Справа № 761/3575/14-ц
Провадження №2/761/2541/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

24 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарях
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про захист прав
споживачів та визнання пункту договору
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 28.03.2011 р.
між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було
укладено кредитний договір № 500202801.
Відповідно до пункту2.4. договору
позивачу надано кредит для власних
потреб, як фізичній особі споживачеві.
Також відповідачем до умов договору
внесено пункт 4, а саме третейське
застереження щодо вирішення спорів,
які виникають у зв'язку із виконанням
договору у Постійнодіючому
третейському суді при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз».
Проте, згідно до положень ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» справи у
спорах щодо захисту прав споживачів, у
тому числі споживачів послуг банку,
непідвідомчі для розгляду
третейськими судами. Дана норма Закону
чинна з 11.03.2011 р., а отже банк не мав
права на момент укладання договору з
позивачем включати до його пункту таке
застереження. За таких обставин
позивач просить суд визнати пункт 4
кредитного договору нікчемним та
вважати його недійсним і протиправним.

В судовому засіданні позивач уточнила
вимоги та просила суд визнати п. 4
кредитного договору № 500202801 від 28.03.2011
р. недійсним у зв'язку із його
невідповідністю вимогам закону. Не
заперечувала щодо ухвалення заочного
рішення.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
Заяв та клопотань від нього в адресу
суду не надходило.

За таких обставин, суд керуючись
положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України,
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача
на підставі наявних в справі доказів,
ухваливши заочне рішення, отримавши на
це згоду позивача.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Встановлено, що 28.03.2011 р. між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» було укладено кредитний
договір № 500202801, за умовами якого
позивач отримала від банку для власних
потреб грошові кошти у розмірі 31 620,00
грн. строком до 01.10.2012 р. зі сплатою за
користування 17% річних.

Як свідчить п. 4 договору сторони
погодились внести до кредитного
договору застереження, яке є
третейською угодою в розумінні ст. 12
Закону України «про третейські суди»
про те, що судових захист прав та
законних інтересів сторін за цим
договором підлягають розгляду у
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту.

Позивач просить суд визнати недійсним
такий пункт, оскільки він протирічить
вимогам законодавства України, що
діяли на момент укладання договору.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
третейські суди» Третейська угода
може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремої
письмової угоди.

В свою чергу приписами ст.. 6 Закону
України «Про третейські суди», в
редакції, що діє з 11.03.2012 р., Третейські
суди в порядку, передбаченому цим
Законом, можуть розглядати будь-які
справи, що виникають із цивільних
та господарських правовідносин, за
винятком, зокрема, справ у спорах щодо
захисту прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Конституційний Суд України в своєму
рішенні по справі № 1-26/2011 зазначив, що
дія пунктів 22,23 статті 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
поширюється на правовідносини між
кредитодавцем та позивальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають під
час укладання та виконання такого
договору.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника

Зважаючи на те, що позивачу в розумінні
положень ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» надано
споживчий кредит, включення до
кредитного договору третейської угоди
не відповідає вимогам чинного
законодавства.

Приписами ст. 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

При цьому, згідно до вимог ст. 217 ЦК
України, недійсність окремої частини
правочину не має наслідком недійсності
інших його частин і правочину в цілому,
якщо можна припустити, що правочин був
би вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

За приписами ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення
невизнання або оспорювання.

За встановлених обставин, беручі
до уваги те, що третейська угода
порушує право позивача на звернення до
суду за захистом свого права та не
відповідає актам цивільного
законодавства, суд вважає за можливе
задовольнити позов ОСОБА_1

Розподіляючи судових захист, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України,
ст. 15, 203, 215 ЦК України, Законом України
«Про третейські суди», Законом України
«Про захист прав споживачів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним пункт 4 кредитного
договору № 500202801 від 28.03.2011 р.,
укладеного між Публічним акціонерним
банком «Альфа-Банк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» в дохід
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. В разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку.

Суддя