Справа №576/307/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сапон О. В.Номер провадження
22-ц/788/629/14 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Маслова В. О., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 26 лютого 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3

про стягнення аліментів на сина, що
продовжує навчання,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 26 лютого 2014
року позов ОСОБА_4 задоволений
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/5
частини від всіх видів його заробітку,
щомісячно, на сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
починати з 06 лютого 2014 року на користь
матері, ОСОБА_4, до закінчення ним
навчання, але не більше ніж до
досягнення віку 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_3 243 гри. 60 коп. судового
збору.

У рішенні зазначено про те, що рішення в
межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про зміну рішення суду з тих підстав, що
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, що у справі
не були доведені обставини, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та що
судом були порушені норми
матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі,
запис про розірвання їх шлюбу був
зроблений в книзі реєстрації розірвань
шлюбів 16 січня 2009 року ( а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох синів :
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3).

На даний час ОСОБА_5 навчається на 2
курсі, на денному відділенні,
Інституту екологічної безпеки
Національного авіаційного
Університету у м. Києві (а.с. 5).

ОСОБА_3 сплачує аліменти на
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини доходу
щомісячно (а.с. 17-18).

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач взмозі виплачувати
аліменти на повнолітнього сина на
період його навчання у розмірі 1/5
частини усіх видів заробітку, щомісяця
.

Проте колегія суддів вважає, що з таким
висновком суду погодитись не можна,
оскільки він зроблений без повного
врахування всіх обставин справи та
положень ч. 1 ст. 199 СК. При цьому
виходить з наступного.

Відповідно до положень ЦПК України :

ст. 10 ЦПК - 1. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. 2. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. 3. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

ст. 11 ЦПК -1. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. 2. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

ст. 60 ЦПК - 1. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. 3.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. 4. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 199 СК України 1. Якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. 2. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. 3. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України передбачено : 1.
Суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. 2. При
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
наявності обов'язку батьків утримувати
повнолітнього сина, який продовжує
навчання. При визначенні щомісячної
суми аліментів в розмірі 1/5 частини від
всіх видів його заробітку, суд врахував
майновий стан сторін, наявність у
відповідача постійного місця роботи,
його можливість надання матеріальної
допомоги.

Проте колегія суддів не може
погодитись у повній мірі з таким
висновком суду, так як він зроблений у
зв'язку з невірною оцінкою доказів у
справі та з порушенням вимог ч.3 ст. 199 СК
України.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_3 пояснив, що син ОСОБА_5
навчається на бюджетній основі та
отримує стипендію біля 700-800 грн. У свій
час навчальний заклад був обраний
сином з урахуванням бажання діда і баби
як з боку відповідача, так і діда і баби
з боку позивачки матеріально
допомагати онуку у навчанні, оскільки
ні його, відповідача, доходи, ні доходи
позивачки не дозволили б забезпечити
навчання сина у такому навчальному
закладі. Саме завдячуючи матеріальній
допомозі батьків відповідача і
позивачки їх син ОСОБА_5 навчається в
даний час в Інституті екологічної
безпеки Національного авіаційного
Університету.

ОСОБА_3 також пояснив, що він являється
державним службовцем, а тому за законом
не має права отримувати будь-якого
іншого доходу, окрім своєї заробітної
плати. З урахуванням сплати ним 1/4
частини заробітку на неповнолітнього
сина він не має можливості надавати
повнолітньому сину матеріальну
допомогу у розмірі, визначеному судом -
1/5 частини заробітку.

Колегія суддів вважає, що такі доводи
ОСОБА_3 заслуговують на увагу. В той же
час на їх спростування позивачка
будь-яких доказів не надала.

За наведених обставин у суду першої
інстанції не було достатніх підстав
для стягнення з відповідача аліментів
в розмірі 1/5 частини від його заробітку
(доходу), щомісяця, так як відповідно до
ч.3 ст. 199 СК України батько зобов'язаний
утримувати повнолітнього сина, який
продовжує навчання до досягнення
двадцяти трьох років, але лише за умови,
що він взмозі надавати таку
матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не навів мотивів на
обґрунтування свого висновку про те, що
за наявності місячного доходу у
розмірі нарахованої заробітної плати
2763 грн. та обов'язку сплачувати на
неповнолітнього сина аліменти в
розмірі 1/4 частини заробітку,
відповідач взмозі надавати
матеріальну допомогу повнолітньому
сину у розмірі 1/5 частини заробітку.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає зміні.
З ОСОБА_3 на користь позивачки
підлягають стягненню аліменти на
повнолітнього сина у розмірі 1/7 частини
від його заробітку (доходу), щомісячно,
так як у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції ОСОБА_3 визнав,
що саме таку суму матеріальної
допомоги він взмозі надавати сину на
час його навчання.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, пп.3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 26 лютого 2014
року в частині визначення розміру
аліментів змінити, виклавши другий і
третій абзаци резолютивної частини
рішення в наступній редакції :

"Стягнути з 06 лютого 2014 року з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4
аліменти на сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/7 частини від його заробітку
(доходу), щомісячно, до закінчення
навчання сина, ОСОБА_5, але не більше,
ніж до досягнення ним 23 років".

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -