Справа № 511/2930/13-ц
Номер провадження: 2/511/66/14
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гринчак С.
І.,

при секретарі - Чернецькій А.В.

за участю:

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Роздільна
Одеської області цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у сумі 37614,83 грн.,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся з
вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 27.12.2007 року між банком та
відповідачем укладено Кредитний
договір №ODХRFR10780240, згідно якого ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 6766,10 гривен зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення
25.12.2009року. Позивач виконав свої
зобов'язання у повному обсязі, надав
відповідачу кредит на вказану суму.
Відповідач свої зобов'язання по
кредитному договору належним чином не
виконував, несвоєчасно здійснював
оплату обов'язкових платежів за
користування кредитними коштами.
Заборгованість боржника перед Банком
станом на 10.09.2013 року склала 37614,83 грн.

На підставі викладеного, позивач
просить задовольнити його позов.

Ухвалою суду від 20.01.2014 року
визнано явку представника ПАТ КБ
«Приват Банк» в судове засідання
обов'язковою.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду справи повідомлявся
своєчасно. Про причини неявки суд не
повідомив, яких-небудь пояснень на
обгрунтування вимог позовної заяви
суду не надав.

Відповідач та представник
відповідача ОСОБА_2, який діяв за
договором, в судовому засіданні позов
не визнали. Представник відповідача
надав суду письмові заперечення, у яких
зазначив, що право звернення до суду у
позивача виникло ще у грудні 2009 року,
кінцевий термін повернення грошових
коштів є 25.12.2009р., але до суду позивач
звернувся після спливу позовної
давності. Крім того, стверджує, що
відповідач Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам не пидписував,
не був ознайомлений з зазначеними
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам, та не отримував копією
цієї невідємної частини. Просив у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
суду письмові докази, оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку, що
даний позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 31 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
зазначене вище правило застосовується
й до додаткових вимог банку.

Офіційне тлумачення статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
надано також і в Рішенні
Конституційного Суду України від 10
листопада 2011 року № 15-рп/2011(справа про
захист прав споживачів кредитних
послуг).

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору № ODXRFR10780240 від
27.12.2007 року ОСОБА_1 27.12.2007 року отримав
кредит у розмірі 6766,10грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 25.12.2009 року (а.с.9).

Відповідно до Договору (заяви
позичальника) кінцевий термін
повернення грошових коштів є 25.12.2009р.
тобто строк дії кредиту встановлено - 2
роки, таким чином договором чітко
визначений строк виконання основного
зобов'язання.

Тому термін дії кредитного
договору був встановлений до 25 грудня
2009 року, таким чином договором чітко
визначений строк виконання основного
зобов'язання.

Після закінчення договору, тобто після
25 грудня 2009 року, сторони його не
продовжили, відповідної заяви про
подовження строку договору відповідач
не подавав.

На момент припинення дії кредитного
договору грошові кошти не були
поверненні кредиторові, а тому право
на вимогу у позивача виникло
починаючи з 25 грудня 2009 року.

Згідно Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам ( "Рострочка") (
"Стандарт"), вбачається, що Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам підписаний в односторонньому
порядку - тільки головою правління
банку О.В. Дубілет ( а.с.10-14)

Відповідно до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду за
захистом свого цивільного права або
інтересу .

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється в 3
роки.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення вищевказаного боргу в
вересні 2013 року, тому має місце пропуск
строку звернення в суд за захистом
порушених прав банку.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення строку
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Також відповідно до п.7 ч.13 ст.11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Оскільки за спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, відсотків,
накладення стягнення на заставлене
майно, тощо) положення вищевказаного
Закону застосовуються і до додаткових
вимог банку.

Відповідачем подано заяву про
застосування строку позовної
давності, позивач в своїй заяві не
ставив питання про поновлення
пропущеного строку позовної давності,
поважних причин пропуску не зазначив.

Тому суд вважає, що в задоволенні
позову ПАТ "Приват Банк" про стягнення
боргу за кредитним договором у сумі
37614,83грн. з ОСОБА_1 належить відмовити в
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Керуючись ст.256,257,525,1054,1049 ЦК
України, п.7 ст.11 Закону України "Про
захист прав споживачі ", ст.10,11,212,213,214
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват

Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у сумі 37614,83 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Роздільнянський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
С.І.Гринчак