Провадження № 2/756/755/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Великохацької В.В.

при секретарі
Шевчик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, в якому просив
стягнути з останнього на його користь
спричинену матеріальну шкоду в розмірі
4370 (чотири тисячі триста сімдесят) грн.
91 коп. та моральну шкоду в розмірі 25000
(двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп.
Мотивує позов тим, що 13 червня 2011 року,
приблизно о 22:20 год., на 67-му кілометрі
автодороги Київ-Чоп відповідач,
керуючи автомобілем «Рено-Логан», д.н.з.
НОМЕР_4, здійснив наїзд на позивача,
який в момент вказаної ДТП переходив
дорогу. Внаслідок вказаних дій
відповідача позивач зазнав значних
тілесних ушкоджень та йому призначено
третю групу інвалідності. Зазначені
факти підтверджуються: довідкою
Макарівського РВ ГУ МВС України в
Київській області, постановою судді
Макарівського районного суду
Київської обл. у справі № 3-1176/2011 від 05
жовтня 2011 року, довідкою Макарівської
центральної районної лікарні.
Матеріальна шкода, заподіяна позивачу,
полягає у тому, що внаслідок отриманих
в результаті ДТП тілесних ушкоджень,
позивач поніс витрати на лікування та
на транспортування до лікарні. На
лікування згідно чеків та квитанцій
позивачем було витрачено 3257 (три тисячі
двісті п'ятдесят сім) грн. 95 коп., а на
транспортування до лікарні 1112 (одна
тисяча сто дванадцять) грн. 96 коп., а
всього витрати на суму 4370 (чотири
тисячі триста сімдесят) грн. 91 коп.
Моральна шкода, заподіяна позивачу,
полягає у душевних стражданнях, які він
зазнав у зв'язку із завданою йому
шкодою внаслідок ДТП. Після чого
позивачу призначили третю групу
інвалідності, він позбавлений
можливості пристойного
працевлаштування і вимушений жити на
пенсію. Також, внаслідок перенесеного
стресу, у позивача розвинувся страх
перед автомобілями та страх за своє
життя при пересуванні автомобільними
дорогами. На підставі вищезазначеного,
позивач моральну шкоду оцінює у 25000
(двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп.

До початку розгляду справи
відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, в якому просив стягнути з
ОСОБА_1 на його користь спричинену
матеріальну шкоду в розмірі 870
(вісімсот сімдесят) грн. 00 коп. та
моральну шкоду в розмірі 6000 (шість
тисяч) грн. 00 коп. Свої вимоги мотивує
тим, що внаслідок протиправних дій
ОСОБА_1 його автомобіль було
пошкоджено, а ним понесено витрати у
розмірі франшизи на суму 870 (вісімсот
сімдесят) грн. 00 коп. відповідно до
договору страхування. Вина ОСОБА_1 у
заподіянні шкоди ОСОБА_2
підтверджується: постановою
заступника начальника СВ
Макарівського РВ ГУМВС України в
Київській обл. Голумбовського Д.Г. від 27
липня 2011 року, довідкою інспектора
взводу Києво-Святошинського ДПС при
УДАІ ГУМВС України в Київській обл.
Скрипника М.О. від 15 червня 2011 року №
8825223, постановою судді Макарівського
районного суду Київської обл. Устимчук
М.Ю. від 05 жовтня 2011 року. Розмір
фактичних витрат на ремонт автомобіля
підтверджується договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 649Г-а/11К(П) від 16 березня 2011
року та актом виконаних робіт № Н3а-034173
від 29 липня 2011 року. Моральна шкода,
заподіяна позивачу за зустрічним
позовом, полягає у незручностях і
труднощах, пов'язаних з пошкодженням і
тривалим ремонтом його автомобіля,
душевних хвилюваннях з приводу ДТП та
поїздок до Макарівського РВ ГУМВС
України в Київській обл. для дачі
пояснень. На підставі вищезазначеного,
позивач за зустрічним позовом моральну
шкоду оцінює у 6000 (шість тисяч) грн. 00
коп.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 свої позовні
вимоги підтримав повністю, просив
позов задовольнити, а зустрічний позов
залишити без задоволення.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому
засіданні первісний позов підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, якими він їх обґрунтовує, і
просив позов задовольнити. Зустрічний
позов просив залишити без задоволення.
При цьому зазначив, що вимоги ОСОБА_2 не
підтверджуються жодним доказом.
Постановою судді Макарівського
районного суду Київської обл. вину
ОСОБА_1 не встановлено. Також, на
підтвердження моральної шкоди
позивачем за зустрічним позовом не
надано жодного доказу.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в
судовому засіданні проти первісного
позову заперечував та просив його
залишити без задоволення, свій позов
підтримав та просив його задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти
первісного позову заперечував, просив
залишити його без задоволення, а
зустрічний позов підтримав і просив
його задовольнити. При цьому зазначив,
що в діях відповідача за первісним
позовом відсутній склад злочину,
передбаченого ст. 286 КК України, та
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України. Натомість, постановою
судді Макарівського районного суду
Київської обл. встановлено вину
позивача за первісним позовом у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України. Крім того зазначив, що ДТП
сталося через те, що ОСОБА_1,
знаходячись в стані сильного
алкогольного сп'яніння, намагався
перейти дорогу, не врахувавши при цьому
відстань зупиночного шляху автомобіля,
яким керував ОСОБА_2, а останній, в свою
чергу, його не бачив через умови
недостатньої видимості, а коли побачив,
то застосувати екстрене гальмування
вже не мав можливості.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, встановив наступне.

13 червня 2011 року з вини пішохода ОСОБА_1
сталась дорожньо-транспортна пригода,
під час якої водій автомобіля
«Рено-Логан», д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_2
здійснив на нього наїзд. В результаті
даної ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні
ушкодження, а автомобіль «Рено-Логан»,
д.н.з. НОМЕР_4, - механічні пошкодження.

Відповідно до постанови заступника
начальника СВ Макарівського РВ ГУМВС
України в Київській обл.
Голумбовського Д.Г. від 27 липня 2011 року
відмовлено в порушенні кримінальної
справи відносно водія автомобіля
«Рено-Логан», д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_2 за
відсутністю в його діях складу злочину,
передбаченого ст. 286 КК України. Також
перевіркою встановлено, що ОСОБА_1
отримав тілесні ушкодження під час
виходу на смугу руху автомобіля
«Рено-Логан», д.н.з. НОМЕР_4 (який рухався
не більше 60 км/год) по автодорозі
Київ-Чоп (с. Небелиця) в нічний час (22
год. 20 хв.), знаходячись в стані сильного
алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1
намагався перейти дорогу зліва направо
відносно руху автомобіля, але не
врахував відстань зупиночного шляху
авто. Водій автомобіля «Рено-Логан»,
д.н.з. НОМЕР_4, технічної можливості щодо
застосування екстреного гальмування
не мав, тому здійснив наїзд на ОСОБА_1,
який раптово опинився на проїзній
смузі.(а.с. 78)

Згідно з довідкою інспектора взводу
Києво-Святошинського ДПС при УДАІ
ГУМВС України в Київській обл.
Скрипника М.О. від 15 червня 2011 року №
8825223, дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок порушення правил
маневрування ОСОБА_1(11 а.с)

Крім того, постановою судді
Макарівського районного суду
Київської обл. Устимчук М.Ю. від 05
жовтня 2011 року встановлено вину ОСОБА_1
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України, та закрито провадження по
справі у зв'язку із закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення.(86 а.с.)

Згідно із виписками з історії хвороби
ОСОБА_1 від 13 червня 2011 року № 3809-682 та
від 20 вересня 2011 року № 6081-1110,
складеними та підписаними лікуючим
лікарем ОСОБА_7, завідуючим відділенням
Тищенко Г.Д. та заступником головного
лікаря Йовенко А.А. хірургічного
відділення № 1 Макарівської
Центральної районної лікарні, - ОСОБА_1
19 травня 2011 року в Центральній районній
лікарні МОС оперував праву ключицю, із
встановленням спиці. 13 червня 2011 року
при ДТП ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, був
доставлений до Макарівської ЦРЛ із
діагнозом: Поєднана травма. ЗЧМТ. Забій
головного мозку легкого ступеня.
Забійні рани голови. Закритий перелом
нз правої стегнової кістки зі
зміщенням уламків. Закритий уламковий
перелом с/з обох кісток правої гомілки
зі зміщенням уламків. Консолідуючий
перелом лівої ключиці з наявністю
мігруючої спиці Ілізарова.
Травматичний шок 2 ст. Постгеморагічна
анемія 1 ст. Випискою з історії хвороби
ОСОБА_1 (на МСЕК) від 16 жовтня 2011 року за
№ 6862-1267 підтверджено особливості травм
із відповідним хірургічним
втручанням.(12-17 а.с.)

Згідно із п. п. 8, 10 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 649Г-а/11К(П) від 16 березня 2011
року, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «СК
«АХА Страхування», автомобіль
«Рено-Логан», д.н.з. НОМЕР_4,
застрахований на суму 87000,00 гривень із
утриманням 1 % франшизи від страхової
суми, тобто 870,00 гривень.(51-59 а.с.)

Згідно з Актом виконаних робіт №
Н3а-034173 від 29 липня 2011 року ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Інститут Транспорту
Нафти» сплачено франшизу у розмірі 870,00
грн.(50 а.с.)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України гарантоване
право особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Пунктом 3 частини 2 ст. 23 ЦК України
встановлено, що моральна шкода полягає
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Аналізуючи положення ст.ст. 23, 26-1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», слід зробити висновок, що
відшкодування потерпілому моральної
шкоди з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст.
23 ЦК України, проводиться в розмірі,
визначеному судом, особою, яку визнано
винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено,
що моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 № 4, при завданні
шкоди джерелом підвищеної небезпеки на
особу, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, не може
бути покладено обов'язок з її
відшкодування, якщо вона виникла
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК
України). Під непереборною силою слід
розуміти, зокрема, надзвичайні або
невідворотні за даних умов події (пункт
1 частини першої статті 263 ЦК України),
тобто ті, які мають зовнішній характер.
Під умислом потерпілого слід розуміти,
зокрема, таку його протиправну
поведінку, коли потерпілий не лише
передбачає, але і бажає або свідомо
допускає настання шкідливого
результату.

Судом встановлено, що в діях
відповідача за первісним позовом
відсутні склад злочину, передбаченого
ст. 286 КК України, та склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України.
Натомість, постановою судді
Макарівського районного суду
Київської обл. Устимчук М.Ю. від 05
жовтня 2011 року встановлено вину
позивача за первісним позовом у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України. Крім того, постановою
заступника начальника СВ
Макарівського РВ ГУМВС України в
Київській обл. Голумбовського Д.Г. від 27
липня 2011 року про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_2
встановлено, що ОСОБА_1 під час згаданої
ДТП перебував у стані алкогольного
сп'яніння, що свідчить про
протиправність його поведінки.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
відшкодування ОСОБА_2 матеріальних
збитків та моральної шкоди, завданих
ОСОБА_1 внаслідок ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що позивач за
зустрічним позовом поніс фактичні
витрати у розмірі франшизи на суму 870
(вісімсот сімдесят) грн. 00 коп.

Таким чином, позивачу за зустрічним
позовом внаслідок ДТП, що сталося з
вини відповідача за зустрічним
позовом, завдано майнову шкоду, яка
підлягає відшкодуванню.

Що стосується вимог позивача за
зустрічним позовом про відшкодування
моральної шкоди, то судом встановлено,
що вони є необґрунтованими та не
підтверджуються жодним доказом по
справі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15,
57, 60, 61, 64, 123, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_3, шкоду в розмірі 870 (вісімсот
сімдесят) гривень.

У задоволенні іншої частини зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Апеляційна скарга на рішення
суду подається Апеляційному суду м.
Києва через Оболонський районний суд
м. Києва.

Суддя:
В.В. Великохацька