Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

11 січня 2014 року Ленінський районний суд
міста Луганська в складі:

головуючого-судді: Кравченко Н.О.,

при секретарі: Савченко Є.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначив, що 08 січня 2013 року між ним та
відповідачем-ОСОБА_2 укладено договір
позики грошових коштів, який було
оформлено у вигляді розписки, яку
ОСОБА_2 написав власноручно. Згідно
умов вказаного договору, відповідач
взяв у борг у позивача грошові кошти у
розмірі 7700 грн., та зобов'язався
повернути їх в кінцевий термін до 08
лютого 2013 року. 03 вересня 2013 року між
позивачем та відповідачем укладено
договір позики грошових коштів, який
було оформлено у вигляді розписки, яку
ОСОБА_2 також написав власноруч. Згідно
умов даного договору, ОСОБА_2 взяв у
борг у позивача грошові кошти у розмірі
11450 грн., та зобов'язався їх повернути в
кінцевий термін до 24 жовтня 2013 року.
Таким чином, всього відповідач взяв у
борг у позивача грошові кошти у розмірі
19150 грн. Станом на дату подання позову
відповідач борг за договором позики не
вплатив. Тому, позивач просить стягнути
з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за
розписками у сумі 19150 грн., а також
витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач позовні вимоги у судовому
засіданні визнав, не заперечував проти
того, що брав у позивача грошові кошти у
сумі, зазначеній у розписках, однак
борг повернути не мав можливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи у межах заявлених
вимог. Кожна особа, що бере участь у
справі розпоряджається своїми правами
щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.31 ЦПК України
відповідач вправі визнати позов
протягом усього часу розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174
цього ж кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Суд, заслухавши думку сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08 січня 2013 року
ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 у борг грошові
кошти у сумі 7700 грн., з кінцевим
терміном повернення до 08 лютого 2013
року, про що написав розписку (а.с. 4).

03 вересня 2013 року ОСОБА_2 отримав у
ОСОБА_1 у борг грошові кошти у сумі 11450
грн., з кінцевим терміном повернення до
24 жовтня 2013 року, про що написав
розписку (а.с. 5).

А всього відповідач взяв у позивача
у борг грошові кошти у розмірі 19150 грн.

На данний час відповідачем позвачу
борг не повернуто.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або ж таку
кількість речей того ж роду та якості.

Судом встановлено, що між сторонами
були укладені договори позики грошових
коштів.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мініму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного
кодексу України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання мають
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як встановлено в судовому засіданні
позивач свої обов'язки за договором
позики виконав, надав відповідачу
грошові кошти в борг на загальну суму
19150 грн.

Проте свій обов'язок щодо
повернення боргу відповідач у
встановлений у розписці сторонами
строк не виконав.

Тому суд вважає, що сума
заборгованості за договором позики
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

При зверненні до суду із даним позовом
ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі
229,40 грн., який підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 526, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 10,11, 57,
60, 88, 209, 212-215, 224-226, 232 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІК
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу у
розмірі 19150 (дев'ятнадцять тисяч сто
п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІК
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 сплачений
судовий збір у розмірі 229,40 (двісті
двадцять дев'ять грн.. 40 коп.) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подачі через Ленінський
районний суд м. Луганська апеляційної
скарги на рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10- ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя:
Н.О. Кравченко