Справа № 2/1522/9186/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді Бондаря В.Я.,

при секретарі Іщик О.В.

розглянувши подання Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції щодо визнання
мирової угоди на стадії виконання
судового рішення, яка складена
сторонами виконавчого провадження при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-1522/9186/11

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014 року до Приморського районного
суду м. Одеси надійшло подання Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції щодо визнання
мирової угоди на стадії виконання
судового рішення, яка складена
сторонами виконавчого провадження при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-1522/9186/11. Із змісту поданої на
затвердження суду мирової угоди
вбачається, що згідно з заочним
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 03.08.2011 року з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 як з боржників стягнуто на
користь ПАТ Акціонерний Банк
«ПОРТО-ФРАНКО» як стягувача
заборгованість за кредитним договором
№ 1835/1-07 від 23.07.2007 року у сумі 263 316, 85
гривень та державне мито у розмірі 1 700,
00 гривень та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120, 00 гривень.
Боржники та стягувач з метою
врегулювання існуючого спору вирішили
укласти мирову угоду на стадії
виконання рішення суду.

У судовому засіданні сторони мирову
угоду підтримали, просили суд визнати
її.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
з'ясувавши правовідносини між
сторонами, суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні подання про
визнання укладеної на стадії виконання
мирової угоди з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, на
примусовому виконанні у Другому
Приморському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції перебуває
виконавчий лист № 2-1522/9186/11, виданий
08.08.2012 року Приморським районним судом
м. Одеси про стягнення солідарно
грошової суми з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь ПАТ Акціонерний Банк
«ПОРТО-ФРАНКО» заборгованість за
кредитним договором № 1835/1-07 від 23.07.2007
року у сумі 263 316, 85 гривень.

23.09.2013 року ПАТ Акціонерний Банк
«ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_1, ОСОБА_2
домовились про укладення Мирової угоди
на стадії виконання, згідно до п.3.1. якої
ОСОБА_1 у якості часткового погашення
заборгованості передає у власність ПАТ
АБ «Порто-Франко» автомобіль: марка:
LEXUS, модель GX 470, тип: легковий універсал,
кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна: 4664 куб.см,
колір: сірий, реєстраційний номер
НОМЕР_2, 2005 року випуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України,
мирова угода, укладена між сторонами,
або відмова стягувача від примусового
виконання в процесі виконання рішення
подається в письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

Відповідно до ч.1, 5 ст.175 ЦПК України,
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов'язків сторін та
предмета позову. Якщо умови мирової
угоди суперечать закону чи порушують
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
визнанні мирової угоди. Відповідно до
положень ч. 2 ст.372 ЦПК України, суд має
право перевірити і не визнати мирову
угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це суперечить закону або порушує
права чи свободи інших осіб.

Отже, відповідно вимог ст. 175,372 ЦПК
України, суд перевіряє, чи умови
мирової угоди не суперечать закону, а
саме, чи дотриманий сторонами
процедурний порядок звернення, чи
дійсно укладено мирову угоду, який її
зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно,
безумовно викладено умови, чи
стосується угода предмету спору, чи всі
умови мирової угоди визначені у межах
позову, стосуються предмету позову і
засновані на взаємних поступках, чи в
результаті ліквідується спір між
сторонами.

Однак, розглянувши матеріали подання
та мирової угоди, суду не вбачається, а
сторонами не надано відповідних
доказів, що автомобіль, який
передається у власність ПАТ АБ
«Порто-Франко» у якості часткового
погашення заборгованості, належить
ОСОБА_1 на праві власності, а також про
відсутність зареєстрованих обтяжень
на вказаний транспортний засіб. Таким
чином, суд не має можливості зробити
висновок, що умови мирової угоди не
суперечать закону та не порушують
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що мирова угода містить
умови, які суперечать 175, 372 ЦПК України,
ст. 49 ЗУ України «Про виконавче
провадження». Суд з власної ініціативи
не може вносити корективи та
виправляти положення мирової угоди,
тому вважає за доцільне постановити
ухвалу про не визнання даної мирової
угоди.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст.. 372 ЦПК України -
суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у визнанні мирової угоди від
23 вересня 2013 року укладеного Публічним
Акціонерним товариством Акціонерний
банк «Порто-франко», що є стягувачем у
виконавчому провадженні № 34051684 та
ОСОБА_1, ОСОБА_2 які є боржниками у
виконавчому провадженні № 34051684
відкритого 29.08.2012 року державним
виконавцем Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Саламахою В.В., з виконання виконавчого
листа № 2-1522/9186/11, виданого 08.08.2012 року
Приморським районним судом м. Одеси на
стадії виконання судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Бондар В.Я.