Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
:головуючого судді -
Ковальчук Н.М.,

суддів:
- Григоренка М.П., Собіна І.М.,

секретаря судового засідання
- Пиляй І.С.,

з участю представника КП
«Здолбунівкомуненергія»- Педича Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу на рішення
Здолбунівського районного суду від 21
лютого 2014 року у справі за позовом
комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за теплову
енергію, інфляційних втрат, пені та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» про визнання
відсутності договірних відносин,
визнання безпідставним нарахування за
теплову енергію, зобов»язання провести
перерахунок оплати за спожиту теплову
енергію,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 21 лютого 2014 року в задоволенні
первинного позову відмовлено.
Зустрічний позов задоволено. Визнано
договір між ОСОБА_4 та КП
«Здолбунівкомуненергія» у сфері
надання ЖКП з 24.03.2012 року не укладеним.
Визнано безпідставним нарахування
ОСОБА_4 КП «Здолбунівкомуненергія» за
спожиту теплову енергію з 1 листопада
2011 року по 31 січня 2014 року
заборгованості в сумі 4442,35 грн, індексу
інфляції та 3% річних. Зобов»язано КП
«Здолбунівкомуненергія» провести
перерахунок оплати за спожиту ОСОБА_4
теплову енергію відповідно до вимог
Законів України «Про міліцію», «Про
житлово-комунальні послуги», вимог
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 869 від 01.06.2011 року та укласти договір
про надання послуг на підставі діючого
законодавства з урахуванням
встановлених пільг та гарантій.
Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи рішення суду незаконним,
необґрунтованим, КП «Здолбунів-
комуненергія» оскаржило його в
апеляційному порядку. В поданій
апеляційній скарзі вказує, що суд
першої інстанції безпідставно
відмовив у стягненні заборгованості,
оскільки квартира ОСОБА_4 є
споживачем та перебуває на обліку як
абонент теплової енергії. Зустрічні
позовні вимоги є надуманими і
безпідставними, однак, суд ухвалив
рішення про їх задоволення. В судовому
засіданні ОСОБА_4 не подавав
клопотання про зменшення, збільшення,
зміну позовних вимог. Однак в
матеріалах справи є заява ОСОБА_4 із
додатками про уточнення позовних вимог
і внесення змін до предмета позову від
18.12.2013 року. Суд дану заяву взяв з
порушенням вимог ст.ст.10,27,31,131 ЦПК
України, оскільки уточнення позовних
вимог ЦПК не передбачає, а зміна
предмета позову можлива лише до
початку розгляду справи в суді. Суд
визнав договір між ОСОБА_4 та КП
«Здолбунівкомуненергія» у сфері
надання ЖКП з 24.03.2012 року не укладеним.
Разом з тим, такий договір ніколи не
укладався, а з ОСОБА_4 був укладений
договір про надання послуг з
централізованого опалення і договір
діє до даного часу. ОСОБА_4 сам подав до
суду копію відповіді про

________________________________________________________________________
_____________________

Справа № 559/1942/13-ц
Головуючий в суді І
інстанції - Мичка І.М.

Провадження № 22-ц 787/720/2014
Суддя-доповідач -
Ковальчук Н.М.

порядок розірвання договору, однак,
суд не взяв документ до уваги. В
установленому законом порядку спірний
договір не розривався, так само ОСОБА_4
не звертався в КП
«Здолбунівкомуненергія» з
пропозиціями внести зміни до договору,
або укласти новий договір. Протягом
періоду, за який стягується
заборгованість, ОСОБА_4 нараховується
50% знижка за надані послуги на
загальну площу 31.5 м кв. і про це
останній не заперечує, а тому, слід
вважати, що договірні відносини між
сторонами існують і продовжують
існувати. Незаконно суд ухвалив
рішення про безпідставність
нарахування боргу. В рішенні суд не
навів жодних мотивів щодо таких
висновків. При ухваленні рішення судом
не враховані вимоги Законів України
«Про теплопостачання», «Про
житлово-комунальні послуги», Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, Правил
користування тепловою енергією. Не
враховані вимоги ст.67, ст.179 ЖК України
відповідно до яких власник (наймач)
квартири зобов»язаний укласти договір
про надання ЖКП, підготовлений
виконавцем, та оплачувати надані
послуги у строки, встановлені
договором. ОСОБА_4 сам визнав, що за
вказаний у позові період він послуги
не оплачував. Суд не врахував норми
Законів України Про державні бюджети
на 2011-2014 роки, в яких передбачалась
компенсація за користування пільгами
лише в нормах, зазначених у постанові
КМУ № 879 від 01.08.1996 року. Покладаючи на
КП «Здолбунівкомуненергія»
зобов»язання провести перерахунок
оплати за надані послуги, суд порушив
вимоги ст.10,11,57 ЦПК України, де
зазначено, що позивач має довести свої
позовні вимоги на підставі належних
та допустимих доказів, а не на
припущеннях. З вказаних підстав
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову КП
«Здолбунівкомуненергія» та відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_4

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції послався на те, що КП
«Здолбунівкомуненергія» в квартиру
ОСОБА_4 надавало неякісні послуги і
ОСОБА_4 5 березня 2012 року направив заяву
про відмову продовжувати Договір про
надання послуг з централізованого
опалення, у зв»язку з чим, з 24 березня 2012
року договір слід вважати неукладеним,
відмовити у задоволенні вимог про
стягнення оплати за послуги щодо
надання теплової енергії, а КП
«Здолбунівкомуненергія» зобов»язане
перерахувати нараховану ОСОБА_4 оплату
з врахуванням пільг, як працівнику
міліції, звільненому зі служби за
віком.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погодитись не може.

Судом встановлено: ОСОБА_4
проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві власності.

Після скасування ухвалою суду
від 25.06.2013 року судового наказу про
стягнення з ОСОБА_4 боргу за
використану теплову енергію КП
«Здолбунівкомуненергія» звернулось
до суду в позовному провадженні з
вимогою стягнути з ОСОБА_4 борг по
оплаті послуг за надання теплової
енергії в сумі 3469,50 грн , інфляційних
втрат у зв»язку з порушенням строку
оплати в сумі 85,01 грн та три відсотки
річних за прострочення виконання
грошового зобов»язання в розмірі 85,01
грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги,
КП «Здолбунівкомуненергія»
зазначало, що 23 березня 2011 року з
відповідачем був укладений договір
надання послуг з централізованого
опалення (далі Договір) квартири
АДРЕСА_1, яка складається з 4-х кімнат,
загальною опалювальною площею 60,60 м кв.

ОСОБА_4 за отримані послуги плати
не вносить і заборгованість з 01.11.2011
року до 15.04.2013 року складає 3469,5 грн. За
невиконання грошового зобов»язання
просили стягнути з позивача інфляційні
втрати та пеню у відповідності до ст.625
ЦК України.

Під час провадження справи в суді
КП «Здолбунівкомуненергія» позовні
вимоги збільшило у зв»язку із
збільшенням заборгованості, просило
стягнути борг станом на 31.01.2014 р. в сумі
4442,35 грн, 68,94 грн інфляційних втрат та
151,61 грн пені.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним
позовом, і уточнивши позовні вимоги під
час провадження справи в суді, просив
визнати відсутність договірних
відносин між ним та КП
«Здолбунівкомуненергія» у сфері
надання житлово-комунальних послуг,
визнати безпідставним нарахування
боргу, інфляційних втрат та пені,
зобов»язати КП
«Здолбунівкомуненергія» провести
перерахунок оплати за спожиту теплову
енергію з врахуванням Законів України
«Про міліцію», «Про житлово-комунальні
послуги», вимог Постанови Кабінету
Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року
та укласти договір про надання послуг
по теплопостачанню відповідно до
вимог чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач-позивач заборгував за
період з 01.11.2011 року до 31.01.2014 року за
послуги по теплопостачанню 4447 грн.

Відповідач-позивач одержував
надавані КП «Здолбунівкомуненергія»
послуги з
теплопостачання,користувався ними,
однак, оплату спожитих послуг не
проводив.

Чинне законодавство, яке
регулює спірні правовідносини між
сторонами, вказує про їх договірний
характер (ст.ст. 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст.ст. 24, 25
Закону України "Про теплопостачання").

ОСОБА_4 в березні 2012 року
направив заяву КП
«Здолбунівкомуненергія» про відмову
продовжувати Договір.

Однак, послуги КП
«Здолбунівкомуненергія» на користь
відповідача-позивача фактично
надавалися, останній від їх надання не
відмовлялися.

ОСОБА_4 висловлював свої
заперечення з приводу неналежної
якості послуг, і, як вбачається з
відомості розрахунків за 2010-2011 роки КП
«Здолбунівкомуненергія» проводило
перерахунок і зменшувало нарахування
за неякісні послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
-зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає, що при вирішенні спірних
правовідносин судом першої інстанції
не правильно застосовані вимоги ст.ст.
67, 68 ЖК України, Закон України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. 19
Закону України "Про теплопостачання" і
безпідставно відмовлено КП
«Здолбунівкомуненергія» в задоволенні
позову.

Сума заборгованості за послуги
станом на 31.01.2014 р. складає 4442,35 грн.
Вказана суму, на думку колегії,
підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь
КП «Здолбунівкомуненергія».

Разом з тим, безпідставні вимоги
про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП
«Здолбунівкомуненергія» індексу
інфляції та трьох відсотків річних,
оскільки правовідносини між сторонами
щодо надання комунальних послуг
регулюються нормами житлового
законодавства, а також Законом України
"Про житлово-комунальні послуги", яким
передбачено, що у разі несвоєчасного
здійснення платежів за житлово -
комунальні послуги, споживач
зобов'язаний сплачувати пеню у
встановленому законом чи договором
розмірі. Застосування інших фінансових
санкцій законом не передбачено, тому,
стягнення з відповідача на підставі
ст.625 ЦК України інфляційних нарахувань
та відсотків річних не підлягають
задоволенню за їх безпідставністю.

Обгрунтовуючи зустрічні позовні
вимоги, ОСОБА_4 вказував, що має право
на 50% знижку по оплаті послуг у
відповідності до Закону України "Про
міліцію".

Відповідно до ст. 22 Закону України
"Про міліцію" держава гарантує
працівникам міліції соціальний захист.
Працівникам міліції та членам їх сімей
надається 50-процентна

знижка по оплаті жилої площі,
комунальних послуг, а також палива. За
працівниками міліції, звільненими зі
служби за віком, хворобою або вислугою
років, зберігається право на пільги за
цим Законом.

Правовідносини між
енергопостачальником та споживачем
теплоенергії регулюються ЦК України,
Законом України "Про теплопостачання",4,
22 Закону України "Про захист прав
споживача", "Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, іншими
нормативними документами, які
регулюють правовідносини у сфері
теплопостачання.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними зміни, внесені до ч. 4
ст. 22 Закону України "Про міліцію" щодо
норм споживання.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 01 серпня 1996 року № 879
встановлено норми користування
житлово-комунальними послугами, в
межах яких надаються передбачені
чинним законодавством пільги з оплати
житлово-комунальних послуг. Даною
постановою встановлені норми надання
пільг по оплаті за теплоенергію: 21,0
кв.м. опалювальної площі на одну особу
і додатково 10,5 м.кв. на сім»ю. Вказана
постанова є чинною та не передбачає
винятків щодо категорій пільговиків.

Відповідно до ст. 9 Закону
України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії" державні соціальні нормативи
у сфері житлово-комунального
обслуговування встановлюються з метою
визначення державних гарантій щодо
надання житлово-комунальних послуг та
розмірів плати за житло і
житлово-комунальні послуги, які
забезпечують реалізацію
конституційного права громадянина на
житло. До їх числа відносяться, зокрема,
нормативи користування
житлово-комунальними послугами, щодо
оплати яких держава надає пільги та
встановлює субсидії малозабезпеченим
громадянам.

Посилаючись на ч. 4 ст. 22 Закону
України "Про міліцію" та рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, яким визнано
неконституційними зміни, внесені до
зазначеної норми щодо норм споживання,
суд першої інстанції не врахував, що
Закон України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії" був прийнятий пізніше у часі
стосовно Закону України "Про міліцію",
тому, певна суперечність в положення
цих Законів повинна бути розв'язана за
рахунок застосування загальновизнаних
прийомів тлумачення законодавчих норм
- надання переваги нормі, яку прийнято
пізніше. Не врахувавши зазначене, суд
дійшов помилкових висновків про
наявність у ОСОБА_4 права на оплату 50 %
за спожиту теплоенергію без
встановленої норми споживання на
місяць.

ОСОБА_4 не заперечує, що протягом
періоду, за який стягується
заборгованість, нараховується
щомісяця 50% знижка за надані послуги в
межах норми, передбаченої відповідно
до вимог постанови КМУ від 01 серпня 1996
року № 879.

З огляду на зазначене, помилковим
є висновок суду першої інстанції про
порушення КП «Здолбунівкомуненергія»
прав відповідача-позивача щодо надання
йому пільг, передбачених Законом
України «Про міліцію»

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15
ЦК України цивільні права і обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Кожна особа
має право на судовий захист. Захист
цивільних прав - це передбаченні
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Загальний перелік способів
захисту цивільних прав та інтересів
наведено в ст. 16 ЦК України, одним із
яких є визнання права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції не звернув уваги на норми
процесуального та матеріального права,
не дав оцінку обраному ОСОБА_4 способу
захисту цивільних прав, також, в
порушення ст.11 ЦПК України вийшов за
межі заявлених позовних вимог,
ухваливши рішення про визнання
договору неукладеним.

Визнаючи безпідставним нарахування
заборгованості,суд не врахував, що
нарахування не пред'явлено до
стягнення в примусовому порядку і не
порушує прав позивача.

Рішення суду ухвалено із
порушенням вимог процесуального та
матеріального закону, тому, на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Здолбунівкомуненергія»
задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського
районного суду від 21 лютого 2014 року
скасувати

Позов комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за теплову
енергію, інфляційних втрат та пені
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» чотири
тисячі чотириста сорок дві гривні 35
копійок боргу за спожиту теплову
енергію.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» судові
витрати у розмірі двісті тридцять
шість гривень 50 копійок.

В задоволенні позову комунального
підприємства «Здолбунівкомуненергія»
до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних
втрат та пені відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» про визнання
відсутності договірних відносин,
визнання безпідставним нарахування за
теплову енергію, зобов»язання провести
перерахунок оплати за спожиту
електроенергію відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис
Собіна І.М.

підпис
Григоренко
М.П.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук
Н.М.