Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 434/3781/13-ц
Провадження № 22ц/782/124/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області у складі:

головуючого судді
Назарової М.В.

суддів Галан
Н.М., Фарятьєва С.О.

при секретарі
Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 26 грудня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А :

У травні 2013 року позивачі звернулися до
суду із вказаними позовними вимогами,
які згодом збільшили та просили
стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно
на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 40616,85 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно
на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є
законними представниками /батьками/
ОСОБА_6, 200000 грн. у якості відшкодування
моральної шкоди; стягнути з стягнути з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 100000
грн. у якості відшкодування моральної
шкоди; стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
солідарно на користь ОСОБА_3 100000 грн. у
якості відшкодування моральної шкоди.
Крім заявлених вимог, просили
додатково стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
солідарно на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3
фактично витрачені 83338,19 грн. у якості
відшкодування матеріальної шкоди.

Підставами позову зазначали те, що 12
липня 2011 року їх малолітня донька
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі своєю
двоюрідною сестрою малолітньою ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проходила по вулиці
Грушевського у м. Луганськ, коли з
подвір'я ОСОБА_5 через відкриту хвіртку
вискочив пес бійцівської породи
пітбультер'єр та накинувся на
малолітню ОСОБА_7. Вікторія намагалася
врятували сестру, але пес напав і на
неї, завдавши їй множинні укушені рани
обличчя, що проникають в ротову
порожнину, укушену рану лівої верхньої
кінцівки. Також дочці було
діагностовано гостру реакцію на стрес
тяжкого ступеня, депресивний синдром.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи наслідком загоєння
вищезазначених ран є рубці, які
незгладимі, тому ці тілесні ушкодження
носять ознаки тяжкого тілесного
ушкодження, що потягли за собою
спотворення обличчя.

Постановою Артемівського районного
суду м. Луганська від 24.02.2012 року
кримінальну справу стосовно ОСОБА_4 за
ст. 128 КК України закрито на підставі
Закону України «Про амністію у 2011 році»
від 08.07.2011 року.

Внаслідок лікування від отриманих
травм дочкою позивачів останнім
завдана матеріальна шкода в загальному
розмірі 123955,04 гривень, яка складається
із витрат на лікування в лікарні,
наступних лікарських консультацій як в
Україні, так і в Ізраїлі, медичних
процедур, придбання ліків, косметичних
засобів для обличчя, витрат на
санаторно-курортне лікування, проїзд
до санаторію.

На думку позивачів завдана матеріальна
шкода повинна бути стягнута з
відповідачів в солідарному порядку на
підставі ст.ст. 180, 1166, 1195, 1199 ЦК України,
ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України.

Посилаючись на те, що малолітня дитина
позивачів внаслідок страждала через
отримані тілесні ушкодження, отримала
величезну дірку в щоці, не могла навіть
нормально харчуватися, переймалася, що
не зможе посміхатися, співати,
спілкуватися з друзями, змушена була
навчатися дистанційно, носити на
обличчі тривалий час маску великого
тиску, відчувала поневіряння щодо
своєї зовнішності, не бачила сенсу
подальшого життя та до цього часу в
силу стана свого здоров'я не може
повернутися до нормального життя,
позивачі просили стягнути з
відповідачів в солідарному порядку
завдану моральну шкоду в розмірі 200 000
гривень.

Свої моральні переживання з приводу
травми, отриманою їх дитиною, позивачі
оцінюють кожен у 100000 грн.

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції позов задоволено частково та
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - законних представників
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
рахунок моральної шкоди, завданої
неповнолітній ОСОБА_6 80000,00 грн.;
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в рахунок матеріальної шкоди
40105,82 грн., моральної шкоди по 25000,00 грн.
на кожного, судові витрати у розмірі
229,40 грн.; стягнуто з ОСОБА_4 судові
витрати на користь держави 1470,00 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянти
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Доводами
апеляційної скарги є те, що відповідач
ОСОБА_5 є законним володарем собаки, як
і її чоловік - відповідач ОСОБА_4, тому
повинна відповідати за позовом в
солідарному порядку із чоловіком. В
суді апеляційної інстанції пояснили,
що не оспорюють розмір стягнутих сум.

В апеляційній скарзі апелянт
ОСОБА_4 просив рішення суду змінити,
зменшивши розмір стягнень: моральної
шкоди позивачам як законним
представникам неповнолітньої ОСОБА_6 -
до 10000 грн., моральної шкоди кожному із
позивачів - до 2500 грн., матеріальної
шкоди - до 5181,38 грн. В іншій частині в
задоволенні позову відмовити. Доводами
апеляційної скарги є відкриття
провадження по справі за умови
несплати позивачами судового збору;
позивачами не надано доказів
необхідності проходження лікування в
Ізраїлі, де придбалися косметичні
засоби без надання доказів, що це є
лікувальна або спеціальна косметика;
аналогічне лікуванню в Ізраїлі
лікування можливо було отримати і в
Донецьку; судом прийняті документи на
іноземних мовах без їх перекладу;
визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, судом не взято до
уваги обставини та матеріальний стан
винної особи. Фактично апелянт оспорює
лише розміри стягнутих з нього сум у
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди з урахуванням вказаних
обставин.

Всі апелянти посилаються на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційні скарги
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, і
не заперечується сторонами, що 12.07.2011
року собака бійцівської породи
пітбультер'єр "Айс" вибіг за територію
двору будинку за адресою: АДРЕСА_1, де
проходили малолітні діти ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, напав на дівчат та спричинив
останнім тяжкі тілесні ушкодження та
незгладиме спотворення обличчя.

З свідоцтва про народження ОСОБА_6
вбачається, що вона народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 /а.с. 7/

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 2177 від 20.09.2011р. малолітній
ОСОБА_6 були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді: множинних
укушених ран обличчя, що проникають в
ротову порожнину, укушено-рвані рани
лівого плеча. По ступеню тяжкості
вищезазначені пошкодження як в
сукупності, так и ізольовано один від
одного, відносяться до категорії
тілесних пошкоджень, які потягли за
собою короткочасний розлад здоров'я.
Внаслідок заживання вищевказаних ран є
рубці, які в свою чергу є незгладимими,
і таким чином, данні пошкодження носять
ознаки тяжких тілесних пошкоджень, які
потягли за собою незгладиме
спотворення обличчя.

З акту дослідження від 14.09.2013 року
вбачається, що з 2010 року по теперішній
час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 утримують собаку у
дворі свого будинку, собака породи
пітбультер'єр періодично гуляє у дворі
без намордника, прив'язі та без догляду.

З постанови Артемівського районного
суду м. Луганська від 24.02.2012 року
вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачувався
у вчиненні злочину, передбаченого ст.128
КК України - необережне тяжке тілесне
ушкодження, та його звільнено від
кримінальної відповідальності,
кримінальна справа за його
обвинуваченням за ст.128 КК України
закрита на підставі ЗУ "Про амністію в
2011 році" від 08.07.2011 року, оскільки на
його утриманні знаходиться
неповнолітня дитина /а.с. 43/.

Зазначена постанова, зокрема, містить
відомості про те, що згідно медичного
паспорту господарем собак бійцівської
породи за прізвиськами "Айс" і "Боня" є
саме ОСОБА_4, який свою провину у
завданні потерпілій зазначених
тілесних ушкоджень ОСОБА_6 визнав
повністю.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберігання
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберігання хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогнепальнонебезпечних та інших
речовин, утримання диких звірів,
службових собак та собак бійцівських
порід тощо, що створює підвищену
небезпек для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом іншим
об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Статтею 1193 ЦК України передбачено, що
суд може зменшити розмір відшкодування
шкоди, завданої фізичною особою,
залежно від її матеріального
становища, крім випадків, коли шкоди
завдано вчиненням злочину.

З виписки з історії хвороби № 9955 на ім'я
ОСОБА_6 вбачається, що вона знаходилася
в ЧЛХ ЛОКБ з 12.07.2011 року по 23.07.2011 року,
була доставлена машиною швидкої
допомоги з діагнозом множинні укушені
рани обличчя, що проникають в ротову
порожнину, гостра реакція на стрес
тяжкого ступеню, депресивний синдром,
укушена рана лівої верхньої кінцівки
/а.с. 8/.

Відповідно довідки № 633 від 18.08.2011 року
вбачається, що ОСОБА_6 рекомендоване
санаторно-курортне лікування /а.с. 23/.

З рахунку № 155 від 22 серпня 2011 року
вбачається, що за лікування в ДП
"Санаторій "Немирів" ОСОБА_2 сплачено
1728,00 грн. /а.с. 21/, що з урахуванням
переїздів до санаторію складає 1880,46
грн. /а.с. 21/.

Відповідно довідки від 26.12.2012 року
вартість обстеження та консультації у
пластичного хірурга в Ізраїлю
становить 170 доларів США, що за
офіційним курсом КБУ станом на час
звернення до суду становить 1358,81 грн.

З довідки-направлення та квитанції про
вартість ізраїльської медичної
косметики від 03.01.2013 року вбачається, що
вартість тонального крему, коректора,
пудри, спрею, кистей становить 1716
шекелів або за офіційним курсом НБУ
3630,37 грн. /а.с.12-13/.

Відповідно довідки про вартість
консультації та обстеження у
пластичного хірурга в Ізраїлю від
20.11.2011р. становить 1450,00 доларів США або
11577,53 грн. /а.с. 14/.

Згідно лікарських призначень /а.с. 32-33/
малолітній ОСОБА_6 придбалися ліки та
засоби проти рубців /а.с. 27/.

З консультативного висновку від 08.08.2011
року лікаря клініки "Віртус"
вбачається, що у ОСОБА_6 встановлений
діагноз посттравматичні свіжі
атрофічні рубці щічних областей.
Хірургічне лікування та лікування з
використанням лазерних технологій на
даний момент не показано. Застосування
даних методів лікування, можливо, не
раніше ніж через рік після травми /а.с.
24/.

Також позивачами надані проїзні
документи, що за датами та напрямками
повністю відповідають медичній
документації /а.с. 9-11, 15-16, 19-22/.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 1199 ЦК України, у разі
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я малолітньої особи фізична або
юридична особа, яка завдала цієї шкоди,
зобов'язана відшкодувати витрати на її
лікування, протезування, постійний
догляд, посилене харчування тощо.

При таких даних суд першої інстанції
обґрунтовано вважав, що саме
відповідач ОСОБА_4 як одноособовий
власник собаки бійцівської породи як
володілець джерела підвищеної
небезпеки зобов'язаний відшкодувати
витрати на лікування малолітньої
ОСОБА_6.

Отже, судом вірно встановлено, що
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_4 неповнолітній потерпілій
ОСОБА_6 були спричинені тілесні
ушкодження, на її лікування були
витрачені грошові кошти, а саме: на
проїзд, санаторно-курортне лікування,
консультації на суму 40105,82 грн., які
підтверджено документально та які
стягнув з останнього.

При цьому судом першої інстанції вірно
не взяті до уваги посилання
представника відповідача на те, що
згідно висновку від 08.08.2011 року
Українського інституту пластичної
хірургії та косметології "ВИРТУС"
хірургічне втручання в лікування
дитини ОСОБА_6 було протипоказано, тому
матеріальні витрати на поїздку в
клініку Ізраїлю та на придбану в
Ізраїлі косметику не повинні
відшкодовуватися відповідачем,
оскільки позивачі як батьки мали право
приймати усі заходи для лікування
своєї дитини і приймали ці заходи, в
тому числі поїздки до Ізраїлю, що
підтверджено належними документами. До
того ж як вбачається з наданих
позивачами доказів, такої
спеціальності як дитячий пластичний
хірург на Україні немає і ця обставина
змусила позивачів звертатися до клінік
Ізраїлю.

Крім того, потерпіла дитина за вказаний
період не зазнавала хірургічних
втручань, а лише отримувала
консультації, лікування наслідків
отриманого стресу та медичні
процедури.

Посилання представника відповідача
про те, що до Ізраїлю в 2012 році могла
поїхати тільки мати без батька
спростовуються викликом шпиталю
Ізраїлю від 23.12.2012 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_6 необхідно
прибути до Медичного центру «Шиба» з
супровідними ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -
батьками неповнолітнього пацієнт,
офіційний переклад наявний в
матеріалах справи.

Щодо інших витрат, пов'язаних з
відшкодуванням добових витрат за
період знаходженням в санаторію, в
клініках за межами м. Луганськ, за
кордоном, то судом правильно зроблений
висновок про відмову у задоволенні
позову в цій частині як
необґрунтованих, адже Інструкція про
службові відрядження в межах України
та за кордон, затверджена Наказом
міністерства фінансів України від
13.03.1998 року № 59 та на підставі якої
позивачами зроблені розрахунки, не
розповсюджується на цивільні
правовідносини, які виникли між
сторонами по справі.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, то суд першої інстанції
правильно зазначив, що згідно п. 1 ч. 2 ст.
1167 ЦК України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкода завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Враховуючи, що внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки - собаки
бійцівської, малолітня отримала
ушкодження здоров'я, а як наслідок
фізичного болю та страждань,
лікувалася і наперед їх також
необхідне лікування, вимушена постійно
проходити лікування з метою поліпшення
свого стану здоров'я, постраждало
обличчя дівчини, то суд першої
інстанції зробив обґрунтований
висновок про необхідність у рахунок її
відшкодування стягнути з відповідача
на користь позивачів грошову
компенсацію.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами
до пункту 9 внесеними постановою від
25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру - немайнових втрат(їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Оскільки суд першої інстанції при
визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди
враховував характер дій, глибину
душевних страждань, які перенесла
малолітня ОСОБА_6, з урахуванням інших
обставин справи, виходив із засад
розумності, виваженості, та
справедливості, то колегія суддів
вважає, що в цій частині рішення суду
необхідно залишити без змін.

Як необхідно залишити без змін і
рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4
на користь обох батьків, які у зв'язку з
фізичними та моральними стражданнями
дитини також зазнали моральних
страждань.

Доводи апеляційної скарги позивачів
ОСОБА_6 про те, що відповідати за
позовом в силу приписів норм Сімейного
Кодексу України повинна і дружина
відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, то вони є
необґрунтованими. Судом першої
інстанції в цій частині зроблений
правильний висновок про те, що саме
ОСОБА_4 згідно медичного паспорту
являється хазяїном собак бійцівської
породи "пітбультер'єр" за кличками "Айс"
та "Боня", особою яка фактично здійснює
їх виховання, дресуру та догляд за ними,
достовірно знає, що він є володільцем
джерела підвищеної небезпеки; саме він
визнаний винним за ст. 128 КК України, що
відображено в постанові про закриття
справи за його обвинуваченням від
24.02.2012 року; постановою про накладення
штрафу № 434-15 від 16.07.2011 року ОСОБА_4
визнаний винним у недодержанні правил
утримання домашньої собаки породи
американський пітбультер'єр, в
результаті чого постраждали дві дитини
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за що на ОСОБА_4
накладений штраф у сумі 102,00 грн.
Доказів того, що його дружина
відповідача відповідачка ОСОБА_5
причетна до спричинення тілесних
ушкоджень вищезазначеними собаками,
саме з її вини, спільних неправомірних
дій чи бездіяльності її та її чоловіка
ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження
ОСОБА_6 позивачами не надано. Тому судом
цілком правильно відмовлено у
задоволенні позову до цього
відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 26 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: