Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1235/14
Головуючий у 1-й інстанції: Руднєв О.О.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 29
листопада 2005 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Запорізької
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА :

22 липня 2005 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
на підставі пункту 1 статті 273 ЦПК
України, статей 1233,1268 ЦК України
звернулись до суду з заявою до
Запорізької міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
після матері ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла їх мати - ОСОБА_7. За життя мати
оформила заповіт, згідно якого кожному
з них заповіла по 1/6 частці будинку
АДРЕСА_3.

У встановлений законом строк вони не
звернулись до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини, однак
прийняли її фактично, оскільки
постійно проживали у спірному будинку
та проживають по теперішній час.

Посилаючись на викладені обставини,
просили встановити факт прийняття ними
спадщини після смерті їх матері ОСОБА_7

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 29 листопада 2005 року
встановлено факт прийняття ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 спадщини у вигляді 1/6
частини будинку АДРЕСА_3, після матері
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

25 листопада 2013 року ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу на вказане рішення.

Відповідно до листа Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 29
листопада 2013 року матеріали цивільної
справи № 2-4326/05 за 2005 рік за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Запорізької
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини знищені відповідно
акту № 10 від 26 січня 2012 року на підставі
переліку судових справ і документів,
які утворюються в діяльності суду і не
підлягають зберіганню.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 24 січня 2014 року на
підставі статті 408 ЦПК України
відновлено повністю втрачене судове
провадження по цивільній справі №
-4326/05, рішення Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2005
року по справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Запорізької міської
ради про встановлення факту прийняття
спадщини.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка в
апеляційній скарзі, посилаючись на
допущені судом першої інстанції
порушення норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, просить рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 29
листопада 2005 року скасувати та
ухвалити нове судове рішення, яким у
позові відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду Запорізької області
доповідь судді, вислухавши пояснення
ОСОБА_3, її представника, заперечення
ОСОБА_5, ОСОБА_4, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам ухвалене у
справі рішення не відповідає.

Задовольняючи позов і встановлюючи
факт прийняття ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
спадщини у вигляді 1/6 частини будинку
АДРЕСА_3 кожним, після їх матері ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, суд першої
інстанції виходив із доведеності того,
що позивачі фактично прийняли
спадщину, оскільки на момент смерті
спадкодавця проживали разом з ним.

З такими висновками погодитися не
можна, оскільки суд при розгляді справи
допустив порушення норм матеріального
і процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Судом з'ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
ОСОБА_7, яка за життя, 23 квітня 1999 року,
склала заповіт, посвідчений держаним
нотаріусом Шостої Запорізької
державної нотаріальної контори, і
заповіла ? частину жилого будинку
АДРЕСА_3 ОСОБА_3, по 1/6 частині вказаного
будинку ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 ( а. с. 35-36
).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частинами другою - четвертою статті 1273
цього Кодексу.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК
України).

На момент відкриття спадщини у будинку
АДРЕСА_3 зі спадкодавцем проживала та
була зареєстрована ОСОБА_3, яка
фактично прийняла спадщину, а 01 липня
2005 року звернулася до нотаріальної
контори з заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за заповітом ( а.
с. 45-50 ).

ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 упродовж шести
місяців після відкриття спадщини до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини не зверталися. В
липні 2005 року в порядку окремого
провадження вони подали до суду заяву
про встановлення факту прийняття
спадщини, зацікавленою особою
зазначили Запорізьку міську раду.
Обґрунтовуючи свої вимоги заявники
зазначали, що фактично прийняли
спадщину, так як постійно проживали
разом зі спадкодавцем до дня його
смерті. Між тим, з наданих документів
вбачається, що ОСОБА_6 був
зареєстрований у АДРЕСА_4; ОСОБА_4 з 01
лютого 1978 року - у квартирі АДРЕСА_1;
ОСОБА_5 з 04 липня 1975 року - у квартира
АДРЕСА_2 ( а. с. 32-22,50-51 ).

Задовольняючи заяву про встановлення
факту прийняття спадщини, суд допустив
порушення норм матеріального права,
оскільки відповідно до положень статей
1269,1272 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк для подання ним
заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, на момент ухвалення
рішення законом не було передбачено
право спадкоємців встановлювати факт
прийняття ними спадщини.

В ході розгляду справи заявники не
міняли своїх вимог, незважаючи на це
суд першої інстанції, у порушення
положень статті 11 ЦПК України, вийшов
за межі заявлених вимог і визнав за
заявниками право власності на частку
спадкового майна ( а. с. 2 ).

При цьому суд виріши в питання про
права та обов'язки спадкоємця ОСОБА_3,
яка не була залучена до участі у справі.

З огляду на викладене, рішення суду
підлягає скасуванню на підставі
пунктів 2-4 частини 1, частин 2,3 статті 309
ЦПК України з ухваленням нового
рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 29 листопада 2005 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: