Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року.
смт. Близнюки

Близнюківський районний суд
Харківської області у складі: судді
Мороза О.І., за участю секретаря
Коняєвої Н.Ю., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Близнюки
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "АІСЕ Україна"
про захист прав споживачів та
стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«АІСЕ Україна» про захист порушених
прав споживача та стягнення грошових
коштів. В позовній заяві позивач
вказала на наступне.

У липні 2007 року вона уклала з ПрАТ «АІСЕ
Україна» Угоду №170055 з метою придбання
легкового автомобіля ЗАЗ «Славута»
вартістю 26551 грн.(надалі -Угода).

В порядку виконання зобов'язань за
Угодою ОСОБА_1 сплатила 22911,05 грн.
щомісячних повних внесків. Однак,
відповідачем одноособово було
здійснено заміну моделі транспортного
засобу «Славута» на модель ВАЗ 21070.

10.05.2011 року вона звернулася до
відповідача з вимогою про розірвання
угоди, але керівником відділу по роботі
з клієнтами «АІСЕ Україна» їй було
повідомлено, що дія Угоди не може бути
припинена, оскільки звернення не
містило її особистого підпису та
проінформовано, що відбулася заміна
моделі автомобіля.

В подальшому, відповідачем знову
одноособово було здійснено заміну
моделі транспортного засобу ВАЗ 21074 на
модель ВАЗ 210994 та проінформовано, що
починаючи із серпня 2011 року розмір
подальших внесків за Угодою буде
розраховуватися згідно з актуальною
ціною нової моделі ВАЗ 210994. Вартість
запропонованої моделі становить 49950
грн., тобто понад 20% вартості ціни
автомобіля ЗАЗ «Славута», який вона
мала намір придбати за допомогою
послуг ПрАТ «АІСЕ Україна». Окрім того,
розрахунки по щомісячним повним
внескам проводились з вартості
автомобіля ЗАЗ «Славута», ВАЗ 21074 та ВАЗ
210994.

Лише 05.09.2011 року вона отримала
повідомлення ПрАТ «АІСЕ Україна» про
розірвання Угоди і те, що поверненню
підлягають кошти в сумі 20808,90 грн.

В цей період вона зазнала моральних
страждань оскільки були порушені її
права як споживача. Відповідач
неправомірно користувався її коштами.
Вона була змушена брати у знайомих
позики, постійно хвилювалася,
переживала душевні страждання, були
втрачені нормальні життєві зв'язки.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просить стягнути ПрАТ «АІСЕ
Україна» на її користь кошти в розмірі
22110,8 грн., сплачені нею на виконання
умов Угоди, неустойку (пеню) в сумі 3050, 68
грн., три проценти річних у сумі 663,32
грн., моральну шкоду 5000 грн.

Сторони, будучи належним чином та
своєчасно повідомленим про дату, час
та місце судового засідання, в судове
засідання не з'явилися.

Позивач, в наданій до суду письмовій
заяв просить розглядати справу у її
відсутність, на задоволенні позову
наполягає, проти заочного розгляду
справи не заперечує, наслідки такого
розгляду їй відомі.

Відповідач також надав до суду
письмові пояснення і заперечення на
позов і просить справу розглядати у їх
відсутність, у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на наступне.

Погоджуються, що між позивачем та
відповідачем була укладена Угода №170055
від 15 липня 2007 року. Дана Угода укладена
в рамках створеної відповідачем в
Україні системи продажу автомобілів
Автоплан. При виконанні договорів з
учасниками, укладеними в рамках
системи Автоплан, відповідач надає
учасникам послуги, що направлені на
придбання автомобіля на основі системи
Автоплан. Ці послуги полягають в
формуванні груп учасників, організації
і проведенні в групах жеребкувань і
аукціонів. Вказують, що відповідно до п.
3 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 5 від 12.04.1996 року «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»,
у тих випадках, коли в чинному
законодавстві немає спеціальних норм
щодо укладеної сторонами угоди, суд
застосовує загальні положення про
зобов'язання, передбачені главами 14-19
ЦК УРСР. Діяльність ПрАТ «АІСЕ Україна»
базується на ряді норм Цивільного
кодексу України від 16.01.2003 року та
Господарського кодексу України від
16.01.2003 року, що гарантують Товариству
його існування на ринку України. А тому
угоди, які укладаються з клієнтами
Системи Автоплан, повністю
відповідають діючому законодавству
України і при вирішенні спорів між
сторонами повинні застосовуватися
положення Угоди та додатків до неї.

Угоду, укладену між позивачем та
відповідачем, було включено до Групи
№316 та надано порядковий номер 141 у цій
групі. Протягом дії Угоди, ПрАТ «АІСЕ
Україна» надавало учаснику послуги,
передбачені в ст. 3 Угоди. У
відповідності до п. 11.1 ст. 11 Додатку № 2
до Угоди «Якщо протягом дії даної Угоди
Виробник та/або Імпортер та/або
дистриб'ютер здійснить заміну або
припинить імпортувати або виробляти,
або продавати модель Автомобіля,
зазначену у Додатку № 1, АІСЕ
зобов'язується замінити її новою
моделлю або іншим автомобілем. Якщо
поточна ціна нового автомобіля або
моделі є щонайбільше на 10 % вищою за
останню відому Поточну ціну
автомобіля, зазначеного в Додатку № 1
до Угоди, нова поточна ціна буде
дійсною для розрахунку Повного внеску,
який мають сплачувати всі Учасники
групи».

23.07.2008 року філія ТОВ «УкрАвто
ЗАЗ-Сервіс» виробник автомобіля
«Славута». повідомила ЗАТ «АІСЕ
Україна» про те, що припиняється
виробництво автомобілів «Славута».
Керуючись цим положенням, у серпні 2008
року відповідач здійснив заміну
автомобіля Славута на автомобіль ВАЗ
2107. Імпортер автомобіля НОМЕР_1
«Авто-Технологія» повідомило
відповідача про те, що з травня 2011 року
припиняється виробництво автомобілів
ВАЗ 2107, а тому відбулася заміна
автомобіля ВАЗ 2107 на автомобіль ВАЗ 21099.
Твердження позивача про те, що
відповідачем в односторонньому
порядку та безпідставно було проведено
заміну марки автомобіля є
необґрунтованими, оскільки відповідач
діяв у відповідності до умов обопільно
підписаної Угоди.

Відповідно до Пункту 16.1. Додатку № 2 до
Угоди, «Учасник системи, який ще не
отримав Автомобіль, може розірвати
Угоду за власним бажанням. Для цього
він повинен повідомити АІСЕ про своє
рішення у письмовій формі».

На адресу відповідача позивачем було
надіслано листа, датованого 23.06. 2011 року
про розірвання Угоди. Оскільки лист не
містив особистого підпису ОСОБА_1, ПрАТ
«АІСЕ Україна» 11.07. 2011 року направило
їй листа в якому звернуло увагу на
необхідність особистого підпису на
такій заяві.

В серпні 2011 року відповідачем було
отримано заяву позивача про розірвання
Угоди №170055. У вересні 2011 року
відповідач направив на адресу позивача
лист, в якому підтвердив розірвання
Угоди з повідомленням що поверненню
підлягають Чисті внески у
відповідності до положень п.16.3 ст. 16
Додатку №2 до Угоди.

Щодо вимог позивача стягнути з
відповідача всі сплачені ним кошти,
зазначають, що умовами Угоди
передбачено повернення сплаченого
учасником вступного внеску та всіх
сплачених коштів лише у випадку
розірвання Угоди на підставі п. 16.7 ст. 16
Додатку № 2 до Угоди, тобто при умові
відмови від Угоди протягом 7
календарних днів від дати підписання
Угоди при умові письмового
повідомлення ПрАТ «АІСЕ Україна»
шляхом подання заяви до центрального
офісу відповідача.

Вказують, що в даному випадку
поверненню підлягають Чисті внески, що
є платою безпосередньо за автомобіль,
за виключенням двох Цілих Чистих
внесків у відповідності до п.16.3 ст. 16
Додатку №2 до Угоди.

Станом на серпень 2011 року (місяць в
якому Угоду розірвано) ціна автомобіля,
визначеного у Додатку №1 до Угоди - ЗАЗ
Славута становила 48017,02 грн. На
виконання умов Угоди, позивачем
фактично було сплачено 66 Чистих
внесків, що становить 45,3365% від вартості
автомобіля. За умовами Угоди
щомісячний цілий чистий внесок
становить 1,00% від ціни автомобіля,
зазначеного в Додатку №1 до Угоди. За
вирахуванням відступного, відповідно
до п.16.3 ст. 16 Додатку №2 до Угоди, двох
цілих чистих внесків, позивачу має бути
повернено 12,1548% (13,1548%-2%) від ціна
автомобіля, дійсної в місяці
розірвання Угоди, а тому сума, яка
підлягає поверненню складає 20 808,90
грн.(48017,02 грн. х 43,3365%).

Щодо твердження позивача про
безпідставність повернення Чистих
внесків за вирахуванням податку з
доходів фізичних осіб, відповідач
зазначив, що фактично позивачем було
сплачено Чистих внесків на суму 15316,37
грн. Враховуючи той факт, що у
відповідності до п.16.3 ст. 16 Додатку №2
до Угоди позивачу має бути повернуто
суму Чистих внесків у розмірі 20808,90 грн.,
сума у розмірі 5492,53 грн. (20808,90 грн. - 15316,37
грн.) є прибутком позивача, тому
податок на доходи фізичної особи буде
складати 823,94 грн.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення штрафних санкцій, зазначено,
що застосування позивачем даної статті
є недоречним, оскільки регламентує
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання. Угодою, яка у
відповідності до ст. 6 ЦК України є
джерелом права, яким сторони повинні
керуватися, чітко передбачено порядок
повернення коштів у зв'язку з
розірванням Угоди.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

За таких обставин суд розглядає справу
за відсутності сторін.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

15 липня 2007 року, між ОСОБА_1 та ПрАТ
«АІСЕ Україна» було укладено угоду
№170055(а.с. 25-30). Вказану Угоду позивачем
було укладено з метою придбання
автомобіля марки ЗАЗ «Славута».

Відповідно до положень ст.ст. 626,627,628,629
ЦК України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
настання, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента, та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За умовами Угоди, АІСЕ, є компанією яка
надає послуги, предметом яких є
придбання автомобілів Учасниками
системи. Як зазначено в статті 1
«Угоди», послуги АІСЕ структуровані в
системі придбання в групах, мають назву
АВТОПЛАН. При цьому предметом Угоди є
надання Учаснику послуг системи
АВТОПЛАН спрямованих на придбання
автомобіля. Правила ж функціонування
АВТОПЛАНу містяться у Додатку № 2 до
цієї Угоди. Також у вищевказаній статті
Угоди зазначено, що терміни, що
використовуються у цій угоді, мають
значення, визначене в Додатку № 2 до
Угоди.

На виконання умов Угоди ОСОБА_1 внесла
вступний внесок та проводила щомісячні
платежі згідно з умовами договору
(а.с.12-24).

В матеріалах справи наявні платіжні
доручення, які свідчать про сплату
позивачем на розрахунковий рахунок
відповідача щомісячних внесків, які
зазначені в Додатку № 1 Угоди (а.с. 12-24).

У зв'язку із тим, що 23.07.2008 року філія ТОВ
«УкрАвто ЗАЗ-Сервіс» - виробник
автомобіля СЛАВУТА, повідомила ЗАТ
«АІСЕ Україна» про те, що припиняється
виробництво автомобілів «Славута», у
серпні 2008 року відповідач здійснив
заміну автомобіля Славута на
автомобіль ВАЗ 2107. Імпортер автомобіля
НОМЕР_1 «Авто-Технологія» повідомило
відповідача про те, що з травня 2011 року
припиняється виробництво автомобілів
ВАЗ 2107, а тому знову відбулася заміна
автомобіля ВАЗ 2107 на автомобіль ВАЗ 21099.

ПрАТ «АІСЕ Україна» листами
повідомляло ОСОБА_1 про припинення
виробництва автомобілів «Славута»,
ВАЗ 2107 і їх заміну відповідно на
автомобіль ВАЗ 2107, а в подальшому на
автомобіль ВАЗ 210994 зі зміною розміру
подальших внесків відповідно до
актуальної ціни на саме ці моделі
автомобілів (а.с.35, 38).

Твердження позивача про те, що
відповідачем в односторонньому
порядку та безпідставно було проведено
заміну марки автомобіля і відповідно
виниклою різницею у їх ціні, є
необґрунтованими, оскільки відповідач
діяв у відповідності до умов обопільно
підписаної Угоди (Додаток №1, п.11.1., п.
11.2, п. 11.3 ст.11 Додатку №2 до Угоди).

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
ПрАТ «АІСЕ Україна» з проханням
розірвати Угоду №170055 та повернути їй
всі внесені кошти, у зв'язку із
збільшенням вартості автомобіля.
Фотокопію цієї заяви відповідач додав
до своїх заперечень.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України, зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За правилами ч.3 ст. 651 ЦК України у разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Згідно ст.10 даної Угоди, вона може бути
розірвана достроково за ініціативою
однієї з сторін, але згідно з умовами,
викладеними у Правилах функціонування
«Автоплану». При достроковому
розірванні угоди сторони зобов'язані
виконати взаємні розрахунки
відповідно до Правил.

Відповідно до ст. 907 ЦК України порядок
і наслідки розірвання договору про
надання послуг визначаються
домовленістю сторін.

Статтею 16 (п.16.1) Правил передбачено, що
учасник системи, який ще не отримав
Автомобіль, може розірвати Угоду за
власним бажанням. Для цього він повинен
повідомити АІСЕ про своє рішення у
письмовій формі.

05.09.2011 року ПрАТ «АІСЕ Україна»
повідомило ОСОБА_1 про розірвання з нею
Угоди №170055 на підставі її заяви. Отже
розірвання Угоди відбулося із
ініціативи ОСОБА_1 і станом на час
звернення до суду договір був
розірваний.

Крім того, даним листом ОСОБА_1
повідомлено про те, що повернення
внесених нею коштів буде проводитись в
порядку, визначеному ст.16, п16.3 Додатку
№2 до Угоди (за вирахуванням
Відступного за відмову від Угоди у
розмірі двох Цілих Чистих внесків), та з
урахуванням пріоритетів встановлених
у п.16.4 та після накопичення необхідної
суми у Фонді для повернення коштів.
Враховуючи вищевказані умови Угоди,
сума коштів, що підлягає поверненню
становить 20808,90 грн. (а.с.39).

Позивач же вважає, що їй, крім цієї
суми, має бути повернене: Відступне -
1309,9 грн., неустойка (пеня) за рік ( 365
днів) - 3050,68 грн., три проценти річних -
663,32 коп.

Щодо цього слід зазначити, що згідно зі
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України -
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 17 Додатку № 2 до Угоди №170055
встановлено, що невиконання
зобов'язань за Угодою регулюються
умовами Угоди, а у випадках, не
передбачених ними, відповідними
нормами чинного законодавства.

Сторонами не оспорюється, що фактично
позивачкою було сплачено Чисті внески
які складають 15316,37 грн. Відступне - 1301,9
грн. Відповідно до ст.16, п16.3 Додатку №2
до Угоди за вищезазначених обставин
при розірванні Угоди Відступне не
повертається.

Крім того, відповідно до п.16.2 Правил,
АІСЕ створює фонд для повернення
коштів. Пунктом 16.3 визначено, що цей
фонд призначено для повернення
учасникам системи, які розірвали угоду,
суми сплачених ними Цілих Чистих
внесків та/або Половинних Чистих
внесків, розмір яких розраховується
відповідно до поточної ціни
автомобіля, дійсної в місяці, коли
такий учасник повідомив АІСЕ про
розірвання угоди, за вирахуванням
відступного за відмову від угоди у
розмірі двох Цілих Чистих внесків.

Пунктами 16.4, 16.4.1, 16.4.2 Правил визначено,
що із фонду для повернення коштів АІСЕ
повертає зазначені кошти,
дотримуючись, зокрема, таких
пріоритетів: в першу чергу
повертаються кошти учаснику системи,
який розірвав угоду з причин отримання
ним інвалідності або смерті свого
подружжя, набуття статусу
безробітного. Потім повертаються кошти
тим Учасникам системи, які розірвали
Угоду, не посилаючись на вищевказані
обставини. В такому випадку пріоритет
надається тому учаснику системи, який
першим подав АІСЕ письмову заяву про
розірвання Угоди.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1,
розірвання Угоди з ПрАТ «АІСЕ Україна»
має місце у зв'язку із збільшенням
вартості автомобіля. З огляду на
встановлені Угодою пріоритети, вказані
позивачкою обставини не передбачають
її права на першочергове повернення
внесених нею коштів. Тобто нею не
надано доказів на те, що мають місце
обставини «приорітету», передбачені
Угодою.

Листом від 05.09.2011 року ПрАТ «АІСЕ
Україна» повідомило ОСОБА_1 про те, що
повернення внесених нею коштів буде
проводитись в порядку, визначеному
ст.16, п16.3 Додатку №2 до Угоди, з
урахуванням пріоритетів встановлених
у п.16.4 та після накопичення необхідної
суми у Фонді для повернення коштів.

Оскільки ОСОБА_1, підписуючи в межах
чинного законодавства України цю
Угоду, була ознайомлена з її умовами, та
добровільно погодилась на
встановлення особливого порядку
повернення коштів у разі розірвання
укладеної Угоди, беручи при цьому на
себе відповідні зобов'язання, підстав
для задоволення цих її вимог не
вбачається.

Зі ст. 11 угоди вбачається, що учасник
заявляє, що отримав усі необхідні
коректно викладені пояснення від
представника АІСЕ, уважно прочитав та
зрозумів Угоду та Додатки до неї, що
засвідчує своїм підписом ( а.с.25).

Відтак, посилання відповідача на
спеціальний порядок повернення коштів
не є порушенням прав ОСОБА_1, оскільки
остання, підписуючи в межах чинного
законодавства України цю Угоду, була
ознайомлена з її умовами та
добровільно погодилася на
встановлення особливого порядку
повернення коштів у разі розірвання
Угоди, беручи на себе відповідні
зобов'язання.

З цього виходить і безпідставність
вимог щодо стягнення штрафних санкцій
у вигляді неустойки (пені), 3% річних.
Так ч.1 ст.530 ЦК України передбачено
наступне. Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, Угодою
передбачено порядок повернення
коштів. Подія, тобто настання черги
виплати цих коштів щодо ОСОБА_1 ще не
настала, оскільки першочергове перед
нею право на повернення коштів мають ще
7 учасників Угоди з якими таку ж угоду
було розірвано раніше. Таким чином на
час звернення до суду у відповідача
перед позивачем ще не виник обов'язок
сплатити (повернути) кошти відповідно
до умов Угоди.

Не погоджуючись із розміром сум, які
мають бути стягнені з відповідача на
користь позивача, позивач вказує, що з
цих сум не повинен утримуватись
податок на доходи фізичних осіб.

Це та інші твердження позивача, щодо
подій, які мають відбутися у
майбутньому, суд до уваги не бере,
оскільки не може виносити свої
судження щодо подій, які не відбулися.

З огляду на те, що вимога про
відшкодування моральної шкоди яка
заявлена позивачем, є похідною від
вимог про розірвання Угоди та
повернення внесених коштів, у її
задоволенні слід також відмовити.

Таким чином, дії ПрАТ «АІСЕ Україна»
узгоджуються з умовами Угоди,
положеннями чинного законодавства та
жодним чином не порушують прав
позивача, тому в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
питання як розподілити між сторонами
судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Ухвалою суду від 24.02. 2014 року ОСОБА_1
надано відстрочку по сплаті судового
збору до ухвалення судового рішення у
справі. Судовий збір не сплачено.

Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а
також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», суд стягує
на користь держави з позивача судовий
збір в розмірі 258 грн. 24 грн. (1 відсоток
ціни позову від вимог майнового
характеру) та 243 грн. 60 коп. щодо вимог
про відшкодування моральної шкоди, а
всього - 501 грн. 84 коп.

Керуючись положеннями ст.ст.10, 11, 31, 44, 57,
60, 77, 79, 81, 88, 169, 209, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК
України; ст.ст.6, 526,530,610,611,626-629,651,653,907 ЦК
України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», суд,-

В И Р І
Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
"АІСЕ України" про захист прав
споживачів та стягнення грошових
коштів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, НОМЕР_2, виданий
Близнюківським РВ УМВС України в
Харківській області 13.10.1998 року,
ідентифікаційний код НОМЕР_3,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на
користь держави судовий збір в розмірі
501(п'ятсот одна гривня) грн. 84 коп.

Судовий збір має бути перераховано:
Близнюківський районний суд
Харківської області. Код ЄДРПОУ суду -
02893781. Управління Державної
казначейської служби України у
Близнюківському районі Харківської
області. Код отримувача коштів -38029801.

Банк отримувача - ГУДКУ у Харківській
області. МФО 851011. Код класифікації
доходів бюджету - 22030001. Номер доходного
рахунку щодо сплати судового збору -
0060.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Близнюківський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
О.І. Мороз