Головуючий суду 1 інстанції - Томчишен
Доповідач - Матвєйшина О.Б.
Справа № 415/4361/13-ц
Провадження № 22ц/782/1113/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Матвєйшиної О.Б..

суддів: Авалян Н.М., Туренко С.І.,

при секретарі: Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 19 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал», Комунального
підприємства «Лисичанська
житлово-експлуатаційна контора № 3»
про визнання дій незаконними та
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом, який
надалі уточнювала, до відповідачів
Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал» та Комунального
підприємства «Лисичанська
житлово-експлутаційна контора № 3» про
визнання дій незаконними та стягнення
моральної шкоди, в якому послалася, що
вона є споживачем комунальних послуг
водовідведення та каналізації до
квартири АДРЕСА_1 та утримання
внутрішньо будинкових мереж з
водовідведення та каналізації, що
надаються відповідачем та
співвідповідачем. 10 та 11 грудня 2012 року
через неналежний стан системи
водовідведення та каналізації
відбулося затоплення нечистотами її
житлової квартири, яка розташована на
першому поверсі. В уточнюваному позові
просила: стягнути з ЛКСП
«Лисичанськводканал» моральну шкоду в
сумі 800грн.; зобов'язати відповідача
ЛКСП «Лисичанськводоканал» привести
систему каналізації та водовідведення
зовнішніх мереж та споруд житлового
будинку № 96 в стан, який відповідає
технічним нормам встановленим ДБН В
2.5-75:2013; зобов'язати співвідповідача КП
«ЛЖЕК № 3» привести систему
каналізації та водовідведення
внутрішніх мереж та споруд житлового
будинку № 96 в стан, який відповідає
технічним нормам, встановленим ДБН В
2.5-64:2012.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 19 лютого 2014 року
у задоволенні позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі позивач з
рішенням суду не згодна, вважає, що суд
першої інстанції помилково порушив
положення Конституції України та норми
законодавства затверджених у ЦПК
України в частині захисту прав
громадян України. Просила скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги стосовно
визнання незаконними та такими, що не
відповідають законодавству дії
відповідача та співвідповідача при
здійсненні ними договірних відносин з
надання комунальних послуг
водовідведення та каналізації до
квартири АДРЕСА_2.

Заслухавши суддю-доповідача,
заслухавши осіб, яки прийняли участь у
розгляді справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, та перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що судом у
повному обсязі вказані вимоги закону
дотримано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що уточнення позову в
частині вимог, викладених в п. 2,3
позовної заяви (а.с.113), з урахуванням ч.2
ст.31 ЦПК України, не може бути прийнято,
оскільки вони стосувалися зміни
підстав та предмету позову, зокрема,
позов доповнювався додатковими
вимогами, які були заявлені після
початку розгляду справи по суті, попри
те, що представнику позивача судом було
роз'яснено про право на зміну підстав
та предмету позову, яким він не
скористався до початку розгляду справи
по суті.

Також, після залишення судом за заявою
представника позивача частини вимог
без розгляду, суд першої інстанції,
відмовляючи в частині позову про
захист права позивача як споживача
комунальних послуг шляхом визнання
незаконними, тобто такими, що не
відповідають чинному законодавству
дій відповідача та співвідповідача з
надання комунальних послуг, виходив з
того, що обраний спосіб захисту не може
бути належним, оскільки не лише не
передбачений с.16 ЦК України та жодним
іншим законом, а й за своїм характером
не спрямований на захист порушеного
права позивача.

Щодо відмови в задоволенні позову про
стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що ні
позивачем, ані її представником не було
надано доказів про пошкодження та
характер пошкодження предметів
домашнього побуту та квартири
позивача.

Судова колегія вважає, що таких
висновків суд дійшов правильно.

Відповідно до ст.. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує
право;

4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
спсоби відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або рогану місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції
України та ст. 13 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
кожна особа має право на ефективний
засіб правового захисту, не
заборонений законом. Вказане
встановлює абсолютне право особи на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Зазначені норми
визначають об'єктом захисту саме
порушене, невизнане або оспорене право
чи цивільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України
порушення, невизнання або оспорювання
суб'єктивного права та інтересу є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Згідно із вимогами ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси юридичних
осіб, державні та суспільні інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Виходячи із наведеного та загальних
засад цивільного судочинства порушене
право особи чи її інтерес підлягає
захисту судом в найбільш ефективний
спосіб відповідно до характеру
порушення та змісту порушеного права
та законного інтересу.

Судом встановлено, що позивач проживає
у житловій квартирі № 2, що розташована
на першому поверсі в багатоквартирному
житловому будинку АДРЕСА_1 у м.
Лисичанську, в якому зареєстроване
місце її проживання.

Між позивачем та відповідачем ЛКСП
«Лисичанськводоканал» було укладено
договір на надання послуг з постачання
холодної води та водовідведення від 28
лютого 2012 року.

Вищевказаний житловий будинок,
знаходиться на балансі
співвідповідача - КП «ЛЖЕК № 3» та у
відданні його обслуговування з надання
житлово-комунальних послуг.

Працівниками співвідповідача КП «ЛЖЕК
№ 3» складалися акти про затоплення
квартири позивача від 11,12,14 грудня 2012
року.

Зі змісту вказаних актів вбачається, що
10, 11, 14 грудня 2012 року відбувалося
затоплення квартири позивача стічними
водами каналізації, в результаті чого
затоплювалися кімнати її квартири.
Причиною затоплення у вказаних актах
було зазначено засмічення
центрального колектору -
каналізаційного колодязю,
розташованого біля під'їзду будинку, в
якому знаходиться квартира позивача,
та який знаходиться на балансі ЛКСП
«Лисичанськводоканал», у зв'язку з чим
було рекомендовано проведення його
чищення.

Зі змісту акту обстеження технічного
стану інженерних мереж водопостачання
та водовідведення житлового будинку
АДРЕСА_1 у м. Лисичанську від 19 грудня 2012
року, який було складено за участі
представників КП «ЛЖЕК № 3», а також
представника ЛКСП
«Лисичанськводоканал», вбачається, що
каналізаційний колектор першого
під'їзду вказаного житлового будинку
був заповнений каналізаційними
стоками до рівня виходу труби
каналізації з будинку. З урахуванням
цього ЛКСП «Лисичанськводоканал» було
рекомендовано провести його чистку та
його переобладнання в частині випуску
стічних вод до коллектора.

Зі змісту акту обстеження
каналізаційного колектора житлового
будинку АДРЕСА_1 у м. Лисичанську від 03
червня 2013 року, який було складено за
участі представників КП «ЛЖЕК № 3» та
головного спеціаліста Управління по
здійсненню політики Лисичанської
міської ради в галузі житлово-
комунального господарства, вбачається,
що комісією у складі осіб, що його
підписали, було встановлено, що випуск
каналізації з першого під'їзду зі
сторони квартири позивача, знаходиться
нижче каналізаційного колектора
житлового будинку, останній має тверді
відкладення на дні, у зв'язку з чим
відповідачу було рекомендовано
провести його чистку та разом зі
співвідповідачем підняти випуск
каналізації з під'їзду з дотриманням
необхідного його нахилу.

Згідно листа Виконавчого комітету
Лисичанської міської ради від 10 червня
2013 року службою ЛКСП
«Лисичанськводоканал» 05 червня 2013 року
було проведено чищення та усунуто
затор вказаного каналізаційного
колектора.

Таким чином, усунуто можливі причини
затоплення квартири позивачки
каналізаційними водами.

Отже, у даному випадку, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що обраний позивачем спосіб захисту
щодо вимог зобов'язати відповідача
ЛКСП «Лисичанськводоканал» привести
систему каналізації та водовідведення
зовнішніх мереж та споруд житлового
будинку № 96 в стан, який відповідає
технічним нормам встановленим ДБН В
2.5-75:2013; зобов'язати співвідповідача КП
«ЛЖЕК № 3» привести систему
каналізації та водовідведення
внутрішніх мереж та споруд житлового
будинку № 96 в стан, який відповідає
технічним нормам, встановленим ДБН В
2.5-64:2012, не може бути належним, оскільки
не лише не передбачений ст..16 ЦК України
та жодним іншим законом, а й за своїм
характером не спрямований на захист
порушеного права позивача.

Також, суд першої інстанції правильно
дійшов висновку стосовно відмови в
задоволенні позову про стягнення
моральної шкоди.

Відповідно до роз'яснення п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)» від 31 березня 1995 року № 4 з
подальшими змінами, обов'язковому
з'ясуванню при вирішені спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. При цьому суд, зокрема,
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить,"а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно із роз'ясненням п. 2 цієї
Постанови спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної шкоди розглядаються зокрема:
коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України або випливає з її
положень; у випадках, передбачених
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди; при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону України «Про захист прав
споживачів» чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно з приписом ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
вказана норма передбачав можливість
стягнення з особи, яка його порушила,
грошової суми на відшкодування
моральної шкоди. Однак, вказана норма є
загальною нормою, яка лише встановлює
можливі способи захисту, що можуть
застосовуватися у разі порушення
зобов'язання.

Законом України „ Про
житлово-комунальні послуги", який
регулює виниклі між сторонами
правовідносини в частині надання
послуг, не передбаченна можливості
відшкодування моральної шкоди, також
це не передбачено і умовами укладених
позивачкою договорів.

Отже законних підстав для
відшкодування позивачці завданої
залиттям квартири моральної шкоди, не
встановлено.

Крім того, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку про не
прийняття до розгляду вимог,
викладених в уточненій позовній заяві
(п.2,3 прохальної частини), оскільки,
дійсно, вони стосуються зміни підстав
та предмету позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
позивача не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 307,
статті 308 ЦПК України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З мотивів викладених вище, колегія
суддів вважає, що судом повно і
всебічно з'ясовані обставини справи,
висновки відповідають цим обставинам і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно. По справі
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що спір вирішено
неправильно.

Колегія суддів, керуючись ст.ст.
303,307,308,313,314,315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лисичанського міського
суду Луганської області від 19 лютого 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал», Комунального
підприємства «Лисичанська
житлово-експлуатаційна контора № 3»
про визнання дій незаконними та
стягнення моральної шкоди - залишити
без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: