АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2438/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника
позивача ОСОБА_4,

представника
відповідача Ходоровича О.М.,

представника
відповідача Антонової І.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 10 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Територіальної
громади м. Києва в особі Київської
міської державної адміністрації
Комунального підприємства
«Святошинське лісопаркове
господарство» про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 10 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Територіальної громади м. Києва в особі
Київської міської державної
адміністрації Комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство» про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 працював лісником в КП
«Святошинське лісопаркове
господарство» у період з 23.07.1992 по 25.03.2002
(менше 10 років).

Сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 17.01.2003 та фактично проживають у
будинку АДРЕСА_1, який перебуває на
балансі КП «Святошинське лісопаркове
господарство» та має статус службового
приміщення.

Крім того судом встановлено, що у
відповідності до п. 5.2 Статуту КП
«Святошинське лісопаркове
господарство» майно підприємства є
комунальною власністю територіальної
громади міста Києва і закріплене за ним
на праві повного господарського
відання.

Враховуючи, що після звільнення ОСОБА_2
з роботи позивачі проживають у
спірному службовому приміщенні без
належних на те законних підстав, а
також, що спірний будинок є власністю
територіальної громади м. Києва, суд
першої інстанції відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 10.12.2013 та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
неправильно оцінив докази по справі, що
призвело до необґрунтованого,
незаконного рішення.

У судовому засіданні апеляційного суду
позивачі та їх представник просили
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів та скасувати
рішення районного суду, ухваливши нове
по суті позовних вимог. Представники
відповідачів за довіреністю просили
відхилити апеляційну скаргу та
залишити без змін рішення районного
суду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Відповідно до ст. 118 ЖК України службові
жилі приміщення призначаються для
заселення громадянами, які у зв'язку з
характером їх трудових відносин
повинні проживати за місцем роботи або
поблизу від нього.

Відповідно до ст. 121 ЖК України службові
жилі приміщення надаються за рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації, органу управління іншої
кооперативної організації.

Згідно ст. 122 ЖК України на підставі
рішення про надання службового жилого
приміщення виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті
ради депутатів видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення у надане
службове жиле приміщення.

Відповідно до ст. 344 ЦК України право
власності за набувальною давністю
набуває особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном.

Правильно встановлено судом, що спірне
жиле приміщення перебуває на балансі
КП «Святошинське лісопаркове
господарство» та має статус
службового. ОСОБА_2 з 2002 року у КП
«Святошинське лісопаркове
господарство» не працює (а.с. 34).
Спеціальний ордер на зайняття жилого
службового приміщення позивачам не
видавався, а тому правильного висновку
дійшов суд першої інстанції, що
позивачі проживають в будинку АДРЕСА_1,
без законних підстав. Тобто, підстав
вважати, що позивачі добросовісно
заволоділи спірним жилим приміщенням,
немає.

Будь-яких документів на підтвердження
права на проживання у службовому
приміщенні позивачами у передбаченому
ст. 10, 60 ЦПК України порядку суду не
надано. Проте, не заявляючи вимог про
виселення позивачів із займаного ними
жилого приміщення, відповідач визнає
за ними право користування цим
приміщенням

Крім того суд першої інстанції,
враховуючи, що підстав вважати, що
позивачі добросовісно заволоділи
спірним жилим приміщенням, немає,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки за набувальною
давністю може набуватися право
власності на нерухоме майно, яке не має
власника, або власник якого невідомий,
чи відмовився від права на належне йому
нерухоме майно. А з матеріалів справи
вбачається, що відповідно до п. 5.2
Статуту КП «Святошинське лісопаркове
господарство» (а.с. 37) майно
підприємства є комунальною власністю
територіальної громади міста Києва і
закріплене за ним на праві повного
господарського відання.

З огляду на викладене доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що
вселення до будинку відбулося з відома
та дозволу КП «Святошинське
лісопаркове господарство» на цілком
законній та правомірній підставі, не
мають правового значення для вирішення
питання про визнання права власності
за набувальною давністю.

За таких обставин висновок суду,
викладений в оскаржуваному рішенні,
ґрунтується на вимогах закону і
підтверджується матеріалами справи.

Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
для скасування Святошинського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна