Справа № 201/1570/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді
Демидової
С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог,
посилається на те, що він 12 серпня 2013
року в присутності свідка надав
відповідачу під розписку грошові кошти
у сумі 20 000 грн. строком на 2 місяці.
Починаючи з 12 листопада 2013 року позивач
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою про повернення коштів, проте
отримав відмову. Тому позивач просить
суд стягнути з відповідача грошові
кошти в сумі 20 000 грн. та судові витрати
по справі.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив стягнути з відповідача грошові
кошти в розмірі 20 000 грн.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог,
посилаючись на те, що грошові кошти не
отримував, а вказана розписка була ним
написана за отриманий від позивача в
борг товар.

Вислухавши сторони, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позичальником) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 12
серпня 2013 року між позивачем та
відповідачем укладено договір позики у
вигляді розписки, відповідно до якої
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 20 000 грн. /а.с. 27/. Ця форма
договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК
України.

Сторони в судовому засіданні не
заперечували, що вказаний договір був
укладений та підписаний ними, але
відповідач вказав, що передачі
грошових коштів не було.

Факт укладення договору позики
підтвердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
в судовому засіданні пояснили, що вони
були присутніми при підписанні
договору позики та бачили факт
передачі грошових коштів.

Відповідач свого зобов'язання щодо
повернення грошових коштів позивачу не
виконав, грошові кошти не повернув. 08
січня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з письмовою вимогою
повернути грошові кошти /а.с.10-11/, проте
грошові кошти до сьогодні не повернуті.

З урахуванням викладеного суд дійшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню та з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути суму боргу в
розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2) грошові кошти в
розмірі 20 000 грн. та судові витрати в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О.Демидова