АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 606/1842/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Ромазан Л.С. Провадження №
22-ц/789/383/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Беська С.В.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського
районного суду від 28 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення
страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Теребовлянського районного суду із
позовом до ПАТ «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
про стягнення страхового
відшкодування.

Заявлені вимоги позивачка мотивувала
тим, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 27 червня 2012 року із участю
автомобіля марки «Москвич», д.н.з.
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та
автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_4 (чоловіка
позивачки), останньому були спричинені
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
у зв'язку із чим він перебував на
стаціонарному лікуванні та
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Під час
розслідування кримінального
провадження за фактом вчинення
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди Тисменецьким РВ УМВС України в
Івано-Франківській області позивачка
була визнана потерпілою. Ухвалою
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 04
квітня 2013 року ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України, у зв'язку із примиренням
обвинуваченого із потерпілою.
Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/1857040 від 05
січня 2012 року, виданого Львівською
філією приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,
цивільно-правова відповідальність
водія транспортного засобу -
автомобіля марки «Москвич», д.н.з.
НОМЕР_1, застрахована із таким лімітом
відповідальності на одного
потерпілого: за шкоду, заподіяну життю
і здоров'ю - 100000 грн., за шкоду, заподіяну
майну - 50000 грн. Оскільки ст.ст.23, 27
Закону до України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено
право потерпілого на виплату
страхового відшкодування за шкоду,
заподіяну його життю та здоров'ю в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, в тому числі і за шкоду,
пов'язану із смертю потерпілого (якщо
смерть потерпілого настала протягом
одного року після
дорожньо-транспортної пригоди),
позивачці заподіяна вказана шкода, яку
вона оцінює в розмірі 50000 грн. Просила
позов задовольнити, стягнувши з
відповідача в її користь 50000 грн.
страхового відшкодування.

Рішенням Теребовлянського районного
суду від 28 січня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено фактичні
обставини справи та дано невірну
оцінку доказам. Просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовільнити.

В судовому засіданні апелянт - ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала,
зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідач ПАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» - Бондарчук І.Ю. в
судове засідання не з'явився, однак від
нього надійшла заява про розгляд
справу без його участі. Просив рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
апелянта, перевіривши матеріали
справи, доводи, зазначені в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
смерть ОСОБА_4 не є прямим наслідком
дорожньо-транспортної пригоди.

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

Судом встановлено, що 27 червня 2012 року
біля 24 год. водій ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки «Москвич»,
д.н.3.НОМЕР_1, рухався по вулиці
Грушевського в с. Хом'яківка,
Тисменицького району
Івано-Франківської області, проявив
неуважність, виїхав на смугу
зустрічного руху, де допустив
зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ
2101», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4, внаслідок чого останньому були
спричинені середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Під час розслідування кримінального
провадження про обставини вказаної
дорожньо-транспортної пригоди за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч.1 ст.286 КК України, СВ Тисменицького РВ
УМВС України в Івано-Франківській
області позивачка ОСОБА_1 була визнана
потерпілою.

Ухвалою Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 04
квітня 2013 року ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України, у зв'язку із примиренням
обвинуваченого ОСОБА_3 із потерпілою
ОСОБА_1

Вказана ухвала набрала законної сили.

З висновку судово-медичного експерта
від 14 вересня 2012 року - 11 жовтня 2012 року
№ 694/683 вбачається, що смерть ОСОБА_4
настала від уламкового неправильно
консолідованого перелому лівої
стегнової кістки із повторною
травматизацією цієї кістки поза межами
стаціонару (за кілька діб до
поступлення потерпілого на лікування 22
серпня 2012 року - анамнестичні дані
щоденникового запису), що обумовило
септично-запальні зміни м'яких тканин
лівого стегна та призвело до розвитку
септикопіємії (форма сепсису, якій
притаманні гнійні процеси в ділянці
воріт інфекції з бактеріальним
метастазуванням в органи і тканини),
котра ускладнилась розвитком
поліорганної недостатності.
Передумовою формування хворобливого
стану у ОСОБА_4 були: уламковий складний
перелом лівої стегнової кістки;
порушення ліжкового режиму, надмірне
навантаження на травмовану кінцівку,
що призвело до зламу стержня апарату
зовнішньої фіксації та повторної
травматизації лівого стегна; невчасне
звернення за медичною допомогою після
відчуття нестабільності в стегні,
тривале лежаче положення, яке мало
місце в даному випадку. Між причиною
смерті та переломом стегнової кістки у
потерпілого є певний наслідковий
зв'язок, але він опосередкований,
випадковий, не закономірний,
обумовлений збігом обставин та
індивідуальними особливостями
організму ОСОБА_4

Аналогічна причина смерті ОСОБА_4
підтверджена інформацією начальника
обласного бюро судово-медичної
експертизи Головного управління
охорони здоров'я Тернопільської
обласної державної інформації від 29
січня 2013 року № 135.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/1857040 від 05
січня 2012 року, виданого Львівською
філією приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,
застраховано цивільно-правову
відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки «Москвич», д.н.з. НОМЕР_1, на період
з 05 січня 2012 року до 04 січня 2013 року.
Вказаним полісом встановлено страхову
суму (ліміт відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю - 100000 грн., за шкоду, заподіяну
майну - 50000 грн.

Як вбачається із змісту ухвали
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 04
квітня 2013 року внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
потерпілому ОСОБА_4 заподіяно
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції із змінами,
внесеними Законом України від 07 липня
2011 року №3610-УІ, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин),
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана
з лікуванням потерпілого, тимчасовою
втратою працездатності потерпілим, із
стійкою втратою працездатності
потерпілим, із смертю потерпілого.

Згідно з п.27.1. 27.3 сг.27 вказаного Закону
право на отримання відшкодування за
шкоду, пов'язану із смертю потерпілого,
мають особи, які знаходилися на
утриманні потерпілого, та особи, які
взяли на себе витрати з поховання.
Страхове відшкодування у зв'язку із
смертю потерпілого виплачується, якщо
смерть потерпілого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди настала
протягом одного року після
дорожньо-транспортної пригоди та є
прямим наслідком такої
дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що дана дорожньо-транспортна пригода є
страховим випадком, оскільки тілесні
ушкодження, які отримав ОСОБА_4 в
результаті ДТП призвели до його смерті,
а тому вона, як особа, яка перебувала на
його утриманні та взяла на себе витрати
з поховання чоловіка, має право на
відшкодування, яке має здійснити ПАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп».

Колегія суддів не приймає до уваги дане
посилання апелянта, оскільки судом
першої інстанції вірно встановлено, що
ОСОБА_1 на утриманні потерпілого ОСОБА_4
не знаходилась, оскільки вона працює,
доказів про те, що вона взяла на себе
витрати з поховання чоловіка до суду не
подала.

Крім того, смерть ОСОБА_4, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1, не є прямим наслідком
дорожньо-транспортної пригоди,
оскільки з висновку судово-медичного
експерта від 14 вересня 2012 року - 11
жовтня 2012 року № 694/683 вбачається, що між
причиною смерті та переломом стегнової
кістки у потерпілого є певний
наслідковий зв'язок, але він
опосередкований, випадковий, не
закономірний, обумовлений збігом
обставин та індивідуальними
особливостями організму ОСОБА_4

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку із чим підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційний скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Теребовлянського районного
суду від 28 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів