Справа № 307/725/14-ц
Провадження №2/307/592/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді
Гримут В.І.

при секретарі
Плиска Ю.С.

з участю представника позивача

Гайович М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Тячів
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», в особі ТВБВ №
10006/0143 Філії - Закарпатське обласне
управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Державний ощадний банк України», в
особі ТВБВ № 10006/0143 Філії - Закарпатське
обласне управління АТ «Ощадбанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки. Посилається на те, що 17.08.2007
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі Філії - Тячівського
відділення № 7298 ВАТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 263, згідно якого банк надав
відповідачці кредит у розмірі 150000 грв.
зі сплатою за користування кредитними
коштами 16 % річних з терміном
повернення кредиту до 17.08.2027 року.
Однак, взяті на себе зобов'язання щодо
сплати відсотків за користування
кредитними коштами та сплати
основного боргу, у розмірі та строки
визначені кредитним договором, ОСОБА_2
не виконано. У зв'язку з невиконанням
відповідачкою взятих на себе
зобов'язань банк звернувся до
Тячівського районного суду з позовною
заявою про дострокове стягнення
заборгованості, яку 19.09.2011 року було
задоволено повністю. Однак, на
сьогоднішній день кредит не погашений.
В забезпечення виконання боржником
взятих на себе зобов'язань щодо
повернення суми боргу за кредитним
договором № 263 від 17.08.2007 р. між банком
та ОСОБА_3 було укладено іпотечний
договір № 263 від 17.08.2007 року. Пунктом 5.5.1.
цього договору визначено, що у випадку
невиконання іпотекодавцем письмової
вимоги іпотекодержателя про усунення
порушених зобов'язань за цим або
кредитним договором у встановлений
іпотекодержателем строк, такі вимоги
іпотекодержателя задовольняються за
рахунок предмета іпотеки, яким
відповідно до п. 1.2. іпотечного договору
є квартира за АДРЕСА_1. У добровільному
порядку, вимоги банку про сплату боргу
відповідачка не виконала. Розрахунком
заборгованості за кредитним договором
підтверджується наявність
простроченої заборгованості за
кредитним договором № 263 від 17.08.2007 р.
Станом на 07.02.2014 p., заборгованість
ОСОБА_3 за кредитним договором
становить 269715.14 грв., яка складається з
основного боргу у сумі 148125 грв.,
відсотків за користування кредитом у
сумі 99735.47 грв. та пені за несвоєчасне
погашення кредиту у сумі 21854.67 грв.
Просить суд звернути стягнення на
предмет іпотеки - квартиру, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, шляхом
укладення від імені іпотекодавця
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою покупцем, за
початковою ціню, що буде визначена
незалежним експертом - суб'єктом
оціночної діяльності на стадії її
продажу, на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, з
наданням права іпотекодержателю
проведення реєстрації права власності
на предмет іпотеки у встановленому
законом порядку, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
та організаціях незалежно від форм
власності, підпорядкування та
можливістю здійснювати банком всіх
передбачених нормативно-правовими
актами дій, необхідних для продажу
предмета іпотеки та стягнути з
відповідачки 2697.15 грв. судових витрат.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
посилаючись на обставини викладені у
позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася. Про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

Розглянувши матеріали справи суд
вважає, що позов слід задовольнити
повністю виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
17.08.2007 року між ВАТ «Державний ощадний
банк України» в особі Філії -
Тячівського відділення № 7298 ВАТ
«Ощадбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № 263, на підставі якого банк
надав відповідачці грошові кошти у
сумі 150000 грв. зі сплатою 16% річних для
придбання квартири, з остаточним
терміном повернення кредиту не пізніше
17.08.2027 р. Передбачені договором кошти
ОСОБА_3 отримала, однак, взяті на себе
зобов'язання не виконала. Станом на
07.02.2014 р. вона допустила заборгованість
у сумі 269715.14 грв., яка складається з
основного боргу у сумі 148125 грв. та
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом у сумі 99735.47 грв.
В якості забезпечення належного
виконання боржником зобов'язань, що
випливають з кредитного договору, між
банком та відповідачкою було укладено
іпотечний договір від 17.08.2007 р. Пунктом
1.3. цього договору передбачено, що право
власності іпотекодавця на предмет
іпотеки підтверджується договором
купівлі-продажу предмету іпотеки,
укладений між іпотекодавцем та
продавцем 17.08.2007 р., за реєстровим
номером № 2935, який зареєстрований в
Державному реєстрі правочинів 17.08.2007 р.
Предметом іпотеки є квартира за
АДРЕСА_1, загальною площею 49.8 м.кв.,
житловою площею 27.3 м.кв. Пунктом 5.1.
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання або умов цього
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання не менше ніж у
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки. 11.11.2013 р. банк
звернувся до відповідачки з вимогою
про усунення порушення зобов'язання №
32-1/473, яка залишена нею без задоволення,
так як заборгованість не погашена.
Відповідно до п. 5.2. договору іпотеки
іпотекодержатель набуває права
звернути стягнення на предмет іпотеки
незалежно від настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
у момент настання строку виконання
зобов'язань за кредитним договором
вони не будуть виконанні, а саме: при
повному або частковому неповерненні у
встановлений кредитним договором
строк суми кредиту; або при несплаті,
або частковій несплаті у встановлені
кредитним договором строки сум
процентів; або при несплаті, або
частковій несплаті у встановлені
кредитом строки сум неустойки (пені,
штрафних санкцій). За змістом п. 5.4.
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитор
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530
ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в термін
передбачений договором, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання. За правилами
ст. 1050 ЦК України, якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Таке стягнення здійснюється
на підставі рішення суду. Відповідно до
ч. 1 ст. 7 цього ж закону за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» передбачено,
що резолютивна частини рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України "Про іпотеку", так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.
Зокрема, у ньому в обов'язковому
порядку має зазначатись: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; спосіб
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу шляхом
надання права іпотекодержателю на
продаж предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій). При
цьому суд не може одночасно звернути
стягнення на предмет іпотеки та
стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України "Про іпотеку"
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Відповідно до рішення Тячівського
районного суду від 19.09.2011 р., ухваленого
у справі № 2-1356/11, з ОСОБА_2 було стягнуто
заборгованість за кредитним договором
№ 263 від 17.08.2007 р. на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» у
розмірі 272125.29 грв. Дане рішення набрало
законної сили 03.10.2011 р.

За таких обставин, суд вважає, що банку
слід надати дозвіл на звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу, для погашення
кредитної заборгованості
відповідачкою у розмірі 269715.14 грв.,
встановити початкову ціну предмета
іпотеки на підставі оцінки, проведеної
незалежним експертом - суб'єктом
оціночної діяльності на стадії її
продажу, на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, з
наданням права іпотекодержателю
проведення реєстрації права власності
на предмет іпотеки у встановленому
законом порядку, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
та організаціях незалежно від форм
власності, підпорядкування та
можливістю здійснювати банком всіх
передбачених нормативно-правовими
актами дій, необхідних для продажу
предмета іпотеки, кошти отримані від
реалізації предмета іпотеки направити
на погашення заборгованості ОСОБА_2
перед банком.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача слід
стягнути понесені ним при зверненні в
суд з позовною заявою судові витрати у
сумі 2697.15 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 530, 1048-1050, 1054 ЦК
України, ст.ст. 7, 33 Закону України «Про
іпотеку» суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором № 2938 від 17.08.2007
pоку, укладеним між відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Тячівське відділення № 7298 відкритого
акціонерного товариства «Ощадбанк» та
ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме: -
квартиру на дві житлові кімнати,
загальною площею 49.8 м.кв., житловою
площею - 27.3 м.кв., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, що належить їй на
праві приватної власності, для
погашення кредитної заборгованості за
кредитним договором № 263 від 17.08.2007
року, розмір якої становить двісті
шістдесят дев'ять тисяч сімсот
п'ятнадцять гривень 14 коп.

Визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом укладення
банком від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, за початковою
ціню, що буде визначена незалежним
експертом - суб'єктом оціночної
діяльності на стадії її продажу, на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, з наданням права
публічному акціонерному товариству
«Державний ощадний банк України»
проведення реєстрації права власності
на предмет іпотеки у встановленому
законом порядку, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
та організаціях незалежно від форм
власності, підпорядкування та
можливістю здійснювати банком всіх
передбачених нормативно-правовими
актами дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України», в
особі ТВБВ № 10006/0143 Філії - Закарпатське
обласне управління АТ «Ощадбанк» дві
тисячі шістсот дев'яносто сім гривень 15
коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:

Гримут В.І.