Закону шкодою, заподіяною в
результаті ДТП майну потерпілого, є
шкода, пов'язана з пошкодженням
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону в зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

На підставі ст. 34 Закону страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів з дня отримання повідомлення про
настання події, що містить ознаки
страхового випадку, розпочати її
розслідування, у тому числі здійснити
запити щодо отримання відомостей,
необхідних для своєчасного здійснення
страхового відшкодування. Протягом 10
робочих днів з дня отримання
повідомлення про ДТП страховик
зобов'язаний направити свого
представника на місце настання
страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика не
з'явився у визначений строк, потерпілий
має право самостійно обрати аварійного
комісара або експерта для визначення
розміру шкоди. У такому разі страховик
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону
страховик, керуючись нормами цього
Закону, приймає вмотивоване рішення
про здійснення страхового
відшкодування або про відмову у
здійсненні страхового відшкодування,
яке приймається в зв'язку із визнанням
майнових вимог заявника або на
підставі рішення суду, у разі якщо спір
про здійснення страхового
відшкодування розглядався в судовому
порядку.

За ч. 2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи, сума, що відповідає розміру
оціненої шкоди, зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. А доплата в розмірі, що не
перевищує суми податку, здійснюється
за умови отримання страховиком
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту.

На підставі дослідження № 614 від 8
грудня 2011 року, проведеного ТОВ
«Експертна компанія
«Укравтоекпертиза», оцінювачем ОСОБА_8,
було визначено з урахуванням ПДВ
матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1,
як власнику автомобіля «Форд Фьюджен»
н/з НОМЕР_1, в результаті ДТП, що сталось
16 листопада 2011 року, за яким вартість
відновлюваного ремонту зазначеного
транспортного засобу складає 45959,74 грн.
При цьому у огляді транспортного
засобу «Форд Фьюджен» н/з НОМЕР_1 брали
участь обидва учасники ДТП та
представник страховика (а. с. 40-60).

В свою чергу на підставі дослідження №
614/1 від 8 грудня 2011 року, проведеного ТОВ
«Експертна компанія
«Укравтоекпертиза», оцінювачем ОСОБА_8,
на замовлення вже ОСОБА_1, було
визначено розмір втрати товарної
вартості автомобіля «Форд Фьюджен» н/з
НОМЕР_1, в результаті ДТП, що сталось 16
листопада 2011 року, що складає 6166,56 грн.,
внаслідок чого матеріальна шкода,
завдана ОСОБА_1, як власнику автомобіля
«Форд Фьюджен» н/з НОМЕР_1, була
визначена у загальному розмірі 52126,30
грн. (а. с. 12, 14-17).

Витрати ОСОБА_1 на проведення
дослідження № 614/1 в сумі 350 грн.
підтверджуються відповідною
квитанцією від 7 лютого 2012 року (а. с. 13).

Внаслідок переліченого суд встановив,
що сума відновлюваного ремонту
автомобіля «Форд Фьюджен» н/з НОМЕР_1
складає 45959,74 грн. (з урахуванням ПДВ), а
розмір втрати товарної вартості
автомобіля «Форд Фьюджен» н/з НОМЕР_1
складає 6166,56 грн.

Відповідно до повідомлення № 5253 від 17
листопада 2011 року ОСОБА_1 повідомив ПАТ
«ХДІ страхування» про факт ДТП від 16
листопада 2011 року за участю ОСОБА_2 (а. с.
31-32).

На підставі заяви від 20 грудня 2011 року
ОСОБА_1 просив перерахувати страхове
відшкодування ПАТ «ХДІ страхування» на
рахунок позивача у банку (а. с. 35, 36).

Згідно з випискою з рахунку ПАТ «ВТБ
Банк», відкритого на ОСОБА_1,
вбачається, що 1 лютого 2012 року ПАТ «ХДІ
страхування» сплатило позивачу в
рахунок страхового відшкодування за
актом № 042-096/12-57 від 31 січня 2012 року 37299,78
грн. без врахування ПДВ (а. с. 10-11).

При цьому суд зазначає, що
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна з урахуванням зносу здійснюється
із зменшенням розміру матеріальної
шкоди на суму визначеного відповідно
до законодавства податку на додану
вартість.

Суд вказує, що за ч. 1 ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Таким чином сума ПДВ підлягає
нарахуванню та оплаті до державного
бюджету тільки після фактичного
виконання відповідним платником
податку замовлених робіт та проведення
замовником реальної оплати здійснення
цих робіт платником податку.

В судовому засіданні однак не було
надано позивачем доказів проведення
ним ремонту належного йому
транспортного засобу, витрат на такий
ремонт, тому заявлені позивачем вимоги
про стягнення суми податку на додану
вартість в розмірі 7659,96 грн. не
підлягають задоволенню, бо цей розмір
не був підтверджений під час розгляду
справи жодними доказами.

Також необґрунтовані вимоги ОСОБА_1
щодо стягнення зі страховика суми
франшизи, яку позивачу вже було
сплачено ОСОБА_2, що вбачається з
мотивувальної частини заочного
рішення суду від 14 червня 2013 року, яке
було скасовано ухвалою суду від 23
грудня 2013 року (а. с. 71-74).

Таким чином вимоги заявлені ОСОБА_1 до
страховика щодо стягнення з ПАТ «ХДІ
страхування» суми в розмірі 8659,96 грн. в
рахунок страхового відшкодування не
підлягають задоволенню, бо не знайшли
свого підтвердження при вирішенні
справи та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 7 ст. 32 Закону страховик
не відшкодовує шкоду, пов'язану із
втратою товарної вартості
транспортного засобу (шкоду, пов'язану
із втратою товарного вигляду
транспортного засобу - в редакції
Закону до змін від 5 липня 2012 року).

На підставі переліченого суд дійшов
висновку, що вимоги ОСОБА_1 до
страховика неправомірні, бо ПАТ «ХДІ
страхування» не повинно відповідати за
законом за розмір втрати товарної
вартості транспортного засобу після
ДТП.

Таким чином, оскільки вартість
відновлюваного ремонту не входить до
обсягу відповідальності страховика, то
завдану в цій частині шкоду на користь
ОСОБА_1 повинен відшкодувати ОСОБА_2,
який на відповідній правовій підставі
володів транспортним засобом, яким
було завдано пошкодження автомобілю
позивача.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

На підставі переліченого з ОСОБА_2
підлягає стягненню на користь ОСОБА_1
сума втрати товарної вартості
автомобіля позивача в розмірі 6166,56 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5% страхової
виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Натомість Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не передбачена
відповідальність страхувальника за
відшкодування моральної шкоди
потерпілій особі внаслідок
пошкодження належного їй майна
застрахованим транспортним засобом.

Таким чином вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення з ПАТ «ХДІ страхування»
моральної шкоди в сумі 5000 грн. не
ґрунтуються на законі, тому не
підлягають задоволенню.

На підставі ст. 1167 ЦК моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

За ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення з
ОСОБА_2 заявленої суми моральної шкоди,
суд виходить з того, що безпосередньо
протиправними діями відповідача, який
керував автомобілем «ЗАЗ-ДЕУ» н/з
НОМЕР_3, було завдано пошкодження
автомобілю позивача, який протягом
тривалого проміжку часу переживав з
приводу ДТП від 16 листопада 2011 року, в
якому приймав безпосередню участь, як
потерпіла сторона.

Суд також до уваги бере факт того, що
ОСОБА_1 до теперішнього часу
відповідачем, ОСОБА_2, не було
відшкодовано суму втрати товарної
вартості автомобіля позивача, тим
самим на протязі більш ніж двох років
залишається порушеним право ОСОБА_1 на
зазначене відшкодування відповідачем.

Враховуючи наведені доводи суд вважає
можливим задовольнити вимоги ОСОБА_1
щодо стягнення моральної шкоди з
ОСОБА_2 у повному обсязі, тобто у сумі 1000
грн., вважаючи цей розмір розумним та
співрозмірним.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, до яких відноситься
судовий збір та за п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК
України витрати на правову допомогу.

На підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України
витратами на правову допомогу є
витрати, пов'язанні з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого
спеціаліста в галузі права, які надають
послуги в порядку, встановленому
законом відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК
України.

За ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

На підставі ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» який
визначає граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу під час
розгляду судами цивільних та
адміністративних справ, розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40 %
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

З урахуванням того, що розмір
мінімальної заробітної плати
встановлено Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» в
розмірі 1218 грн., то розмір компенсації
витрат на правову допомогу у вказаній
справі не може перевищувати 487,20 грн. за
1 годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

Однак суду не було надано доказів на
підтвердження понесених витрат ОСОБА_1
на правову допомогу. При цьому з
матеріалів справи вбачається, що
фактично ОСОБА_3 за змістом укладеної
із позивачем угоди представляла
інтереси ОСОБА_1, як представник
позивача.

Наведе вказує, що законних підстав для
відшкодування ОСОБА_1 відповідачами
заявленої суми в розмірі 2000 грн. витрат
на правову допомогу, в суду немає.

Також не підлягає задоволенню вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачів
витрат, понесених ним на проведення
дослідження № 614/1 в сумі 350 грн.

Так за змістом ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать,
крім іншого, витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз.

За ч. 2 ст. 86 ЦПК України кошти на оплату
судової експертизи вносяться стороною,
яка заявила клопотання про проведення
експертизи.

Таким чином суд робить висновок, що
витрати в сумі 350 грн. на проведення
дослідження щодо визначення оцінки
матеріальної шкоди, завданої
автомобілю «Форд Фьюджен» н/з НОМЕР_1,
не відносяться до судових витрат
згідно до положень ЦПК України, тому не
можуть відшкодовуватись позивачу
відповідачем.

ОСОБА_1 при поданні до суду вказаного
позову було сплачено судовий збір в
загальному розмірі 487,20 грн.

Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України
на користь позивача підлягає стягненню
з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового
збору в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства «ХДІ
страхування» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_5,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_6, зареєстрованого в
АДРЕСА_2, в рахунок відшкодування
втрати товарної вартості
транспортного засобу - 6166,56 грн., в
рахунок відшкодування моральної шкоди
- 1000 грн., а загалом - 7166 (сім тисяч сто
шістдесят шість) грн. 56 коп.

В задоволенні решти заявлених позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
487,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя