Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
Старокостянтинівський
районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Цимбалюка О.В.

при секретарі Поважнюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Старокостянтинівський
районний сектор управління державної
міграційної служби України в
Хмельницькій області, про визнання
такою, що втратила право на проживання
та зобов'язання зняти з реєстрації

в с т а н о в и в:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 і просить визнати
її такою, що втратила право на
проживання в АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог вказує, що йому на праві
приватної власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1. Крім доньки позивача,
в цьому будинку зареєстрована ОСОБА_2,
колишня дружина позивача, яка з січня
2010 року не проживає у вказаному
будинку, однак залишається
зареєстрованою у ньому.

Оскільки ОСОБА_2 без поважних причин не
проживає у належному позивачу будинку
і не бажає в добровільному порядку
знятись з реєстрації у цьому будинку,
тому її слід визнати такою, що втратила
право на проживання житлом та зняти з
реєстрації.

Позивач, в судове засідання не з'явився,
подав заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримує.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про місце та час
розгляд справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідачка, яка належним чином
повідомлена про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явилась, причини
неявки суду не повідомила. За згодою
позивача суд розглядає справу на
підставі наявних у ній доказів - в
порядку ст.224 ЦПК України.

Дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом об'єктивно встановлено, що
позивач є власником житлового будинку
АДРЕСА_1. Крім доньки позивача, в цьому
будинку зареєстрована ОСОБА_2, колишня
дружина позивача, яка з січня 2010 року не
проживає у вказаному будинку, однак
залишається зареєстрованою у ньому.

Зазначені обставини підтверджуються:
довідкою про склад сім'ї № 582 від 10.10.2013
року, актом обстеження будинку АДРЕСА_1
від 25.10.2013 року, в якому зафіксовано, що
ОСОБА_2 у зазначеному будинку не
проживає.

Оцінивши усі надані докази, в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_2 відсутня у будинку АДРЕСА_1
понад чотири роки рік без поважних
причин, а тому втратила право
користування цим житлом.

Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням є підставою для
зняття особи з реєстрації місця
проживання.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 224-226 ЦПК
України, ст.ст.319 ч.1, 346 ч.1 п.1 ЦК України,
ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11 грудня 2003
року, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування будинком АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, позивачем може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Лише у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя: