22-ц/772/818/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Курбатова І. Л.Категорія:
44Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голоти Л.О.,

суддів: Міхасішина І.В.,Войтко
Ю.Б.,

при секретарі: Агеєва Г.В.

за участю: представників апелянта
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

20 листопада 2013 року ОСОБА_5 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням у
зв'язку з відсутністю в ньому понад
шість місяців без поважних причин.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 29.01.2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_5
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати,
посилаючись на неповноту з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, їх недоведеність, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
та постановити рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

В судовому засіданні представники
апелянта підтримали апеляційну скаргу
та просили її задовольнити. Відповідач
заперечили щодо задоволення
апеляційної скарги вказуючи на
справедливість та законність рішення
суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Завданням апеляційного провадження
є перегляд за апеляційною скаргою
справи і судового рішення на предмет
правильності встановлення судом
першої інстанції обставин у справі та
застосування норм права.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлені наступні обставини.

11.03.1985 року ОСОБА_6 надано ордер НОМЕР_1
на право зайняття однієї кімнати в
квартирі АДРЕСА_1 із сімє»ю, що
становить дві особи ( вона та чоловік
ОСОБА_5) /а.с.12/

Як вбачається з рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 24.02.1999
року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позбавлено
батьківських прав стосовно
усиновленої ними у 1995 році дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.9/

Відповідно довідок ЖЕК № 15 від 10.10.2009
року та 15.09.2011 року ОСОБА_4 була
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 1991
року. /а.с.5,8/

Колегія суддів погоджується з
висновком міського суду про те, що
вселившись та зареєструвавшись у
спірній квартирі , як член сім»ї
наймача відповідачка у встановленому
законом порядку набула права
користування цією квартирою.

На підставі актів, складених комісією
в складі майстра МКП « ЖЕК № 15» ОСОБА_7
та юриста ОСОБА_9 від 01.11.2013 року та
23.01.2014 року ОСОБА_4 не проживає за
адресою АДРЕСА_1 з 1995 року. /а.с.11,35/

Висновок суду першої інстанції про те,
що дані акти є неналежними доказами
оскільки інформація викладена у них
суперечить рішенню Замостянського
районного суду м. Вінниці, яким ОСОБА_6
та ОСОБА_5 позбавили батьківських
прав стосовно неповнолітньої тоді
ОСОБА_4 лише 24.02.1999 року, колегія суддів
вважає обґрунтованим. Посилання
апелянта на те, що дитина ОСОБА_4 не
проживала у спірній квартирі ще до
ухвалення рішення суду про позбавлення
позивача та його нині покійну дружину
батьківських прав,належними доказами
не доведено. Чинним законодавством
передбачена можливість попереднього
від позбавлення батьківських прав
здійснення відібрання дитини від
батьків ( усиновлювачів) (ст.ст.164, 170 СК
України), однак дана дія має
здійснюватись за рішенням суду. Такого
рішення позивачем не надано.

Як вбачається з відповіді на запит суду
служби у справах дітей від 07.03.2014 року №
19 ОСОБА_4 перебувала на обліку
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, у службі у
справах дітей Немирівської РДА
Вінницької області та була вихованкою
Ситковецької загальноосвітньої
школи-інтернату І-ІІ ступенів для дітей
-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування. /а.с. 62/

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_4 вибула із спірної квартири у 1995
році у зв'язку з влаштуванням її до
закладу для дітей, позбавлених
батьківського піклування.

Як вбачається із відповіді ПТУ № 14 смт.
Вороновиця від 24.03.2014 року ОСОБА_4
навчалась в училищі з 01.09.2007 року по
26.06.2009 рік.

Після закінчення навчання була
працевлаштована на фабрику «
Володарка» м. Вінниця та забезпечена
гуртожитком. З 2010 року ОСОБА_4 проживала
в Жмеринському соціальному гуртожитку.
/а.с. 71/

Згідно ст. 71 ЖК України ( в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) житлове приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем або членом його сім»ї понад
шість місяців у випадку поміщення
дітей на виховання в державний дитячий
заклад, до родичів, опікуна чи
піклувальника - протягом усього часу їх
перебування в цьому закладі, у родичів,
опікуна чи піклувальника, якщо в
жилому приміщенні, з якого вибули
діти, залишились проживати інші члени
сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів
сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Посилання апелянта на те, що після
позбавлення позивача батьківських
прав ОСОБА_4 перестала бути членом його
сім»ї, колегія суддів вважає
безпідставними, з огляду на те, що так
як усиновлення не було скасовано та не
визнавалось недійсним, тому права і
обов'язки, що виникли у зв'язку з
усиновленням між дитиною і
усиновлювачами не припинились.

Оскільки на час вибуття відповідачки
із спірної квартири (1995 рік) в ній
залишались проживати члени її сім»ї (
усиновлювачі), тому за відповідачкою
зберігалось право користування
житловим приміщенням протягом усього
часу перебування її у дитячому,
навчальних закладах.

На підставі оглянутої у судовому
засіданні копії довідки Вінницького
БТІ колегією суддів встановлено, що
ОСОБА_4 власного житла немає.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила,
що цікавилась подальшим життям її
усиновителів. Так як іншого житла вона
не має, влітку 2013 року з наміром
подальшого проживання приходила за
адресою колишнього свого місця
проживання: АДРЕСА_1, але двері їй ніхто
не відчинив. Неодноразово, зі слів
відповідачки, вона зверталась у
соціальні служби щодо роз'яснення їй її
подальших дій по вирішенню житлового
питання, де їй було роз'яснено право на
реєстрацію у даному квартирі.

На підтвердження даного факту свідчить
довідка про склад сім»ї та розмір
платежів за житлово-комунальні
послуги, у відомостях якої вказано, що
реєстрація ОСОБА_4, як члена сім»ї
наймача ОСОБА_5 здійснювалась вже за
даними її паспорта. / а.с 6/

Враховуючи, що відповідачка не має
іншого постійного місця проживання, не
проживає у спірній квартирі більше 6
місяців з поважних причин ( перебування
у дитячому та навчальних закладах,
перешкоди у вільному доступі до
квартири та необізнаність у вирішенні
даних питань), інтересу до квартири не
втратила, колегія суддів приходить
висновку, що суд першої інстанції
вірно застосував закон, що поширюється
на ці правовідносини, повно з»ясував
обставини, що мають значення для справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає,
що доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду, а відтак не
дають підстав для висновку про
незаконність прийнятого судом першої
інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
29.01.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Міхасішин І.В.

Войтко Ю.Б.