РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Дзержинський
міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В.В.,

при секретарі Пілюгіній
Г.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Хворова
А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засiданнi в залі суду м.Дзержинська
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
вiддiлення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області про стягнення
моральної шкоди, заподіяної умовами
виробництва,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
вiддiлення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області, в якому ставить
питання про стягнення з відповідача на
свою користь 200000 грн. у відшкодування
моральної шкоди завданої внаслідок
отримання трудового каліцтва та втрати
частини професійної працездатності.

В обґрунтування позову зазначив,
що з 20.05.1998 року по 03.10.2002 року позивач
перебував у трудових відносинах з
Державним підприємством
«Дзержинськвугілля», де працював у
відокремленому підрозділі «Шахта
імені Ф.Е.Дзержинського» вибійником 6
розряду з повним робочим днем на
підземній роботі.

13.04.2002 року після виконання
отриманого наряду зірвався до низу і
внаслідок падіння отримав травму
гомілки правої ноги, а саме, відкритий
оскольчатий перелом кісток гомілки
правої ноги, про що, після проведення
роботодавцем розслідування, 15.04.2002 року
складено Акт №32 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом по формі Н-1.

По закінченню лікування позивач
був направлений для проходження
обстеження до Обласної
профпаталогічної медико - соціальної
експертної комісії, яка після
проведення огляду встановила позивачу
ступінь втрати професійної
працездатності в зв'язку з отриманням
трудового каліцтва на рівні 80% та
встановлена друга група інвалідності,
а за результатами повторного огляду,
проведеного 26.10.2004 року, зазначений
відсоток втрати професійної
працездатності встановлений позивачу
безстроково. Через це, ОСОБА_3 не міг
продовжувати роботу за професією та
був звільнений з підприємства за
станом здоров'я.

Внаслідок отриманого каліцтва,
позивачу завдано фізичних та моральних
страждань. Розмір завданої моральної
шкоди, яку позивач зазнає до
теперішнього часу з урахуванням її
тривалості, оцінює у 200000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача -
вiддiлення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області Хворов А.А. у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав. Зазначив, що відповідальності
вiддiлення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області не вбачається,
оскільки вважає моральну шкоду
недоведеною.

Вислухавши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи суд
дійшов наступного.

З 20.05.1998 року по 03.10.2002 року позивач
ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах
з Державним підприємством
«Дзержинськвугілля», де працював у
відокремленому підрозділі «Шахта
імені Ф.Е.Дзержинського» вибійником 6
розряду з повним робочим днем на
підземній роботі та був звільнений з
підприємства за станом здоров'я
наказом №82 від 19.10.2002 року у
відповідності до трудової книжки
НОМЕР_1 (а.с. 5,6).

Факти отримання зневічень та
професійного захворювання
підтверджено у суді: актом про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом від
15.04.2002 року за №32, згідно якого 13.04.2002
року був травмований (а.с. 7,8), а також
довідкою про результати визначення
ступеню втрати професійної
працездатності серії 2-18 АВ №077115 від
26.10.2004 року, згідно якої встановлена
друга група інвалідності та
встановлено 80% втрати професійної
працездатності безстроково (а.с. 9,10).

Згідно виписки з історії хвороби №4043
позивач ОСОБА_3 знаходився на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні ЦМС
м.Дзержинська з 02.04.2012 року по 18.04.2012
року через загострення травми,
отриманої на виробництві (а.с. 11-13).

Вiдповiдно до п."е" ст.21, ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року, який є
чинним з 01.04.2001 року, із змінами та
доповненнями від 22.02.2001 року, і діяв на
час спірних правовідносин, в разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законом порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну
працiвниковi внаслідок ушкодження його
здоров'я за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Із пояснень позивача та
матеріалів справи вбачається, що у 2002
року був травмований, йому було
встановлено професійне захворювання,
що спричинило йому моральну шкоду, яка
полягає в стражданнях у зв'язку з
втратою здоров'я, постійному фізичному
болю, у порушені життєвих зв'язків,
неможливості як раніше виконувати
роботу.

Доводи позивача про те що у нього
змінився стан життя не на краще
підтверджені у суді висновком
лікарської експертної комісії.

Вiдповiдно до п.3 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
сума страхової виплати за моральну
шкоду визначається у судовому порядку i
не може перевищувати двохсот розмiрiв
мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати,
незалежно від будь яких інших
страхових виплат.

Суд вважає, що сукупність
досліджених у судовому засiданнi
доказів є достатньою, допустимою i
належною для часткового задоволення
позову.

Cуд враховує ступінь втрати
працездатності, відчуття постійного
дискомфорту та фізичного болю,
порушення нормальних життєвих зв'язків
позивача, неможливість ведення
попереднього способу життя, в цілому
зміни життя позивача не на краще. Разом
з тим, вимога позивача про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 200000 грн. є завищеною, тому що
зазначена моральна шкода компенсована
виконанням державою зобов'язань у
відношенні тих виплат, що передбачені
ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Керуючись ст.41 Міжнародної конвенції
про захист прав людини та основних
свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), з
урахуванням глибини фізичних та
моральних страждань, погіршення
стану здоров'я, порушення звичних
життєвих зв'язків, керуючись принципом
розумності та справедливості, розмір
моральної шкоди варто зменшити до 25000
грн.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України
суд вирішує справи відповідно до
Конституції України, законів України
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Статтею 58 Конституції
України встановлено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, а відповідно
до ст.5 ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.

В судовому засіданні
встановлено, що відповідно до довідки
МСЕК про результати визначення ступеню
втрати професійної працездатності у
відсотках позивачу встановлено 80%
втрати працездатності та друга група
інвалідності, тобто правовідносини між
позивачем та ФССНВ виникли після
набрання чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який вступив у дію з 01
квітня 2001 року. Наявність закону, який
би скасовував відповідальність ФССНВ
за моральну шкоду, заподіяну умовами
виробництва, судом не встановлено.

За таких обставин, суд доходить
висновку про те, що позов ОСОБА_3 до
вiддiлення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області про стягнення
моральної шкоди, заподіяної умовами
виробництва слід задовольнити
частково. Стягнути з вiддiлення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
за спричинену шкоду здоров'ю на
виробництві 25000 (двадцять п'ять тисяч)
гривень. В iншiй частині позову ОСОБА_3
до вiддiлення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Дзержинську Донецької області слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України,
ст.ст. 21, 28, 34 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до вiддiлення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області про стягнення
моральної шкоди, заподіяної умовами
виробництва задовольнити частково.

Стягнути з вiддiлення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Дзержинську
Донецької області на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
за спричинену шкоду здоров'ю на
виробництві 25000 (двадцять п'ять тисяч)
гривень.

В iншiй частині позову ОСОБА_3 до
вiддiлення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Дзержинську Донецької області
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Донецької
області через суд міста Дзержинська
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: