Провадження № 2/200/976/14
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Бабушкінський
районний суд міста Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про визнання права власності на
частину майна подружжя. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтувала тим, що
вона з 25 липня 1992 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 01
березня 2011 року шлюб між ними був
розірваний. За час перебування їх у
шлюбі ОСОБА_2 було подаровано
домоволодіння АДРЕСА_1, вартість якого
у відповідності до договору дарування
складала 9 768 гривень 00 копійок. У 2004
році ними за спільні кошти було
здійснено частковий ремонт будинку.
Крім того, у відповідності до звіту про
незалежну житлового будинку АДРЕСА_1
від 2013 року, ринкова вартість житлового
будинку з господарськими спорудами та
будівлями склала 185 600 гривень 00
копійок, а ринкова вартість часткового
ремонту у зазначеному будинку склала 44
260 гривень 00 копійок, та згідно
кошторису проведених будівельних
робіт по житловому будинку вартість
будівельних матеріалів та робіт склала
64 876 гривень 85 копійок. У зв'язку з чим
вона звернулася до суду з вказаним
позовом та просила визнати житловий
будинок АДРЕСА_2 об'єктом права
спільної сумісної власності набутого
під час перебування її у шлюбі з ОСОБА_2,
а також просила визнати за нею право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 літ. А - 1, який
складається 1 - 1 - коридор, площею - 6,50 м2,
1 - 2 житлова кімната, площею 10,8 м2, 1 - 3 -
передня, площею 10,3 м2, 1- 4 - житлова,
площею 10,8 м2, 1 - 5 - коридор, площею 10,0 м2, 1
- 6 житлова кімната, площею 18,7 м2, 1, 7 -
ванна кімната, площею 6,21 м2, всього
житлова площа по будинку - 51, 6 м2, з
господарськими будівлями та спорудами:
Б - сарай, В - убиральня, 1, 2 - огорожа, і -
мостіння по АДРЕСА_1 (а.с. а.с. 36 - 38, 102).

Представник позивача у судове
засідання не з'явилася, про день, час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутність.
Відповідно до вказаної заяви, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
проти заочного розгляду справи не
заперечує (а.с. 103, 104).

Відповідач в судове засідання не
з'явився про день, час та місце слухання
справи, у розумінні ч. 5 ст. 74 ЦПК
України, повідомлений належним чином,
причини неявки до суду не повідомив,
тому суд відповідно до ст.ст. 169, 224, 225
ЦПК України з урахуванням згоди
позивача, вважає можливим провести
заочний розгляд справи (а.с. а.с. 95, 99).

Суд розглядає справу, у відповідності
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд вивчивши матеріали справи,
доходить наступного висновку.

Судом було встановлено, що 25 червня 1992
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
зареєстрований шлюб (а.с. 6).

У відповідності до договору дарування
домоволодіння від 30 грудня 2003 року,
ОСОБА_2 було подаровано домоволодіння
АДРЕСА_1, вартість якого було оцінено в 9
768 гривень 00 копійок (а.с. а.с. 9, 10).

01 березня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 був розірваний, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу, виданим 01 березня 2011
року Бабушкінським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 40 (а.с. 7).

Згідно звіту про незалежну оцінку
ринкової вартості житлового будинку,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1
виконаного ТзОВ «Укрспецекспертиза»,
ринкова вартість об'єкту оцінки:
житлового будинку літ. А - 1, загальною
площею - 51,6 м2, сарай літ. Б, убиральня
літ. В., огорожа літ. 1 - 2, мостіння І,
складає 185 600 гривень 00 копійок, а
вартість часткового ремонту
вищезазначеного житлового будинку
склала 44 260 гривень 00 копійок (а.с. а.с. 49 -
86).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Сімейним кодексом України,
Цивільним кодексом України 2003 року та
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя».

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України, особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2)
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
на підставі договору дарування або в
порядку спадкування; 3) майно, набуте
нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частинами 1, 2 статті 61 СК України
визначено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь - яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту, а
також заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, отримані одним
із подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно
дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В силу ст. 63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування та розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 68 СК України встановлено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу, а розпорядження
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При цьому ч. 3 ст. 70 СК України
визначено, що за рішенням суду частка
майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають
діти, а також непрацездатні повнолітні
син, дочка, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

В силу ч. 3 ст. 369 ЦК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», у тому числі
визначено, спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в житлово -
будівельному, дачно - будівельному,
гаражно - будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. Майно, яке
належало одному з подружжя, може бути
віднесено до спільної сумісної
власності укладеною при реєстрації
шлюбу угодою (шлюбним договором) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ураховуючи зміст приведених норм
закону та встановлені у судовому
засіданні обставини справи, а саме те,
що будинок АДРЕСА_1 за час перебування
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбу, було суттєво покращено та
збільшено його цінність, що
підтверджується звітом про незалежну
оцінку ринкової вартості нерухомості,
суд доходить висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та
визнати житловий будинок АДРЕСА_2
об'єктом права спільної сумісної
власності набутого під час перебування
у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також
визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 літ.
А - 1, який складається 1 - 1 - коридор,
площею - 6,50 м2, 1 - 2 житлова кімната,
площею 10,8 м2, 1 - 3 - передня, площею 10,3 м2, 1-
4 - житлова, площею 10,8 м2, 1 - 5 - коридор,
площею 10,0 м2, 1 - 6 житлова кімната, площею
18,7 м2, 1, 7 - ванна кімната, площею 6,21 м2,
всього житлова площа по будинку - 51, 6 м2,
з господарськими будівлями та
спорудами: Б - сарай, В - убиральня, 1, 2 -
огорожа, і - мостіння по АДРЕСА_1.

Крім того, у порядку ст. 88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 930 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 369, 372 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
74, 79, 88, 197, 208, 209, 212 - 215, 218, 224, 225 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину майна
подружжя - задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_2
об'єктом права спільної сумісної
власності набутого під час перебування
у шлюбі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя, визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 літ.
А - 1, який складається 1 - 1 - коридор,
площею - 6,50 м2, 1 - 2 житлова кімната,
площею 10,8 м2, 1 - 3 - передня, площею 10,3 м2, 1
- 4 - житлова, площею 10,8 м2, 1 - 5 - коридор,
площею 10,0 м2, 1 - 6 житлова кімната, площею
18,7 м2, 1, 7 - ванна кімната, площею 6,21 м2,
всього житлова площа по будинку - 51, 6 м2,
з господарськими будівлями та
спорудами: Б - сарай, В - убиральня, 1, 2 -
огорожа, і - мостіння по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий
збір в сумі 930 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
(підпис) М.М.
Бібік

З оригіналом згідно:
Є.О.
Дельфонцева

Голова

Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська
І.Ю. Литвиненко