Провадження №2/761/1583/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

25 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді
Піхур О.В.,

при секретарі
Маліченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сієста",
третя особа: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 про захист прав
споживачів, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сієста" (далі -
відповідач), третя особа: Фізична особа
- підприємець ОСОБА_2 (далі - третя особа)
про захист прав споживачів.

Позовні вимоги, які були уточнені
в ході розгляду справи, обґрунтовані
тим, що 16.08.2013 р. між позивачем та
третьою особою було укладено договір
доручення на туристичне
обслуговування (далі - договір), за
умовами якого третя особа зобов'язався
забезпечити надання комплексу
посередницьких послуг з реалізації
туристичного продукту, попередньо
сформованого відповідачем, а саме:
автобусного туру до Санкт - Петербургу
з 25.08.2013 р. по 30.08.2013 р. для позивача та
п'ятьох онуків. На виконання умов
договору, позивач оплатила повну
вартість туру в розмірі 11100 грн. Однак, у
зв'язку із тим, що відповідач належним
чином не повідомив позивача про те, що
при поїздці буде перетинатися кордон
із Білоруссю та про документи, які
потрібні для його перетину дітям до 16
років, позивачку із онуками висадили на
кордоні з Білоруссю і вона опинилася в
невідомому місці із дітьми. Сам договір
не містить жодних вказівок про те, що
автобус буде їхати до Росії через
Білорусь, а єдиним документом, в якому
зазначена дана інформація, є
інформаційний лист по автобусному
туру, який було видано позивачу
напередодні поїздки та на що позивач не
звернула уваги і взяла із собою лише ті
документи про які їй сказали при
оформленні договору.

Тому, позивач просила суд
відшкодувати їй вартість не наданих з
вини турагента (туроператора)
туристичних послуг в розмірі 11100 грн.
та стягнути їх з відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила суд задовольнити їх в повному
обсязі, проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив.

Третя особа в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, суду
пояснив, що вся необхідна інформація
була надана позивачу до початку
договірних відносин в усному порядку,
крім того така інформація також
міститься на сайті відповідача, а за
два дні до поїздки позивачу було
вручено інформаційний лист, в якому
повідомлялося, що буде перетин кордону
з Білоруссю і те, що дітей до 16 років не
пропускають по свідоцтвам про
народження.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК
України, суд постановив ухвалу про
заочний розгляд справи на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача та третьої особи, повно та
всебічно дослідивши надані докази, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити з
наступних підстав.

За договором на туристичне
обслуговування одна сторона
(туроператор, турагент) за встановлену
договором плату зобов'язується
забезпечити надання за замовленням
іншої сторони (туриста) комплексу
туристичних послуг (туристичний
продукт) ( п.1 ст. 20 ЗУ «Про туризм»).

У судовому засіданні було встановлено,
що 16.08.2013 р. між позивачем та третьою
особою було укладено договір, за
умовами якого третя особа зобов'язався
забезпечити надання комплексу
посередницьких послуг з реалізації
туристичного продукту, попередньо
сформованого відповідачем, а саме:
автобусного туру до Санкт - Петербургу
з 25.08.2013 р. по 30.08.2013 р. для позивача та
п'ятьох онуків (а.с.5-7).

До укладення договору на туристичне
обслуговування споживачу туристичного
продукту має бути надана інформація
про основні вимоги пропонованих до
оформлення виїзних/в'їзних документів
(паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд/виїзд
до країни тимчасового перебування), у
тому числі інформацію щодо термінів їх
оформлення ( п. 4 ст. 20 ЗУ «Про туризм»).

До початку надання туристичних
послуг споживачу за його вимогою
повинна бути надана інформація про
правила в'їзду до країни (місця)
тимчасового перебування та
перебування там ( п. 5 ст. 20 ЗУ «Про
туризм»).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про туризм»
суб'єкти туристичної діяльності
зобов'язані надавати туристам
необхідну і достовірну інформацію
про туристичні послуги, права,
обов'язки та правила поведінки
туристів (екскурсантів), умови
страхування, порядок відшкодування
завданих збитків, умови відмови від
послуг, правила візового митного
режиму, перетинання державного
кордону та іншу інформацію,
передбачену цим Законом.

Представник позивача суду
пояснила, що договір не містить жодних
вказівок про те, що автобус буде їхати
до Росії через Білорусь, а єдиним
документом, в якому зазначена дана
інформація, є інформаційний лист по
автобусному туру, який було видано
позивачу напередодні поїздки 23.08.2013 р.
та на що позивач не звернула уваги і
взяла із собою лише ті документи про
які їй сказали при оформленні договору.
У зв'язку із чим при перетині кордону з
Білоруссю у позивача були відсутні
необхідні проїзні документи для дітей
до16 років, через що їх не пропустили та
висадили на митниці.

Як вбачається із умов договору від
16.08.2013 р., в ньому не зазначено
інформацію про правила в'їзду до країни
(місця) тимчасового перебування та
перетинання державного кордону.

Суд не приймає до уваги
інформаційний лист по автобусному
туру, який позивач отримала 23.08.2013 р., як
доказ надання туристу необхідної та
достовірної інформації про
перетинання державного кордону,
оскільки, даний документ не є додатком
до договору.

Права й обов'язки, відповідальність
сторін та інші умови договору між
туроператором і турагентом
визначаються відповідно до загальних
положень про агентський договір, якщо
інше не передбачено договором між
ними, а також цим Законом (ст. 20 ЗУ «Про
туризм»).

Відповідно до п. 2.1. договору
турагент (третя особа) зобов'язується
надавати туристу (позивачу) необхідну і
достовірну інформацію про правила
візового митного режиму, перетинання
державного кордону та іншу необхідну
інформацію.

Згідно п. 2.2.5 Агентського договору
№ 401 по реалізації туристичних
продуктів від 07.07.2008 р. укладеного між
відповідачем та третьою особою,
турагент зобов'язаний до укладення
договору на туристичне обслуговування
надати туристу повну і достовірну
інформацію про порядок перетину корду,
умови перебування в країні тимчасового
перебування. Крім того, турагент несе
повну відповідальність за матеріальну
та моральну шкоду, заподіяну туристу
внаслідок ненадання турагентом повної
і достовірної інформації відповідно до
даного пункту договору .

Згідно із ст. 21 ЗУ «Про захист прав
споживачів» права споживача
вважаються в будь-якому разі
порушеними, якщо будь-яким чином (крім
випадків, передбачених законом)
обмежується право споживача на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про відповідну продукцію.

У своїх позовних вимогах позивач
просила суд відшкодувати їй вартість
не наданих туристичних та стягнути їх
саме з відповідача, однак, відповідно
до п.2.1.10 Агентського договору,
туроператор (відповідач) не несе
відповідальність за ненадання
турагентом (третьою особою) туристу
повної та достовірної інформації про
туристичне обслуговування,
передбачену даним договором і
законодавством в сфері захисту прав
споживачів і туристичної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
позивачем не обґрунтовані та не
доведені підстави звернення з позовом
саме до відповідача, враховуючи те, що
саме третя особа повинна була надати
позивачу повну та достовірну
інформацію про туристичне
обслуговування.

Отже, даючи юридичну оцінку поясненням
та наданим по справі доказам, суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
60, 88, 169, 179, 212, 214, 215, 223, 224, 294 ЦПК України,
ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ
«Про туризм»,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сієста", третя особа :
Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про
захист прав споживачів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя