У Х В А Л А

07 березня 2014 року суддя Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області Хараджа О.О., ознайомившись у м.
Маріуполі із цивільною справою за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення батьківства, стягнення
аліментів на утримання дитини та
дружини, а також із заявою ОСОБА_2 про
забезпечення позову, -

В С Т А Н О
В И В :

У провадженні Іллічівського райсуду м.
Маріуполя знаходиться цивільна справа
за позовною заявою ОСОБА_2, в якій вона
просить визнати відповідача батьком
своєї доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
стягнути з нього на її користь аліменти
на утримання доньки у розмірі 1/4
частини від усіх видів його заробітку
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, на її утримання у розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку
щомісяця на період вагітності та до
досягнення донькою трьох років, а також
стягнути кошти, витрачені на ліки в
період вагітності.

ОСОБА_2 звернулась до Іллічівського
райсуду м. Маріуполя із заявою про
забезпечення позову, в якій просить
тимчасово обмежити відповідача ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за кордон
до виконання зобов'язань або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, а також зобов'язати
адміністрацію Державної прикордонної
служби України вжити заходів щодо
тимчасового затримання та вилучення
наявних у відповідача паспортів.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2
зазначила, що предметом розгляду
цивільної справи, що перебуває у
провадженні суду, є стягнення значної
суми матеріальних коштів. Відповідач
до теперішнього часу не вжив жодних
заходів до сплати хоча б якоїсь
частини, до судового засідання за
викликом не з'являється, як і на
проведення призначеної судом
судово-генетичної експертизи для
визначення батьківства дитини. У
зв'язку з тим, що в теперішній час на
території України склалась
надзвичайна ситуація, деякі українці
виїжджають за межі України в якості
біженців. Вважає, що відповідач для
ухилення від цивільної
відповідальності може виїхати за межі
країни, що ускладнить виконання
рішення суду. За таких обставин просила
задовольнити її вимоги.

Суд, дослідивши заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову, вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України №
3857-XII "Про порядок виїзду з України та
в'їзду в Україну громадян України" (далі
- Закон № 3857-XII) громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті. Зокрема
пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" передбачено
можливість обмеження виїзду з України
громадян, щодо яких подано цивільний
позов до суду, до закінчення
провадження у справі.

Між тим, не можна ототожнювати питання
тимчасового обмеження боржників у
праві виїзду за межі України із видами
забезпечення позову, не беручи до
уваги, що повноваження судів першої
інстанції при вирішенні цивільних
справ визначені цивільним
процесуальним кодексом України, у тому
числі повноваженнями щодо вжиття
заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК) суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом види забезпечення позову.
Перелік видів забезпечення позову
визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів
такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не
передбачено вжиття судом тимчасового
обмеження особи у праві виїзду за межі
України.

Тому, враховуючи, що в цивільному
процесі відсутня правова норма, яка б
надавала суду повноваження в порядку,
передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК,
застосовувати такий вид забезпечення
позову, як тимчасове обмеження у виїзді
за межі України, суд не може
застосовувати зазначений спосіб
забезпечення позову на стадії розгляду
цивільної справи про виконання
зобов'язань (а даному випадку стягнення
аліментів), оскільки це порушує норми
ЦПК та свідчить про вихід суду за межі
своїх процесуальних повноважень,
порушення принципу верховенства права,
проголошеного Конституцією, та вимог
ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи
судом, встановленим законом.

Заявниця у заяві посилається на пункт 2
ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII, яким передбачено
можливість тимчасового обмеження у
виїзді з України, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші неврегульовані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Проте за змістом цього пункту
можливість обмеження у виїзді не
пов'язується з розглядом цивільних
справ, а передбачається така
можливість для громадян суб'єктів
цивільних відносин, які мають
неврегульовані відносини до судового
розгляду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що вирішення судом питання
про обмеження у виїзді за межі України
можливе тільки у порядку, визначеному
ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного
виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону
№ 606-XIV «Про виконавче провадження» у
зв'язку з ухиленням боржника від
виконання судового рішення чи рішення
іншого органу, що перебуває на
виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

З цих підстав у задоволенні заяви про
забезпечення позову шляхом
тимчасового обмеження відповідача у
праві виїзду за кордон слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И
В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція в
апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя
протягом 5 днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. О. Хараджа