Справа № 436/3041/13-ц
Провадження № 22ц/782/1125/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Маляренко І.Б. Яреська
А.В

при секретарі: Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 21 січня 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя та
визнання права власності на частку у
будинку.

в с т
а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
просила здійснити поділ спільного
сумісного майна подружжя у вигляді 25/100
часток житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1, виділивши їй та відповідачу
ОСОБА_2 по 1/8 частці будинку кожному та
відповідно визнати за нею та
відповідачем право власності на 1/8
частку житлового будинку за кожним.

Ухвалою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 21 січня
2014 року у відкритті провадження у
справі за вищезазначеним позовом
ОСОБА_1 було відмовлено з підстав
передбачених п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, а
саме у зв'язку з наявністю такого, що
набрало законної сили рішення суду у
спорі між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, вказаною ухвалою були
скасовані раніше вжиті заходи
забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на спірне нерухоме
майно.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 просить вищезазначену ухвалу
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 21 січня 2014 року
скасувати, та передати справу на
розгляд до того ж суду першої
інстанції, посилаючись на те, що ухвала
є необгрунтованою і що при її
постановленні судом було порушено
норми процесуального права. Крім того,
апелянт просила вжити заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на 25/часток спірного житлового
будинку.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду, колегія суддів приходить до
висновку стосовно того, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

До таких висновків колегія суддів
дійшла виходячи з наступного.

Відмовляючи в відкритті
провадження по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та про визнання
права власності на частку у будинку,
суд першої інстанції виходив з того, що
на момент звернення ОСОБА_1 до суду у
грудні 2013 року вже існувало таке, що
набрало законної сили рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 11.09.2013 року по справі між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав, згідно з яким за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано право
власності на 1/8 частку житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, за кожним, а тому, на думку
суду, в даному випадку наявні підстави
для відмови у відкритті провадження у
справі відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.122
ЦПК України. При цьому суд послався
також на те, що вищезгадане рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
не було оскаржене учасниками процесу і
на час вирішення питання про
можливість відриття провадження у
справі набуло законної сили.

Проте такі висновки суду першої
інстанції є поспішними та помилковими,
оскільки рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 11 вересня 2013 року,
ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу та поділ
спільного майна подружжя було
оскаржене в апеляційному порядку
ОСОБА_2 і за результатами розгляду його
скарги було постановлене рішення
апеляційного суду Луганської області
від 03 грудня 2013 року, яким зазначене
рішення суду першої інстанції було
скасоване в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя і в цій
частині ухвалене нове рішення, яким
вказані позовні вимоги ОСОБА_1 були
залишені без задоволення, оскільки
визнавши право власності за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на 1/8 частку будинку за кожним,
суд першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог, заявлених сторонами.

Таким чином, враховуючи, що рішення
Жовтневого суду м. Луганська від 11
вересня 2013 року в частині позовних
вимог ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя було скасоване не з підстав
необґрунтованості вказаних позовних
вимог, а з тих підстав, що суд вийшов за
межі позовних вимог сторін у справі,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції стосовно наявності в
даному випадку підстав для відмови у
відкритті провадження у справі,
передбачених п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, є
поспішним та необгрунтованим.

З урахуванням викладеного, судова
колегія вважає, що в даному випадку
судом був порушений порядок вирішення
питання щодо можливості відкриття
провадження у справі, а тому відповідно
до вимог ст. 312 ЦПК України ухвала суду
підлягає скасуванню, а питання щодо
можливості відкриття провадження у
справі підлягає поверненню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Що стосується вимог апелянта щодо
вжиття апеляційним судом заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на спірний житловий будинок, то
в цій частині вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають оскільки
ухвала Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 21 січня 2014 року
підлягає скасуванню як в частині
відмови у відкритті провадження у
справі так і в частині скасування
заходів забезпечення позову, що були
вжиті ухвалою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 05.12.2013
року, а тому питання про накладення
арешту на 25/100 часток житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1 може бути вирішене
на підставі ухвали Кам'янобрідського
районного суду від 05 грудня 2013 року, яка
на даний час не є скасованою у
встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.304, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 21 січня 2014 року -
скасувати, питання про відкриття
провадження у справі направити на
новий розгляд до того ж суду першої
інстанції.

Ця ухвала апеляційного суду
набирає чинності негайно та оскарженню
не підлягає

Головуючий:

Судді