Справа № 683/224/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до
Старокостянтинівської міської ради
про визнання права власності на частку
домоволодіння в порядку спадкування,

встановив:

В січні 2014 року ОСОБА_1 пред'явила позов
до Старокостянтинівської міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом на ? частину
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель по
АДРЕСА_1, що належала її матері ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.
Старокостянтинів, на підставі
свідоцтва про право власності на
будівлю, виданого житловим управління
Старокостянтинівського відділу
комунального господарства виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради 23 січня 1952 року на
підставі рішення Народного суду
Старокостянтинівського району від 26
грудня 1951 року. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що вона являється
спадкоємцем першої черги по закону до
майна померлої. В правовстановлюючому
документі невірно вказано прізвище
померлої як «ОСОБА_2» (це її дівоче
прізвище), замість прізвище «ОСОБА_2»,
оскільки на час набуття права
власності на зазначену частку
житлового будинку з надвірними
будівлями вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі і її прізвище
було «ОСОБА_2». Внести зміни в даний
правовстановлюючий документ неможливо
в зв'язку з смертю власника. За таких
обставин нотаріус відмовила їй в
оформленні спадкових прав, про що
винесла постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

Позивачка в попередньому судовому
засіданні підтримала обставини,
викладені в позовній заяві, в
обґрунтування заявлених позовних
вимог, та просила задовольнити позов.
Натомість, в судове засідання не
з'явилась, хоч про час і місце розгляду
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку, про що в
матеріалах справи є розписка про
одержання повістки. Її представник -
адвокат ОСОБА_3 подала до суду заяву,
якою просила справу розглянути без її
участі, підтримала позов та просила
його задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явилась, при цьому
про час і місце розгляду справи була
повідомлена у встановленому законом
порядку, про що в матеріалах справи
знаходиться поштове повідомлення.
Однак подала до суду заяву про те, що не
заперечує проти задоволення позовних
вимог та просила розглянути справу без
її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновків про наступне.

Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, хто його пережив та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старокостянтинові, про
що складено відповідний запис № 34
згідно даних свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Старокостянтинівського районного
управління юстиції Хмельницької
області ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зі змісту довідки, виданої КП «Єдиний
центр з розрахунків за комунальні
послуги» від 10 лютого 2011 року за № 0685
ОСОБА_2 на день смерті проживала та була
зареєстрована по АДРЕСА_1, в склад його
сім'ї входила її дочка ОСОБА_1
(позивачка).

Позивачка являється дочкою ОСОБА_2, що
підтверджується даними свідоцтва про
її народження серії НОМЕР_3, повторно
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Старокостянтинівського районного
управління юстиції у Хмельницькій
області 10 лютого 2011 року.

Таким чином, позивачка фактично
прийняла спадщину після смерті матері
ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
шляхом постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, що слідує із змісту її
паспортних даних, де в графі місце
проживання зазначено, що з 21 грудня 1979
року її місце проживання зареєстровано
по АДРЕСА_1, а також даними вищевказаної
довідки КП «Єдиний центр з розрахунків
за комунальні послуги» від 10 лютого 2011
року за № 0685.

14 лютого 2011 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до Старокостянтинівської
державної нотаріальної контори з
заявою про те, що вона згідно ч. 3 ст. 1268
ЦК України прийняла спадщину після
смерті матері ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старокостянтинові. На
підставі даної заяви заведена спадкова
справа до майна померлого за № 127/2011
року (витяг про реєстрацію в спадковому
реєстрі № 26128430, виданий
Старокостянтинівською державною
нотаріальною конторою 14 лютого 2011
року). За змістом матеріалів даної
спадкової справи вбачається, що
позивачка єдина хто прийняла спадщину,
інших спадкоємців немає. За даними
витягу зі спадкового реєстру
(заповіти/спадкові справи) № 26128339,
виданого Старокостянтинівською
державною нотаріальною конторою 14
лютого 2011 року, відсутня інформація про
наявність заповіту, посвідченого від
імені померлої ОСОБА_2

До складу спадкового майна після
смерті ОСОБА_2 увійшла ? частина
житлового будинку з відповідною
частиною надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, яка перейменована на АДРЕСА_1
згідно рішення 21 сесії міської ради від
23 листопада 2007 року за № 2 - за даними
довідки Старокостянтинівського бюро
технічної інвентаризації, оцінки та
реєстрації від 31 жовтня 2013 року за № 433)
м. Старокостянтинова Хмельницької
області, що на підставі свідоцтва про
право власності на будівлю, виданого
житловим управління
Старокостянтинівського відділу
комунального господарства виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради 23 січня 1952 року на
підставі рішення Народного суду
Старокостянтинівського району від 26
грудня 1951 року, на праві власності
належала померлій ОСОБА_2, яка в даному
правовстановлюючому документів
вказана, як «ОСОБА_2». 17 грудня 2012 року
дублікат даного свідоцтва про право
власності на будівлю видано виконавчим
комітетом Старокостянтинівської
міської ради замість зіпсованого для
ОСОБА_1

Право власності на дану нерухомість за
ОСОБА_2 на підставі дублікату свідоцтва
про право власності на будівлю
зареєстровано в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно 20
грудня 2012 року та видано витяг про
державну реєстрацію прав
Старокостянтинівським бюро технічної
інвентаризації, оцінки та реєстрації,
номер витягу 36863139, реєстраційний номер
12460191, номер запису 4977 в книзі 24.

Згідно даних копії актового запису про
шлюб № 22 від 17 жовтня 1937 року,
складеного виконавчим комітетом
Григорівської сільської ради
Старокостянтинівського району, ОСОБА_4
та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Після
шлюбу подружжя обрало спільне прізвище
«ОСОБА_2».

Постановою державного нотаріуса
Старокостянтинівської державної
нотаріальної контори від 26 грудня 2013
року за № 4664/02-31 позивачці відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на дану частину нерухомого
майна після смерті ОСОБА_2 в зв'язку з
тим, що в вищевказаному
правовстановлюючому документі власник
вказана «ОСОБА_2», а в свідоцтві про
смерть прізвище померлої вказано як
«ОСОБА_2» та в свідоцтві про народження
спадкоємця (позивачки) прізвище матері
зазначено також «ОСОБА_2». За таких
обставин неможливо беззаперечно
встановити приналежність
правовстановлюючого документу
спадкодавцю та перевірити відсутність
заборон та арештів цього майна.

Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року „Про судову практику у
справах про спадкування" за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права
на спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

У відповідності до даних відповіді
реєстраційної служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції 17 лютого 2014 року за
№ 10967160, інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, наданої реєстраційною
службою Старокостянтинівського
районного управління юстиції 17 лютого
2014 року за № 17875007 та відповіді
Старокостянтинівського бюро технічної
інвентаризації, оцінки та реєстрації
від 18 лютого 2014 року за № 19 щодо
заявленої позивачкою частини
домоволодіння відсутні відомості про
обмеження в його використанні.

За змістом інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, наданої реєстраційною
службою Старокостянтинівського
районного управління юстиції 17 лютого
2014 року за № 17877678, щодо спадкодавця
ОСОБА_2 також відсутні відомості про
обмеження.

У відповідності до матеріалів
технічного паспорта, виготовленого
Старокостянтинівським бюро технічної
інвентаризації, оцінки та реєстрації 29
жовтня 2013 року, дане домоволодіння
побудоване в 1900 році. На земельній
ділянці по АДРЕСА_1 розташовано
житловий будинок літер А-1, веранда
літер а-1, хлів літер Б-1, погріб літер В-1,
погріб літер г-1, хлів літер Д-1, хлів
літер Е-1, огорожа літер № 1, калітка
літер № -2.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Згідно з п.
1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України
визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Проаналізувавши зібрані у судовому
засіданні докази у їх сукупності, суд
приходить до переконання, що
спадкодавець ОСОБА_2 за свого життя
набула право власності на
вищевказану частину домоволодіння
відповідно до закону і зареєструвала
своє право власності у встановленому
законом порядку.

Приймаючи до уваги те, що позивачка є її
спадкоємцем за законом та прийняла
спадщину, однак не може оформити
право власності на вказане спадкове
майно у зв'язку з невірним зазначенням
даних про спадкодавця, як власника
заявленої частини домоволодіння, в
правовстановлюючому документі, а також
не може в адміністративному порядку
звернутися для усунення даної помилки,
так як власник помер, тому права
позивачки ОСОБА_1 підлягають захисту, а
наявність помилки не може бути
підставою відмови у захисті права
позивачки.

З огляду на вищевикладене позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 53, 59, 60, 209, 212, 214-215
ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2
ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, ст. 1216, ст. 1217, ст.
1218, ч. 1 ст. 1225, ст. 1241, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ,
ч. 1 ст. 1270, п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року „Про судову практику у
справах про спадкування",

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на ? частину житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель та споруд по
АДРЕСА_1 Хмельницької області в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
в м. Старокостянтинові Хмельницької
області.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Хмельницького області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в десятиденний строк з
дня ухвалення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя ___________