АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/373/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Кальчук А. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
27 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Магда Л. Ф. суддів
Сіренко Ю. В. , Трюхан Г. М. при
секретарі Анкудінов О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 2 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, Комунального підприємства
Черкаського обласного об'єднаного бюро
технічної інвентаризації, треті особи:
ОСОБА_8, Реєстраційна служба
Черкаського міського управління
юстиції, про встановлення реальних
часток жилого будинку, який
знаходиться в спільній частковій
власності, вивчивши матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 27 жовтня 2011 р. звернувся суду з
позовом до ОСОБА_6, Комунального
підприємства Черкаського обласного
об'єднаного бюро технічної
інвентаризації, треті особи: ОСОБА_8,
Реєстраційна служба Черкаського
міського управління юстиції, про
встановлення реальних часток жилого
будинку, який знаходиться в спільній
частковій власності.
В позовній заяві вказував, що
відповідачка ОСОБА_6 зверталася до суду
з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1,
вимагаючи встановити порядок
користування земельною ділянкою
згідно ідеальних часток спільної
часткової власності на житловий
будинок, розташований на цій земельній
ділянці і який належить сторонам на
підставі: відповідачці ОСОБА_6 - згідно
Договору купівлі-продажу від 14
листопада 2001 р. в розмірі 3/10 ідеальної
частки; позивачу ОСОБА_7 - згідно
свідоцтва про право власності CAB № 882921
від 24 квітня 2008 р. та свідоцтва про
право на спадщину за законом № 4-263 від 4
лютого 2009 р. в розмірі 18/50 ідеальної
частки; позивачці ОСОБА_8 - згідно
свідоцтва про право власності б/н від 24
листопада 1997 р. та свідоцтва про право
на спадщину за законом №? 1-842 від 23
квітня 2010 р. в розмірі 17/50 ідеальної
Під час судового розгляду зазначеного
позову по справі №? 2-156-11 було
встановлено, що в інвентарній справі на
будинок, наданій відповідачем КП
ЧООБТІ за запитом суду, містяться дані
про те, що 8 грудня 1993 р. було уточнено
частку в жилому будинку, яка надалі
була придбана відповідачкою ОСОБА_6 і
за уточненими розрахунками її частка
становить 6/25 ідеальних частин, а не 3/10
частин, як зазначено в документах про
Перерахунок частин житлового будинку
інших співвласників не був проведений,
правовстановлюючі документи
видавалися на підставі помилково
вирахуваних часток, а саме: 3/10 - ОСОБА_6;
18/50 - ОСОБА_7; 17/50 - ОСОБА_8
Відповідачка ОСОБА_6 не згідна щодо
зміни часток, оскільки її реальна
частка менше частки, вказаної у
правовстановлюючому документі.
Відповідно до Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затвердженої Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18.06.2007 р. за № 55, позивач
зробив розрахунок ідеальних часток
співвласників будинку на підставі
поетажного плану будинку з уточненням
площі приміщень 1-1 (що належить ОСОБА_8),
раніше становила 4,7 кв.м., уточнена
площа - 4,6 кв.м.; 3-1 (що належить ОСОБА_7)
раніше становила 2,8 кв.м., уточнена
площа 3,9 кв.м.; 3-6 (що належить ОСОБА_7)
раніше становила 6,7 кв.м., уточнена
площа 7,1 кв.м; 2-5 (що належить ОСОБА_6)
раніше становила 2,2 кв.м., уточнена
Згідно розрахунку позивача загальні
площі співвласників будинку
Квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6
згідно технічного паспорту: 1,8 кв.м. (2-2) +
6,9 кв.м. (2-3) + 3,0 кв.м. (2-4) + 2,3 кв.м. (2-5) + + 2,5
кв.м.(2-6) + 0,8 кв.м. (2-7) + 11,5 кв.м. (2-8) = 28,8 кв.м.
11,3 кв.м. (2-1) + 9,0 кв.м. (2-9) = 20,3 кв.м -
самочинно зведена прибудова.
Квартира АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_8
згідно технічного паспорту: 4,6 кв.м. (1-1) +
4,6 кв.м. (1-2) + 11,5 кв.м. (1-3) + 15,6 кв.м. (1-4) + 3,6
кв.м. (1-5) + 7,8 кв.м. (1-6) = 47,7 кв.м.
Квартира АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_7,
згідно технічного паспорту: 3,9 кв.м. (3-1) +
6,8 кв.м. (3-2) + 8,7 кв.м. (3-3) + 15,6 кв.м. (3-4) + 11,6
кв.м. (3-5) + 7,1 кв.м. (3-6) + 2,6 кв.м. (3-7) + 1,3 кв.м.
(3-8) + 1,2 кв.м. (3-9) = 58,8 кв.м.
Розрахунок часток у спільній власності
на об'єкт нерухомого майна зроблено
відповідно до Додатку №? 3 згідно п.п. 3.4
Об'єкт нерухомого майна складається з
одного житлового будинку, в якому є
шість житлових кімнат, сім коридорів,
три кухні, дві кладових, одна ванна, три
санвузла, два сарая літер Б, В, один
гараж літер Г, один погріб літер Д, який
належить трьом співвласникам на
підставі їх правовстановлюючих
документів, у яких вказано, що ОСОБА_6
належать у житловому будинку одна
житлова кімната, три коридори, один
санвузол, одна кладова, ? сараю літ. Б;
ОСОБА_8 належать у житловому будинку
дві житлові кімнати, два коридори, одна
кухня, один санвузол, сарай літ. В;
ОСОБА_7 належать у житловому будинку
три житлові кімнати, два коридори, одна
кухня, один санвузол, одна ванна, одна
кладова, ? сарая літ. Б, гараж літ. Г.
Для визначення у відсотковому
відношенні частки кожного
співвласника в основній частині
житлового будинку необхідно
встановити всю внутрішню площу
основної частини будинку, а також
площу, яка належить кожному
співвласнику, без урахування площ
прибудов, надбудов, веранд, тамбурів
Визначена для першого співвласника
площа ділиться на всю площу основного
будинку, для інших співвласників
Загальна площа основної частини
будинку становить 135,3 кв.м.
а) по квартирі АДРЕСА_1 (ОСОБА_6): 28,8 х 100% /
135,3 = 21/100 частки;
б) по квартирі АДРЕСА_2 (ОСОБА_8): 47,7 х 100% /
135,3 = 35/100 частки;
в) по квартирі АДРЕСА_3 (ОСОБА_7): 58,8 х 100% /
135,3 = 44/100 частки.
Дані розміри часток співвласників в
основній частині будинку округлені.
Для визначення часток співвласників в
загальній власності нерухомого майна
приймається інвентаризаційна вартість
усіх будівель об'єкта, в тому числі
основної частини будинку,
господарських споруд, відмостки,
Позивач зазначив також, що власними
силами в даній позовній заяві не може
визначити частки співвласників в
загальній власності нерухомого майна,
так як інвентаризаційна оцінка даних
будівель і споруд в технічних
паспортах сторін проводилася в різні
періоди часу, що суттєво буде впливати
на частку в загальній власності на
об'єкт кожного із співвласників.
Визначення часток, якими фактично
володіють співвласники, має велике
значення для визначення розміру часток
у спільній власності на земельну
ділянку, на якій розташовані будинок,
господарські будівлі та споруди для
сторін, оскільки попередня судова
справа №? 2-156-11 призупинена.
ОСОБА_6 придбала частку в жилому
будинку 14 листопада 2001 р. в розмірі 3/10
КП ЧООБТІ вирахувало реальну частку
придбаної нерухомості відповідачкою
ОСОБА_6 до укладення договору
купівлі-продажу, а саме: 8 грудня 1993 р. в
розмірі 6/25 ідеальної частини.
В ході судового розгляду позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги
та просив суд визнати неправомірними
дії КП ЧООБТІ, які призвели до видачі
правовстановлюючих документів
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1 відповідно до часток, що не
відповідають фактичному розміру цих
часток перерахованих на момент
приватизації відчужуваної частки в
будинковолодінні кожного із
співвласників цього будинку;
встановити фактичний розмір часток
будинковолодіння у спільній власності,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
станом на 14 листопада 2001 р. за
співвласниками ОСОБА_6 - 22 % =11/50, ОСОБА_8 -
34 % =17/50, ОСОБА_7 - 44 % = 11/25; зобов'язати
Реєстраційну службу Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області внести зміни щодо
розміру часток ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
Реєстр прав власності на нерухоме
майно відповідно фактичному розміру їх
часток в будинковолодінні, що належить
на праві спільної часткової власності
та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; та
стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача
судові витрати та витрати за
проведення судової експертизи в сумі 1
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 2 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Встановлено
фактичний розмір часток
будинковолодіння у спільній власності,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
станом на 14 листопада 2001 р. за
співвласниками: ОСОБА_6 - 22 %= 11/50, ОСОБА_8 -
34 %=17/50, ОСОБА_7 - 44 %= 11/25.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
частину витрат за проведення
експертизи в сумі 735,50 грн., сплачений
судовий збір в сумі 8,50 грн. та витрати
на ІТЗ в сумі 37,00 грн., а всього 781 грн. 00
коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу в якій
просить про його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом невірно застосовані вимоги норм
Цивільного Кодексу України, який
набрав чинності з 1 січня 2004 р., до
правовідносин, які виникли у період з
1993 р. по 2001 р., рішенням суду вона
позбавлена права власності на частину
будинку, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 41
Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта
та її представника, які підтримали
апеляційну скаргу, заперечення проти
доводів апеляційної скарги
відповідачів, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а рішення суду повинно
бути скасовано з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду вказаним вимогам
закону в повній мірі не відповідає,
тому не може залишатися без змін.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7 та
змінюючи частки співвласників у
будинку на його користь, суд виходив з
того, що працівниками КП ЧООБТІ у 1997 р.
була встановлена помилка при
визначенні частки в будинку
попереднього її власника ОСОБА_9, якому
згідно із актом приватизації у 1993 р.
було передано у власність 3/10 частини
будинку АДРЕСА_1, і яку у 2001 р. придбала
ОСОБА_6, хоча реально ця частка складає
6/25 частин в будинку, а згідно із
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 27
січня 2013 р. частка ОСОБА_6 на час
придбання нею спірної частини будинку
у 2001 р. становила 11/50 частин, що суд
вважав підставою для встановлення
фактичного розміру часток
співвласників у будинку, зокрема
зменшення частки відповідачки до з 3/10
до 11/50, та збільшення частки позивача з
18/50 до 11/25.

Проте з такими висновками суду колегія
суддів погодитися не може.

Відповідно до частини першої статті 356
ЦК України власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності є спільною
частковою власністю.

Згідно з частиною третьою статті 357 ЦК
України співвласник має право на
відповідне збільшення своєї частки у
праві спільної часткової власності,
якщо поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Разом із тим частиною четвертою цієї
статті передбачено, що співвласник
житлового будинку, іншої будівлі,
споруди може зробити у встановленому
законом порядку за свій рахунок
добудову (прибудову) без згоди інших
співвласників, якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Таким чином збільшення частки
співвласника у праві спільної
часткової власності можливе лише за
сукупності певних умов, а саме в тому
разі, якщо один із співвласників зробив
поліпшення майна власним коштом, такі
поліпшення не можна відокремити, й вони
зроблені за згодою всіх співвласників.

При цьому з огляду на положення частини
четвертої статті 357 ЦК України
співвласник житлового будинку, який із
додержанням установленого законом
порядку та за власний кошт зробив
добудову (прибудову) до будинку, але без
згоди інших співвласників цього
будинку, не має права на зміну розміру
часток.

Аналогічна норма закону містилася і в
ст. 119 ЦК України (в редакції 1963 р.), що
діяв на час набуття ОСОБА_9, а пізніше
ОСОБА_6 права власності на спірну
частину будинку, якою було встановлено,
що коли учасник спільної часткової
власності на жилий будинок збільшить в
ньому за свій рахунок корисну площу
будинку шляхом прибудови, надбудови
або перебудови, проведеної за згодою
решти учасників і в установленому
порядку, частки учасників у спільній
власності на будинок і порядок
користування приміщеннями в ньому
підлягають відповідній зміні.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться у
п. 12. Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 р. з
послідуючими змінами і доповненнями
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» при розгляді спорів між
учасниками спільної часткової
власності на жилий будинок про зміну
часток суди повинні враховувати, що
такі вимоги можуть бути задоволені,
якщо учасник спільної власності
збільшить в ньому за свій рахунок
корисну площу будинку (жилих і
підсобних його приміщень) шляхом
прибудови, надбудови або перебудови,
проведеної з дозволу виконкому
місцевої ради і за згодою решти
учасників спільної власності.

Спорудження господарських будівель
(сараїв, гаражів тощо) не є підставою
для збільшення встановленого раніше
розміру частки в праві власності на
будинок.

Згідно зі ст. 119 ЦК вимоги про зміну
розміру часток можуть бути пред'явлені
як учасниками спільної власності,
частка яких збільшилась, так і тими з
них, частка яких зменшилась внаслідок
проведеної іншими співвласниками
прибудови, надбудови чи перебудови, а
також у зв'язку зі зносом частини
будинку, що входила до їх частки.

З матеріалів справи, зокрема із
дослідженої в ході розгляду справи в
апеляційному суді інвентарної справи
по будинку АДРЕСА_1, вбачається, що цей
будинок садибного типу належав до
комунальної власності міста і в ньому
було три квартири, які в послідуючому
були приватизовані його мешканцями.

Першим приватизував свою квартиру
ОСОБА_9 у 1993 р., при цьому йому у
власність було передано 3/10 частин
будинку, які, після зміни кількох
власників, у 2001 р. на підставі договору
купівлі-продажу придбала відповідачка
ОСОБА_6(в договорі значиться як ОСОБА_6).

У 1997 р. 17/50 частин цього будинку
приватизувала ОСОБА_8

Позивач та його мати ОСОБА_10
приватизували 36/100, або 18/50 частин
будинку тільки 24 квітня 2008 р. В даний
час, з 2009 р., позивач є одноособовим
власником вказаної частини будинку.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_7 не посилався на підстави
визначення чи зміни часток у праві
спільної часткової власності сторін по
справі у будинку, передбачені нормами
цивільного законодавства України,
наведені вище.

Його вимоги зводилися до виправлення
БТІ технічних помилок при обрахуванні
частки в будинку, яка була
приватизована ОСОБА_9 у 1993 р., тобто за 15
років до того, як він став
співвласником цього будинку, оскільки
до 2008 р. належна йому частка в будинку
відносилася до комунальної власності.

Отже, станом на час приватизації 1/3
частини будинку ОСОБА_9 у 1993 р., позивач
не був співвласником будинку і його
права та інтереси не зачіпалися
вказаним актом приватизації та
визначенням частки в будинку, що
підлягала приватизації.

До того ж, позивачем не заявлялось
жодних вимог щодо незаконності чи
недійсності правовстановлюючих
документів як на частину будинку, що
належить відповідачці, так і на частину
будинку, що належить самому позивачу.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
підстав для задоволення позову ОСОБА_7
немає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити, рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 2 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, Комунального підприємства
Черкаського обласного об'єднаного бюро
технічної інвентаризації, треті особи:
ОСОБА_8, Реєстраційна служба
Черкаського міського управління
юстиції, про встановлення реальних
часток жилого будинку, який
знаходиться в спільній частковій
власності скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
Комунального підприємства Черкаського
обласного об'єднаного бюро технічної
інвентаризації, треті особи: ОСОБА_8,
Реєстраційна служба Черкаського
міського управління юстиції, про
встановлення реальних часток жилого
будинку, який знаходиться в спільній
частковій власності відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :