Справа № 489/5193/13-ц
Номер провадження 2/489/27/14
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю позивача ОСОБА_1,
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
компенсації заподіяних збитків та
моральної шкоди,

встановив

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
мотивуючи свої вимоги тим, що він є
власником садового будинку АДРЕСА_1,
який належить йому на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 27.05.2004, виданого
Адміністрацією Корабельного району
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради.

Зазначає, що 12.05.2013 відповідачі знищили
частину огорожі та пошкодили фундамент
замощення, який знаходився на його
земельній ділянці. Вартість фундаменту
замощення коштує 1 820,70 грн., вартість
огорожі 362,12 грн., а всього - 2 077,40 грн.
Також внаслідок зазначених дій
відповідачів усі поверхневі води
проходять під будівлю, що може
спричинити руйнування будівлі.

Факт вчинення знищення його особистого
майна саме відповідачами
підтверджується постановами про
закриття кримінального провадження.

Крім того, діями відповідачів йому було
заподіяні душевні страждання, що
полягають в порушенні нормального
рівня життя, необхідністю звернення до
правоохоронних органів, витрачання
свого особистого часу на відвідування
дільничого, порушення сну через
побоювання та хвилювання за цілісність
майна, нервовому напруженні.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд стягнути з відповідачів у
солідарному порядку на його користь
відшкодування збитків в розмірі 2 077,40
грн. та судові витрати.

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 надав суду
заяву про збільшення позовних вимог. а
саме: просив суд стягнути з
відповідачів на його користь 91 008,00 грн.
- вартість відновлення гаражу, 25 000,00
грн. - вартість складання робочого
проекту відновлення гаражу, якій
розроблено ТОВ "Дистар", 1 500,00 грн. -
вартість проведення судової
будівельно-технічної експертизи та
судові витрати.

Ухвалою суду від 05.11.2013, занесеною до
журналу судового засідання відмовлено
у задоволенні клопотання про прийняття
вказаної заяви, оскільки позивач
змінював предмет і підстави позову, що
є новим позовом, оскільки позивач в
первісному позові не посилався на
обставини руйнування гаражу та
виготовлення проекту відновлення
(підстави позову) та не просив стягнути
цю шкоду та витрати (предмет позову).
Позивачу було роз"яснено право на
звернення до суду з відповідним
позовом.

Щодо вимог про стягнення 1500 грн. витрат
на проведення експертизи в іншій
справі, суд роз"яснює, що ці вимоги
мають розглядатися у справі в якій вони
були понесені.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги, посилався на
обставини викладені ним в позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав.
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав.

Представник відповідачів позов не
визнала, заперечувала проти його
задоволення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Згідно з ст. 15, 16 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання і має право звернутися
до суд за захистом свого права та
інтересу у визначений ч.2 ст. 16 ЦК
України спосіб, зокрема, шляхом
відшкодування майнової та немайнової
(моральної) шкоди.

На підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 27.05.2004,
виданого Адміністрацією Корабельного
району виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 є
власником садового будинку АДРЕСА_1 (а.
с. 5; 6; 7).

Відповідно до постанови про закриття
кримінального провадження від 13.05.2013,
винесеною старшим слідчим СВ
Корабельного РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області майором міліції
Р. І. Троянським, встановлено, що у
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, на якій він
проводить ремонтні роботи. 12.05.2013 він
знаходився на своїй дільниці та
незаконно ставив огорожу на розширення
своєї дільниці. Приблизно о 11-40 год. до
нього підійшов його сусід ОСОБА_2 та
зробив йому зауваження з приводу
незаконних дій, після чого між ними
виник словесний конфлікт в якому вони
один одному погрожували застосуванням
фізичного насилля та висловлювалися на
адресу один одного нецензурною лайкою.
В ході даного конфлікту ОСОБА_6 став
витягувати стовп який поставив ОСОБА_1,
а останній наніс йому рукою удар в
обличчя (а. с. 4).

Позивач у своєму позові зазначає, що
12.05.2013 відповідачі знищили частину
огорожі та пошкодили фундамент
замощення, який знаходився на його
земельній ділянці. Вартість фундаменту
замощення коштує 1 820,70 грн., вартість
огорожі 362,12 грн., а всього - 2 077,40 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитки у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа має право на захист цього майна
та на захист свого цивільного права в
разі його порушення, невизнання, або
оспорювання іншими особами. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди, а також відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, а збитками є втрати,
які особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрат, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 125-001
від 30.01.2014, 1) на момент дослідження, від
проїжджої дороги СВТ "Зорька" вздовж
існуючої огорожі земельної ділянки
НОМЕР_1 в СВТ "Зорька" на відстані 1,5 м. в
фасадній частині та 2,2 м. у фасадної
стіни незакінченої будівлі,
розташовано бетонний лоток зливового
стоку шириною 0,9 м. в фасадній частині
та 0,8 м. у зовнішньої стіни будівлі літ.
"В-2" довжиною - 13,0 м., шириною - 0,5 м., що
відповідає Плану зливового стоку в
районі ділянки НОМЕР_1, затвердженого
головою СВТ "Зорька" від 30.06.2010.

На час дослідження, зазначена бетонна
споруда зливового стоку слугує
замощенням вздовж зовнішньої стіни
будівлі літ. "В-2".

Пошкодження відмостки, як
конструктивного елемента будівлі, яким
є споруда зливового стоку вздовж лівої
зовнішньої стіни літ. "В-2", станом на
травень 2013 року відсутнє.

2) 2-х поверхова будівля літ. "В-2"
розташована вздовж лівої бокової межі
приватизованої земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 1200 кв. м., яка знаходиться
у власності ОСОБА_1, на підставі
свідоцтва про право власності від
25.04.2013 та виділеної на підставі рішення
№ 47/51 від 25.06.2010 Миколаївської міської
ради, частина споруд зливового стоку -
замощення знаходиться на земельній
ділянці НОМЕР_1 СВТ "Зорька".

3-4) власником земельної ділянки НОМЕР_1
в СВТ "Зорька" ОСОБА_1 в травні 2013 року
проводились роботи по ліквідації
зливового водостоку в фасадній частині
та дальше вздовж зовнішньої стіни
будівлі літ. "В-2" у вигляді заливу його
залізобетонним розчином з збільшенням
рівня за вишиною для виміряння
напрямку проходження зливових вод за
іншим напрямком.

Власники сусідніх земельних ділянок, а
саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджали
здійсненню зазначених робіт та
проводили дії по усуненню
вищезазначених робіт у вигляді
ліквідації укладеного залізобетонного
розчину та розчищання зливового стоку
в фасадній частині, а також вздовж
зовнішньої стіни будівлі літ. "В-2" на
земельній ділянці НОМЕР_1, яка належить
ОСОБА_1, про що свідчить наявність
залишків розібраного бетонного
розчину.

В зв'язку з відсутністю пошкодження
замощення - зливного стоку вздовж
зовнішньої стіни будівлі літ. "В-2" на
земельній ділянці НОМЕР_1 в СВТ "Зорька",
яка належить ОСОБА_1, вартість
матеріальної шкоди не визначається.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 2, 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до висновку експерта
відмостка фундаменту не пошкоджена.

Щодо частини огорожі, то в судовому
засіданні з пояснень сторін з"ясовано,
що огорожа не була знищена, а була лише
демонтована та відставлена.

Надані позивачем прайс-листи та
кошторис не є допустимим доказом
розміру матеріальної шкоди.

Оскільки, позивачем не надано суду
належних і допустимих доказів знищення
або пошкодження відмостки фундаменту
та частини огорожі, а також допустимі
докази розміру заподіяної щкоди суд
вважає, що в цій частині вимоги
позивача задоволенню не підлягають.

Також, що стосується вимог позивача,
про стягнення моральної шкоди з
відповідачів, то суд вважає за
необхідне відмовити в цій частині
позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з п. 5 зазначеної вище Постанови
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка завдала, за
наявності її вини.

Позивач не зазначив розміру
компенсації моральної шкоди та в
останньому судовому засіданні вказав,
що не наполягає на стягненні моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач
не довів тих обставин справи, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
про стягнення з відповідачів моральної
шкоди.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
компенсації заподіяних збитків та
моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв