АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1347/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф. Ф. Доповідач - Дерев'янко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Філіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк", ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3

на заочне рішення Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
30 вересня 2013 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки вказуючи про те, що 30.05.2007 року
між ними та відповідачем було укладено
кредитний договір № DNU0GK00001247.
Відповідно до умов договору ПАТ КБ
"ПриватБанк" надав відповідачу кредит у
розмірі 52 000,00 дол. США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 10,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 30.05.2027 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та відповідачем - ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки
квартири, за умовами якого, відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1, яка належить
останньому на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
30.05.2007 року. Зі свого боку вони виконали,
передбачені кредитним договором умови
та надали відповідачу грошові кошти в
розмірі 52000,00 долю США., проте
відповідач не виконував належним чином
взяті на себе зобов'язання у зв'язку з
чим, у нього виникла заборгованість
перед банком, яка станом на 15.04.2013 р.
становить 129751,6 дол.США, тому позивач
просив суд звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом його продажу
позивачем з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням позивачу всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Крім того просив суд виселити
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі, яка є предметом іпотеки, зі
зняттям з реєстраційного обліку,
покласти судові витрати на
відповідача. (а. с. 1-5 т. 1).

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
30 вересня 2013 року звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
30.05.2007 року (іпн: НОМЕР_1), у рахунок
повернення заборгованості за
кредитним договором № DNU0GK00001247 від
30.05.2007 року в розмірі 1037104,78 грн., з яких
413537,44 грн. - заборгованість за кредитом,
255204,26 грн. - заборгованість за
відсотками, 423947,87 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом,
325968,21 грн. - пеня, шляхом реалізації
предмета іпотеки через публічні торги
із встановленням початкової ціни у
відповідності до положень договору
іпотеки квартири № DNU0GK00001247 від 30.05.2007
року в розмірі 328250 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" у рахунок повернення
судових витрат 3441 грн.

ПАТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні іншої
частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"Приватбанк" вказує про те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить рішення суду першої
інстанції в частині способу звернення
стягнення на предмет іпотеки змінити,
та ухвалити нове рішення, яким позов
ПАТ КБ "Приватбанк" задовольнити. В
іншій частині рішення суду залишити
без змін. (а.с.186-194 т.1)

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує про
те, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому просить
рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким позивачу у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегiя суддiв вважає, що апеляційна
скарга ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні. Апеляційна скарга ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 задоволенню не
підлягає з наступних пiдстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
неповне з'ясування судом обставин
справи, що мають значення для її
вирішення; невідповідність висновків
суду обставинам справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що 30 травня 2007 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" (далі за текстом Банк) та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
DNU0GK00001247 (далі за текстом Договір).
Відповідно до умов договору ПАТ КБ
"ПриватБанк" надав відповідачу кредит у
розмірі 52 000,00 дол. США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 10,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 30.05.2027 року.

За порушення позичальником своїх
договірних зобов'язань із своєчасного
повернення кредиту він зобов'язався
сплатити кредитодавцю пеню в розмірі
0,15% від суми простроченого платежу, але
не менше 1 гривні за кожний день
прострочення. Окрім того, умовами
вказаного кредитного договору
передбачено право кредитодавця
вимагати дострокове виконання
позичальником грошових зобов'язань за
кредитним договором у випадках
невиконання умов цього договору із
погашення заборгованості за кредитом.
Викладені обставини підтверджуються
копією зазначеного договору про
іпотечний кредит, наявною в матеріалах
справи. (а.с.19-28 т. 1)

На виконання зобов'язань за Договором,
між сторонами 30.05.2007 р. укладено договір
іпотеки квартири, за яким ОСОБА_3
передав Банку нерухоме майно, а саме
житлову квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 23-31 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що
Банком на адресу відповідача 27.02.2013 р.
було направлено лист про те, що
останній порушив умови кредитного
договору, а саме належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання, у
зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором у відповідача
виникла прострочена заборгованість,
яка складає 78168,72 дол. США. Крім того,
відповідачу було запропоновано у 30-ти
денний строк з дня отримання цієї
вимоги повернути суму кредиту в
повному обсязі, а також проценти,
комісії та штрафні санкції, в разі
невиконання або неналежного виконання
порушеного зобов'язання, позивач ПАТ КБ
"ПриватБанк" прийме рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що підтверджується копією
листа. (а.с.15,16-17 т. 1) Відповідно до
наявного в матеріалах справи
розрахунку, розмір заборгованості
ОСОБА_3 станом на 15.04.2013 рік склав 129 751,63
дол. США, що за курсом НБУ 7,99 складає 1 036
715,52 грн., з яких 413537,44 грн. -
заборгованість за кредитом, 255204,26 грн. -
заборгованість за відсотками, 423947,87
грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 325968,21 грн. - пеня.
(а.с. 8-13, т.1).

Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 627, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договір, який є обов'язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. При цьому
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до норми ст. 1050 ЦК України, в
контексті положення ст. 1054 ч.2 ЦК
України, якщо кредитним договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини кредитор
має право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилась зі сплатою процентів.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
різновидом якої є пеня, штраф (ст.549 ЦК
України).

За змістом ст.ст. 546, 547, 573 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватись заставою, якою також
може бути забезпечена вимога, яка може
виникнути в майбутньому. Правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі. При цьому
відповідно до ст. 575 ЦК України
різновидом застави є іпотека.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Нормою ст.ст. 3, 18 Закону України "Про
іпотеку", ст. 574 в контексті ст. 575 ЦК
України передбачено, що іпотека як
форма застави виникає і на підставі
договору. Взаємні права і обов'язки
іпотекодавця та іпотекодержателя за
іпотечним договором виникають з
моменту його нотаріального
посвідчення, що також передбачено і
ст.ст. 577, 585 ЦК України.

Згідно ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється в тому числі і на підставі
рішення суду. Аналогічні положення
містяться у нормах ст.ст. 589, 590 ЦК
України.

Умовами п.22 Договору іпотеки квартири
від 30.05.2007 року, передбачено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється у випадках, передбачених
п.п. 16.7.1,16.7.2,16.9 Договору, відповідно до
Закону України "Про іпотеку" на
підставі рішення суду, або на підставі
виконавчого напису нотаріуса або
згідно із застереженнями про
задоволення вимог Іпотекодержателя, що
містяться в договорі п. 27 Договору, а
саме шляхом:переходу до іпотеко
держателя права власності на предмет
іпотеки, про що іпотеко держатель
зобов'язаний письмово повідомити
іпотекодавця; або продажу предмету
іпотеки будь-якій особі та будь - яким
способом, в тому числі на біржі, на
підставі договору купівлі-продажу у
порядку ст.. 38 Закону України «Про
іпотеку», для чого іпотекодавець надає
право іпотеко держателю право укласти
такий договір за ціною та на умовах,
визначених на власний розсуд іпотеко
держателя, і здійснити всі необхідні
дії від імені іпотекодавця, у т.ч.
отримати витяг з Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно. (а.с.25
т.1)

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано задоволено позов Банку
щодо звернення стягнення на квартиру,
проте помилково визначився із способом
реалізації предмета іпотеки, тому
рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає зміні, з ухваленням
нового рішення, яким в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № DNU0GK00001247 від 30 травня 2007
року в розмірі 1 037 104,78 грн., з яких 413537,44
грн. - заборгованість за кредитом, 255204,26
грн. - заборгованість за відсотками,
423947,87 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом, 325968,21 грн. -
пеня, звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 30.05.2007 року (іпн:
НОМЕР_1), шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з
укладенням від імені відповідача
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з початковою ціною
визначеною в Договорі іпотеки 328250,00
грн., та з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності.

Відповідно до п. 2.3.1 п. 2 Кредитного
Договору Банк має право в
односторонньому порядку збільшити
розмір процентної ставки за
користування кредитом, про що
відповідачу було відомо як він вказує
ще 28.11.2008 року із повідомлення Банка.
Скориставшись своїм правом Банк змінив
розмір процентів, натомість відповідач
таке підвищення відсотків не оскаржив,
та не довів неправомірність дій
позивача.

За таких обставин доводи апелянта щодо
відсутності підстав для підвищення
відсоткової за кредитним договором
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки відповідачем не пред'явлено
позову щодо визнання таких дій банку не
правомірними, і рішення суду щодо
незаконності таких дій банку не
ухвалено, а тому такі посилання
прийняти не можна. Посилання
відповідачі на неврахування судом
строку позовної давності не підлягають
задоволенню, оскільки відповідачем
здійснювалось погашення платежів
неповною сумою, так як у зв'язку з
підвищенням процентної ставки зросли
суми платежу, з яких здійснювалось
погашення заборгованості по процентам.
Часткове погашення боргу не свідчить
про прострочення платежів, тому
підстави для застосування положень ст..
257 ЦК України відсутні.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права не заслуговують
на увагу, та не є підставою для
скасування рішення суду та відмови
позивачу у позові.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції, яким
позивачу відмовлено у задоволення
позовних вимог Банка щодо виселення
відповідача з квартири та зняття з
реєстрації є законним та
обґрунтованим, тому в цій частині
рішення суду підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 вересня
2013 року - змінити в частині зазначення
способу реалізації предмета іпотеки,
та в цій частині ухвалити нове рішення,
яким в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ DNU0GK00001247 від 30 травня 2007 року в
розмірі 1 037 104,78 грн., з яких 413537,44 грн. -
заборгованість за кредитом, 255204,26 грн. -
заборгованість за відсотками, 423947,87
грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 325968,21 грн. - пеня,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме квартиру АДРЕСА_1 та належить
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 30.05.2007 року (іпн:
НОМЕР_1), шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з
укладенням від імені відповідача
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з початковою ціною
визначеною в Договорі іпотеки 328250,00
грн., та з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та протягом двадцяти днів може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: