АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/281/14 Справа № 2-16/11
Головуючий у 1 й інстанції - Казак С.Ю.
Доповідач - Чубуков О.П.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого:
Чубукова О.П.

Суддів колегії:
Красвітної Т.П. та Пономарь З.М.

при секретарі
Гасановій С.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5
на рішення Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 09 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа відкрите
акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд» про виселення та
вселення за зустрічним позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті особи
відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», комунальне
підприємство «Жилсервіс-5»
Дніпропетровської міської ради,
Дніпропетровська міська рада, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про визнання ордеру недійсним,
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання видати ордер
та укласти договір найму, визнання осіб
такими, що не набули права користування
жилим приміщенням, зняття з реєстрації,
-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 09 липня 2013 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа
відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд» про виселення та
вселення та в зустрічних позовних
вимогах ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5,
ОСОБА_9, треті особи відкрите
акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», комунальне
підприємство «Жилсервіс-5»
Дніпропетровської міської ради,
Дніпропетровська міська рада, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про визнання ордеру недійсним,
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання видати ордер
та укласти договір найму, визнання осіб
такими, що не набули права користування
жилим приміщенням, зняття з реєстрації
відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове по суті її вимог, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення першої інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення судді в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовної
вимоги про усунення перешкод в
користуванні та вселення скасувати з
наступних підстав.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції встановив, що
гуртожиток АДРЕСА_3 до серпня 2005 року
перебував у державній власності та
знаходився на балансі ТОВ «Домовой».
03.08.2005 року за актом приймання-передачі
був прийнятий на баланс ВАТ
«Будівельно-монтажний трест
Дніпромістобуд». В жовтні 2006 року
гуртожиток було прийнято у комунальну
власність територіальної громади
м.Дніпропетровська та в подальшому
було передано на баланс Комунального
підприємства «Жилсервіс-3»
Дніпропетровської міської ради та його
правонаступника - Комунального
підприємства «Жилсервіс-5»
Дніпропетровської міської ради.

Також сторонами не
заперечувалось, що в кімнаті АДРЕСА_3 з
1989 року мешкав ОСОБА_10 та був
зареєстрований в кімнаті з 23.05.1989 року.
В жовтні та грудні 2004 року, відповідно,
в кімнату за згоди ОСОБА_10 вселились
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в якій проживають по
теперішній час.

ОСОБА_10 з грудня 2004 року
проживав в АДРЕСА_2 де і помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

17.01.2006 року на підставі
рішення правління ВАТ
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд» ОСОБА_5, як працівнику
підприємства було надано ордер на
вселення до спірної кімнати АДРЕСА_3.
26.01.2006 року остання була зареєстрована
за вказаною адресою. А 19.10.2006 року в
кімнаті також було зареєстровано
ОСОБА_9

Разом з тим, вселитись в
кімнату АДРЕСА_3 ОСОБА_5 не змогла,
оскільки в останній на момент видачі
ордеру фактично проживали ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Як встановлено судом, на
момент вселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
кімнату АДРЕСА_3 в жовтні та грудні 2004
року, а також на момент видачі ордеру на
зайняття вказаної кімнати ОСОБА_5 в
січні 2006 року, будинок АДРЕСА_3 мав
статус гуртожитку.

Але з таким висновком погодитись
неможливо, оскільки у Позивача за
первісним позовом з моменту видачі
ордеру виникло право на вселення в
кімнату АДРЕСА_3, надане ст. 129 Житлового
кодексу Української РСР. Праву
Позивача на вселення перешкоджають
відповідачі, які самоправно зайняли
спірне житлове приміщення і яких лише
суд може виселити на підставі ч. 3 ст. 116
Житлового кодексу Української РСР та п.
44 розділу VII «Примірного положення про
гуртожитки» затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 р. №
208.

Позивачка за первісним позовом не
є власником вказаного житлового
приміщення, а тому не набула права
вимоги щодо розпорядження останнім. У
позивача порушено право на вселення в
житлове приміщення, якому
перешкоджають ордер надає лише право
на вселення і не надає права власності.
Виселення відповідачів є законним
способом захисту порушеного права на
вселення Позивача.

Ордер на вселення в спірну
кімнату та відповідно дозволу на
вселення, як це передбачено ч.2 ст.128 ЖК
України та п.17 Примірного положення про
гуртожитки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не
отримували.

Доводи зустрічного позову про
набуття права користування кімнатою
згідно ст.64 ЖК України, суд вважає
безпідставними, оскільки позивачі за
зустрічним позовом не відносились до
членів сім'ї квартиронаймача ОСОБА_10,
визначених у ч.2 ст.64 ЖК України.

Як зазначили самі позивачі в
своєму зустрічному позові, вони
вселились в спірну кімнату в жовтні та
грудні 2004 року. А ОСОБА_10 виселився з
останньої в грудні 2004 року та з цього
часу по день своєї смерті в спірній
кімнаті не проживав. Таким чином,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також не можна вважати
особами, які постійно проживали разом з
квартиронаймачем та вели з ним спільне
господарство. Належних доказів в цій
частині останніми у відповідності до
ст.ст.10,60 ЦПК України не надано.

В зв'язку з цим, оскільки ОСОБА_6
та ОСОБА_7 вселились в спірну кімнату
самоправно та у передбаченому законом
порядку не набули права користування
кімнатою АДРЕСА_3, останнім також слід
відмовити в задоволенні зустрічних
позовних повністю.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дійшов хибного висновку та
не в повному обсязі дослідив всі надані
докази і вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення скасувати і ухвалити нове.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2013
року - скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Публічне
акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд» про виселення та
вселення, а саме:

- виселити із квартири АДРЕСА_3 без
надання іншого жилого приміщення осіб,
які самоправно зайняли квартиру, а
саме: ОСОБА_6 (індетифікаційний номер
НОМЕР_1), ОСОБА_7 (індетифікаційний номер
НОМЕР_2), ОСОБА_8 (індетифікаційний номер
НОМЕР_3), які проживають за адресою:
АДРЕСА_3, а також інших осіб, що
знаходяться в квартирі на момент
виселення.

- вселити в квартиру АДРЕСА_3
ОСОБА_5 (індетифікаційний номер НОМЕР_4)

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті
особи відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», комунальне
підприємство «Жилсервіс-5»
Дніпропетровської міської ради,
Дніпропетровська міська рада, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про визнання ордеру недійсним,
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання видати ордер
та укласти договір найму, визнання осіб
такими, що не набули права користування
жилим приміщенням, зняття з реєстрації
- відмовити.

Рішення Апеляційного суду
набирає чинності з моменту її
оголошення і з цього ж дня може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді колегії: