Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Назарова М.В.
Провадження № 22ц/782/161/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого судді
Назарової М.В.

суддів Галан
Н.М., Лісіциної А.І.

при секретарі
Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу Державного закладу
"Луганський державний медичний
університет"

на рішення Ленінського районного
суду м. Луганська від 03 грудня 2013 року

по справі за позовом Державного
закладу "Луганський державний медичний
університет" до ОСОБА_2 про
відшкодування вартості навчання, -

В С Т А Н О В И Л
А :

У липні 2013 року позивач звернувся
до суду із позовом, в якому просив
стягнути з відповідача на його користь
позивача витрати на навчання в сумі
25020,22 грн. та витрати по судовому збору в
сумі 250,20 грн. Позов обгрунтовував тим,
що відповідач ОСОБА_2 не виконала
зобов'язання відповідно до угоди про
підготовку фахівців з вищою освітою за
рахунок державного замовлення,
укладеної між відповідачем та
позивачем 24 вересня 2002 року, і
відпрацювала за місцем направлення
менше трьох років.

Оскаржуваним рішенням суду
першої інстанції в задоволенні позову
ДЗ "Луганський державний медичний
університет" відмовлено у зв'язку з
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги ДЗ "Луганський
державний медичний університет",
оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції з посиланням на
застосування до спірних правовідносин
вимог ч. 3 ст. 52 Закону України «Про
освіту», п. 21 Наказу Міністерства
охорони здоров»я України № 367 від 25.12.1997
р. «Про затвердження Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
/фармацевтичних/ закладів освіти,
підготовка яких здійснюється за
державним замовленням із студентами,
прийнятими на навчання за
держзамовленням», Указу Президенту
України від 23 січня 1996 року № 77 «Про
заходи реформування системи
підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів» вважав
відсутніми підстави для стягнення з
ОСОБА_2 на користь позивача коштів,
витрачених на її навчання.

Такий висновок суду ґрунтується на
вимогах закону та матеріалах справи з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.09.2002 року
між позивачем в особі ректора
професора Ковешнікова В.Г. та ОСОБА_2
було укладено типову угоду про
підготовку фахівців з вищою освітою,
відповідно до якої остання
зобов'язується після закінчення вищого
навчального закладу прибути на місце
призначення і відпрацювати не менше 3
років; у разі відмови їхати за
призначенням - відшкодувати відповідно
до державного або місцевого бюджету
вартість навчання в установленому
порядку…. /а.с. 5/.

Розрахунок вартості навчання
вітчизняного студента ОСОБА_2 по ДЗ
«Луганський медичний університет» за
фахом «Лікувальна справа»,
затверджений ректором вказаного
учбового закладу Івченком В.К., за
період з 01.09.2002 року по 30.06.2008 року
складає 25020,22 грн. /а.с. 6-7/ - ніким не
оспорюється.

Відповідно до акту головного
контрольно-ревізійного управління
України від 24.05.2013 року №04-21/006 ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного закладу "Луганський
державний медичний університет" за
період з 01.03.2011 року по 01.03.2013 року
виявлено, крім іншого, що ОСОБА_2 /2008
року випуску/, яка після закінчення
інтернатури прийнята на посаду лікаря
Луганської міської станції швидкої
допомоги з 01.02.2010 року, звільнена за
згодою сторін 31.07.2012 року /відпрацювала
2 роки 6 місяців/ /а.с. 8-14/.

Також матеріали справи містять
довідку № 8, видану 11.01.2012 року
Луганською міською багатопрофільною
лікарнею за місцем роботи ОСОБА_2, у
тому, що за станом здоров'я їй
протипоказана праця, пов'язана з
контактом з лікарськими препаратами та
хімічними речовинами, встановлений
діагноз - алергічний дерматит, ринит,
полівалентна лікарська алергія,
сивороточна хвороб ота, постійно /а.с.
19/.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону
України «Про освіту» випускники вищих
навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу i зобов'язані відпрацювати за
направленням i в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, інші
обов'язки ociб, що навчаються, можуть
встановлюватися законодавством,
положеннями про навчальні заклади та
їх статутами.

Указом Президента України від 23 січня
1996 N 77 "Про заходи щодо реформування
системи підготовки спеціаліста та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів" установлено, що
особи, які навчаються за рахунок
державних коштів, укладають з
адміністрацією вищого навчального
закладу угоду, за якою вони
зобов'язуються після закінчення
навчання одержання відповідної
кваліфікації працювати в державному
секторі народного господарства не
менше ніж три роки. У разі відмови
працювати в державному секторі
народного господарства випускники
відшкодовують в установленому порядку
до державного бюджету повну вартість
навчання.

Згідно п. 1.1, 1.2 наказу МОЗ України № 291
від 19.09.1996 року «Про затвердження
Положення про спеціалізацією
/інтернатуру/ випускників вищих
медичних i фармацевтичних закладів
освіти 3-4 рівня акредитації медичних
факультетів університетів»
спеціалізація /інтернатура/ є
обов'язковою формою післядипломної
практичної підготовки випускників
всіх факультетів медичних i
фармацевтичних навчальних закладів,
після закінчення якої їм присвоюється
кваліфікація лікаря-спеціаліста
певного фаху.

Пунктом 21 Наказу МОЗ України № 367 від
25.12.1997 року «Про затвердження Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
/фармацевтичних/ закладів освіти,
підготовка яких здійснюється за
державним замовленням із студентами,
прийнятими на навчання за
держзамовленням» передбачено, що
випускник повинен прибути до місця
призначення у термін, визначений у
направленні на роботу. Незгода
випускника з рішенням комісії з
працевлаштування випускників не
звільняє його від

обов'язку прибути на роботу за
призначенням.

У разі, якщо він не прибув за
направленням або відмовився
приступити до роботи за призначенням з
причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього
Порядку, чи його звільнено з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
за порушення трудової дисципліни або
звільнено з власним бажанням протягом
навчання в інтернатурі та трьох років
після закінчення останньої, він
зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку відповідно до
державного або місцевого бюджетів
вартість навчання.

Статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦПК
України.

Матеріали справи містять акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного закладу «Луганський
державний медичний університет» №
04-21/006 від 24.05.2013 р., в якому зазначено, що
ОСОБА_2 /2008 р. випуску/, після закінчення
інтернатури прийнята на посаду лікаря
Луганської міської станції швидкої
допомоги з 01.02.2010 р. та звільнена за
згодою сторін 31.07.2012 року /відпрацювала
2 роки 6 місяців/.

Оскільки звільнення відповідача
відбулося з інших підстав, ніж ті, що
передбачені у Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
/фармацевтичних/ закладів освіти,
підготовка яких здійснюється за
державним замовленням із студентами,
прийнятими на навчання за
держзамовленням, і на яку посилається
позивач, підстави для відшкодування до
державного або місцевого бюджетів
вартості навчання з ОСОБА_2 відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що у
позивача наявне право звертатися до
суду з зазначеною вимогою з огляду на
те, що медичний університет є державним
закладом, фінансується за рахунок
Державного бюджету України, може від
свого імені набувати майнових та
особистих немайнових прав і мати
обов'язки, бути позивачем та
відповідачем в суді, має поточний
рахунок в Державному казначействі та
підпорядковується Міністерству
охорони здоров»я України, а також
враховуючи положення п. 2 ст. 50, п.п. 1 п. 1
ст. 29 Бюджетного Кодексу України, не
спростовують правильних висновків
суду про відмову у задоволенні позову,
адже підстави для стягнення з ОСОБА_2
вартості навчання відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги,
які є фактично підставами позову і яким
судом правильно дана оцінка, не
спростовують зазначених висновків
суду.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень матеріального права
при розгляді справи та прийнятті
рішення не встановлено, тому підстав
для скасування рішення колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Державного закладу
"Луганський державний медичний
університет" відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: