Справа № 135/427/14-ц
Провадження у справі № 6/135/14/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014
Ладижинський міський суд Вінницької
області

в складі:

головуючої судді
Патраманського І.О..,

при секретарі
Марченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця державної виконавчої служби
по м. Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2014 року державний виконавець
державної виконавчої служби по м.
Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням
щодо обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2.

Подання мотивоване тим, що на виконанні
у відділі ДВС перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги №2-356/07 від 13.05.2007 року
Ладижинського міського суду
Вінницької області про стягнення боргу
по аліментам з ОСОБА_2 на суму 20500 грн..
Боржник у добровільному порядку судові
рішення не виконує, майна не має,
ухиляється від їх виконання.

У судове засідання державний
виконавець ВДВС по місту Ладижину
Тростянецького МРУЮ ОСОБА_1 не з'явився,
але подав заяву, в якій просив
розглянути справу без його участі.
Подання підтримує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснювалося.

З урахуванням подання та доданих до
нього матеріалів, суд визнає за
необхідне відмовити в його задоволенні
з таких підстав.

Випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України визначено в
Законі України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» (далі Закон).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті. Тимчасове затримання або
вилучення паспорта в таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право в разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника
фізичної особи або керівника боржника
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України лише за поданням державного
виконавця, обов'язково погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, за умови доведення
та документального підтвердження
факту ухилення боржника, який має
паспорт для виїзду за кордон і з цією
метою має намір та реальну можливість
вибути за межі України, від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 28.02.2014 року загальний борг по
виконавчих документах становить 20500
грн..

31.08.2007 року відкрито виконавче
провадження.

Проте відомості про вручення боржнику
постанови про відкриття виконавчого
провадження та про його ухилення від
виконання судового рішення відсутні.

Крім того, згідно 11.1.4 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, що набрала чинності з 17 квітня
2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5. Ця Інструкція
містить окремий розд. XI "Обмеження у
праві виїзду за межі України та
заборона в'їзду в Україну", в якому
передбачено, що про направлення до суду
подання щодо встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду державний
виконавець повідомляє боржника.
Всупереч зазначеному матеріали
виконавчого провадження не містять
відомостей про повідомлення боржника
про направлення даного подання до суду,
що порушує його процесуальні права.

Інші документи, які б підтверджували
вчинення виконавцем дій по виклику
боржника та виявленню належного йому
майна з метою забезпечення виконання
судових рішень, в матеріалах даної
справи відсутні, а тому й немає підстав
стверджувати про наявність в даному
випадку факту ухилення ОСОБА_2 від
виконання зобов'язань по вимозі зі
сплати боргу №2-356/07, покладених на
нього, та його намір вибути за межі
України з метою невиконання цієї
вимоги, доведення якого є обов'язковою
умовою для встановлення щодо боржника
тимчасового обмеження права виїзду за
межі України.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
боржник умисно ухиляється від
виконання обов'язку сплатити кошти в
матеріалах справи немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, однак
державним виконавцем не надано суду
доказів того, що ним було вичерпано
весь передбачений зазначеним Законом
перелік заходів щодо примусового
виконання судових рішень або всі вони
виявилися безрезультатними.

Матеріали виконавчого провадження не
містять необхідності вчинення
державним виконавцем дій у межах
наданих йому ст. 11 вказаного Закону
прав і повноважень при здійсненні
виконавчого провадження по стягненню
коштів з боржника, а також доцільності
та ефективності встановлення щодо
останнього обмеження у праві виїзду за
межі України.

Застосування таких обмежень може мати
місце лише у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

За таких обставин справи, суд вважає, що
наведені в поданні державного
виконавця обставини і додані до неї
документи не грунтуються на вимогах
закону і не можуть бути в даному
випадку визнані такими, що свідчать про
умисне ухилення боржника від виконання
судових рішень в контексті положень ст.
377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і вїзду в
Україну громадян України» та ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та його намір виїхати за
межі України з метою уникнення
виконання судових рішень.

Крім того, до матеріалів подання не
надано документів, як б засвідчували
особу боржника, зокрема, дату і місце
народження, зареєстроване місце
проживання, відомості про наявність у
боржника права на виїзд ( про видачу
паспорта громадянина України для
виїзду).

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що правові підстави для
встановлення щодо ОСОБА_2 тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України відсутні, а подання державного
виконавця є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання
державного виконавця державної
виконавчої служби по м. Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя