Справа № 1307/1551/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/212/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді -
Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М.,
Шумської Н.Л.

при секретарі:
Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 15 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про звільнення від сплати аліментів та
заборгованості по аліментах,
відкликання виконавчого листа та
стягнення безпідставно набутих
грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жидачівського
районного суду від 26 червня 2012 року з
цивільної справи №1307/2-996/11(провадження
№ 2/1307/42/2012) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання факту проживання дитини
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним з
листопада 2009 року за адресою АДРЕСА_1,
зміну місця проживання дитини,
визначене рішенням Жидачівського
районного суду від 15 листопада 2010 року
та визначити місцем проживання дитини
разом з ним, звільнення його від сплати
аліментів, відкликання виконавчого
листа по стягненню аліментів,
звільнення його від сплати
заборгованості по аліментах, стягнення
з відповідачки безпідставно набуте
майно - грошові кошти в сумі 10755.07 грн.,
було виділено в окреме провадження
позовні вимоги про звільнення ОСОБА_4
від сплати аліментів, відкликання
виконавчого листа по стягненню
аліментів, звільнення від сплати
заборгованості по аліментах, стягнення
з відповідачки безпідставно набутого
майна - грошових коштів в сумі 10755.07 грн.
Ухвалою суду від 02 липня 2012 року
відкрито провадження по даній справі.
Позовні вимоги позивач обгрунтовує
тим, що перебував у шлюбі з
відповідачкою. В листопаді 2009 року він
разом з сином ОСОБА_6 залишили сім'ю та
перейшли проживати в будинок батьків
по АДРЕСА_1. Згідно рішення
Жидачівського районного суду від 23
листопада 2009 року позивач ОСОБА_4 з 30
жовтня 2009 року зобов'язаний сплачувати
аліменти в розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на утримання
дітей: сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_8. 15
листопада 2010 р. рішенням
Жидачівського районного суду шлюб
між сторонами розірвано. Іншим
рішенням від 15 листопада 2010 р.
відібрано неповнолітнього сина ОСОБА_6
від батька ОСОБА_4 і повернуто його
матері ОСОБА_2 та визначено місцем
проживання дитини місце проживання
матері по АДРЕСА_2. Однак син
продовжував проживати разом з батьком,
перебував на його повному утриманні, в
зв'язку з чим з урахуванням уточнень
позивач просить звільнити його від
сплати аліментів на сина ОСОБА_6,
відкликати виконавчий лист по
стягненню аліментів, звільнити його
від сплати заборгованості по
аліментах, стягнути з відповідачки
безпідставно набуте майно - сплачені
аліменти в сумі 10755.07 грн.

Рішенням Жидачівського
районного суду від 27 вересня 2012 р. по
справі №1307/2-996/11(провадження №
2/1307/42/2012) було ухвалено рішення, яким
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволено.

Рішенням Жидачівського районного суду
Львівської області від 15 липня 2013 року
позов задоволено частково. Звільнено
ОСОБА_4 від сплати аліментів, що
стягуються згідно рішення
Жидачівського районного суду від 23
листопада 2009 року на користь ОСОБА_2 на
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27 вересня 2012 року.

Дане рішення оскаржила
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
рішення районного суду є незаконним та
необгрунтованим. Вказує. що згідно
ст.ст. 180-181 СК України право на аліменти
має той з батьків, з ким проживає
дитина, а так як, син ОСОБА_6 продовжував
проживати з позивачем і матеріальної
допомоги на утримання сина
відповідачка не надає, хоча отримує від
позивача аліменти на двох дітей, таким
чином ОСОБА_4 вимушений окрім сплати
аліментів на утримання двох дітей,
самостійно повністю утримувати сина.
Також звертає увагу суду, що аліменти
на утримання дітей стягуються з
позивача на користь відповідачки з
30.10.2009 року, однак з листопада 2009 року
одна дитина проживає з позивачем, а
інша з відповідачкою. Таким чином
відповідачка безпідставно набула
кошти, які сплачувались як аліменти на
утримання дітей. Окрім того, зазначає
що ОСОБА_2 ввела в оману суд з приводу
того, що обоє дітей проживають з нею, що
стало підставою для прийняття рішення
про стягнення аліментів з їх батька.

Просить скасувати рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 15 липня 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким 1)
звільнити ОСОБА_4 від сплати аліментів
та припинити стягнення аліментів з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку (доходів),
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідно віку на
утримання дітей: сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.10.2011 р.; 2) виконавчий
лист № 2-981 від 23.11.2009 року виданий
Жидачівським районним судом
Львівської області про стягнення
аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходів), але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку на утримання дітей:
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 30.10.2009
року до досягнення ними повноліття
відкликати, як такий, що втратив
чинність; 3) звільнити ОСОБА_4 від сплати
заборгованості по аліментах в користь
ОСОБА_2 на утримання дітей; 4) стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 безпідставно
набуте майно - грошові кошти у розмірі
10755, 07 грн.

ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, хоча про розгляд справи його
повідомлено, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 265), про причини
неявки суд не повідомлено та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертався, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2
з 27 серпня 1999 року перебували у шлюбі,
від якого народилась дочка ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно рішення Жидачівського
районного суду від 23 листопада 2009 року
позивач ОСОБА_4 з 30 жовтня 2009 року
зобов'язаний сплачувати аліменти в
розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на утримання дітей:
сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_8.

Рішенням Жидачівського районного суду
Львівської області від 27 вересня 2012 р.
змінено місце проживання дитини
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначене
рішенням Жидачівського районного суду
від 15 листопада 2010р. (справа №726/2010), та
встановлено місцем проживання дитини
разом з батьком ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1. Дане рішення залишено в силі
судами апеляційної та касаційної
інстанції. Таким чином, неповнолітня
дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27 вересня
2012 р. на законних підставах проживає
разом з батьком ОСОБА_4.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, якщо після
набрання рішенням суду законної сили,
яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що виплавають на визначені
розміри платежів, ї тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

У відповідності до п.1. ч.1 ст. 1215 ЦК
України не підлягає поверненню
безпідставно набуті аліменти
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 197 СК України передбачено,
що за позовом платника аліментів суд
може повністю або частково звільнити
його від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

У відповідності до п.22 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
15.05.2006р. №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006р. №3, суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК України умов
- повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про те, що слід
звільнити ОСОБА_4 від сплати аліментів
на сина ОСОБА_6 з 27 вересня 2012 р., а
нараховані кошти в сумі 3187,2 грн. з нього
не стягувати.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції стосовно визначення
дати звільнення позивача від сплати
аліментів є вірним, оскільки згідно ч.4
ст. 223ЦПК України якщо після набрання
рішенням суду законної сили, яким з
відповідача присуджені періодичні
платежі, зміняться обставини, що
впливають на визначені розміри
платежів, їх тривалість чи припинення,
кожна сторона має право шляхом
пред'явлення нового позову вимагати
зміни розміру, строків платежів або
звільнення від них.

Покликання апелянта на те, що
відповідачка безпідставно набула
кошти, які сплачувались позивачем як
аліменти на утримання дітей, в той час
як з листопада 2009 року одна дитина
проживає з позивачем, колегія суддів
вважає необгрунтованими, оскільки лише
рішенням Жидачівського районного суду
Львівської області від 27 вересня 2012 р.
змінено місце проживання дитини ОСОБА_6
та встановлено місцем проживання разом
з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином,
проаналізувавши встановлені
обставини, безпосередньо, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши докази
по справі, оцінивши їх належність,
допустимість та достовірність, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, відповідність
встановлених фактів правовим нормам,
що зазначені вище, виходячи з принципів
розумності, виваженості та
справедливості, колегія суддів
приходить до висновку, що відсутні
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 15 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Струс Л.Б.

Судді Шандра М.М.

Шумська Н.Л.