справа № 208/5057/13-ц
№ провадження 2/208/1104/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

28 лютого 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська, Дніпропетровської
області у складі головуючого, судді
Ізотова В.М., при секретарі Кушта І.О., за
участю представника позивача
Криворучка СМ., відповідача ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_2 та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансові
Перспективи» «про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет застави»,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 02.06.2006
року між Акціонерним комерційним
банком «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого стало Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
Банк надав а ОСОБА_2 отримав кредит у
сумі 48750,00 доларів США з кінцевим
терміном повернення до 02.06.2011 року.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, між АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ОСОБА_2 02.06.2006 року був укладений
договір застави, за яким відповідач
ОСОБА_2 передав у заставу належний йому
на праві власності автомобіль Infmiti, 2006
року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний
реєстраційний № НОМЕР_2.

02.02.2012 року ПАТ «Сведбанк» уклало з
TOB «Вердикт Фінанс» договори
факторингу та відступлення прав за
договором застави, згідно з якими ПАТ
«Сведбанк» відступив TOB «Вердикт
Фінанс» свої права вимоги по кредитним
договорам від боржників та за
договорами застави рухомого майна.

30.04.2012 року TOB «Вердикт Фінанс»
уклав з TOB "Фінансові Перспктиви"
договір поруки, згідно з яким обсяг
відповідальності поручителя перед
кредитором за невиконання ОСОБА_2
кредитного договору від 02.06.2006 року,
становить 2000 грн.

Посилаючись на те, що, у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним
договором, станом на 30.04.2013 року
утворилася заборгованість по кредиту в
розмірі 36048,41 дол. США, що за курсом НБУ
станом на 30.04.2013 року є еквівалентом
288134,95 грв., позивач просить стягнути з
відповідачів заборгованість за
кредитним зобов'язанням та в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернути стягнення на
предмет застави шляхом продажу
заставленого автомобіля з укладенням
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням TOB «Вердикт Фінанс» всіх
необхідних повноважень для здійснення
продажу предмета застави.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, посилаючись
на обставини зазначені в позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
позов не визнали, пояснивши суду, що,
дійсно, 02.06.2006 року між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір за умовами
якого банк надав а ОСОБА_2 отримав
кредит для придбання нового автомобіля
в сумі 48750,00 доларів США які
зобов'язався щомісячними виплатами
повернути до 02.06.2011 року. ОСОБА_2 кредит
погашав, але в зв'язку зі зміною
кредитодавця, про що він не був
повідомлений, він не знав кому і на який
рахунок вносити внески. Крім того,
позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом з пропуском позовної давності,
що є підставою для відмови у позові.
Позивачем при розрахунку неустойки не
додержано вимог закону щодо
необхідності нарахування пені в межах
річного строку позовної давності.
Позивачем не надано суду
обґрунтованого розрахунку
заборгованості та не надано довідки
НБУ про курс валют та розрахунку з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом встановленим НБУ
на день відступлення права вимоги, на
день подачі позовної заяви, а також на
день розгляду справи. Оскільки
позивачем невірно заявлено суму
заборгованості, ОСОБА_2 позбавлений
можливості звернутися з зустрічним
позовом про зменшення розміру
неустойки яка значно перевищує розмір
збитків. З урахуванням зазначеного
просили у задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача TOB "Фінансові
Перспективи" в судові засідання не
з'явився, хоча про час та місце
проведення судових засідань був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, що дозволило
суду провести розгляд справи за його
відсутності.

Вислухавши учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази у їх
сукупності, суд прийшов до наступного
висновку.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, згідно зч. 1 ст. 131 ЦПК України
сторони зобов'язані подати свої докази
чи повідомити про них суд до початку
розгляду справи по суті.

Сторони розпорядились своїми правами
за власним розсудом, вказали, що надали
суду всі наявні в них докази, від
подання інших доказів відмовились і
просили розглянути справу за наявними
матеріалами, тому суд розглянув справу
на підставі тих доказів, які є в
матеріалах справи.

Під час розгляду даної справи судом
були створені всі умови для реалізації
прав та обов'язків учасниками судового
розгляду, у тому числі й в частині
подання ними доказів та заявления
клопотань.

З матеріалів справи вбачається, що
02.06.2006 року між Акціонерним комерційним
банком «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого стало Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 2607/0606/61-003, за
умовами якого Банк надав а ОСОБА_2
отримав кредит у сумі 48750,00 доларів США
з кінцевим терміном повернення до
02.06.2011 року.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, між АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ОСОБА_2 02.06.2006 року був укладений
договір застави № 2607/0606/61-Z-3, за яким
відповідач ОСОБА_2 передав у заставу
належний йому на праві власності
автомобіль Infiniti, 2006 року випуску, кузов
№ НОМЕР_1, державний реєстраційний №
НОМЕР_2. Сторони дійшли згоди, що
вартість предмета застави складає 65258,00
доларів США, що за курсом НБУ на день
укладання договору становить у
еквіваленті 329552,90 грв.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Позивач стверджує, що невиконання
відповідачем ОСОБА_2 кредитних
зобов'язань призвело до виникнення
заборгованості по кредиту яка, станом
на 30.04.2013 року становить 36048,41 дол. США,
що за курсом НБУ СТАНОМ на 30.04.2013 року є
еквівалентом 288134,95 грв. і складається з:
19769,17 дол США - заборгованість за
кредитом; 6859,43 дол США -заборгованість
по відсоткам; 9419,81 дол США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором та просить звернути
стягнення зазначеної суми
заборгованості на предмет іпотеки -
автомобіль Infiniti, 2006 року випуску, кузов
№ НОМЕР_1, державний реєстраційний №
НОМЕР_2 який належить відповідачу
ОСОБА_2 на праві власності.

В підтвердження зазначеної суми
заборгованості позивач надав суду
наступні докази:

- розрахунок заборгованості за
кредитним договором № 2607/0606/61-003 від
02.06.2006 р. яка станом на 02.02.2012 року
складається з: кредит - 19769,17 дол. США;
відсотки - 6859,43 дол. США; пеня - 9419,81 дол.
США і становить 36048,41 дол. США, що станом
на 30.04.2013 року за курсом НБУ є
еквівалентом 288134,95 грв. (а.с.16) і цей
розрахунок, який підписаний лише
представником TOB "Вердикт Фінанс" і не
завірений печаткою юридичної особи, на
думку суду, не може вважатися належним
та допустимим доказом у розумінні
ст.ст. 58, 59 ЦПК України;

- виписку з особового розрахунку
ОСОБА_2 за період з 21.01.2008 року по 02.02.2012
року (т. 2 а.с. 1-132) сума заборгованості по
якому нарахована станом на 23.05.2011 року
(т. 2 а.с. 132) і не співпадає з сумою
заборгованості по іншим розрахункам;

- розрахунок заборгованості у
доларах США (еквівалент суми виражений
у гривнях) за кредитним договором №
2607/0606/61-003 від 02.06.2006 р., згідно якого
станом на 02.02.2012 року заборгованість: по
кредиту - 19769,17 дол США; по відсоткам -
6859,43 дол США, пеня - 9 419,81 дол США (т. 2 а.с.
152).

Відповідач заперечував наявність
такого розміру заборгованості,
посилаючись на те, що якщо і існує
заборгованість то всяк випадок не в
тому розмірі який зазначає позивач, та
надав суду докази - квитанції (які, як
він стверджує, збереглися) в
підтвердження внесення на рахунок АКБ
"ТАС-Комерцбанк" виплат по кредиту та
відсоткам в період з липня 2006 року по
червень 2007 року (т. 2 а.с. 140-147).

Оскільки позивач надав суду не повну
виписку по особовому рахунку
відповідача ОСОБА_2 а лише починаючи з
21.01.2008 року, хоча проплата за кредитним
зобов'язанням проводилась
відповідачем ОСОБА_2 і на протязі 2006-2007
років, суд позбавлений можливості
співставити надані сторонами докази
для визначення дійсного розміру
заборгованості, що також позбавило суд
можливості дати об'єктивну оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом та вартості заставленого
майна а судове рішення в жодному
випадку не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Крім того, позивачем залишилось не
використовуваним право на уточнення
позовних вимог, щодо часу - станом на
який визначена заборгованість,
оскільки зазначена заборгованість,
згідно позовної заяви, утворилась
станом на 30.04.2013 року (т. 1 а.с.6), а згідно,
наданим позивачем розрахункам (т.1 а.с.
16, т. 2 а.с. 152) - станом на 02.02.2012 року.

Разом з тим, нараховані позивачем
проценти за користування кредитом в
сумі 6859,43 дол. США, без дотримання вимог
законодавства щодо необхідності
врахування при їх нарахуванні строку
позовної давності (остання оплата
відсотків відповідачем ОСОБА_2 була
зроблена у червні 2007 року), і нарахована
позивачем сума пені також без
урахування, передбаченої
законодавством, для цього виду
відповідальності, річного терміну
позовної давності; приводить суд до
переконання, що дійсний загальний
розмір заборгованості в сумі 36048,41 дол.
США залишився недоведеним і тому
визначений у позовній заяві спосіб
захисту порушеного права у вигляді
звернення стягнення на предмет застави
обраний позивачем передчасно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити фактору своє право грошової
вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно вищезазначених норм Закону,
02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке
виступало правонаступником ВАТ
"Сведбанк", яке в свою чергу виступало
правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк",
та TOB «Вердикт Фінанс» було укладено
договір факторингу № 11 та договір «Про
відступлення права за договором
застави», згідно з якими ПАТ «Сведбанк»
разом з відступленням своїх прав
вимоги заборгованостей по кредитним
договорам від боржників, одночасно
відступило TOB «Вердикт Фінанс» і права
вимоги за договорами застави рухомого
майна, які визначені цим договором.

Проте, Додаток № 1 - Реєстр
заборгованостей боржників (або виписка
з нього) який, згідно п. 10.8
вищезазначеного договору факторингу
(т. 1 а.с. 52) є невідкладною його частиною,
і який підтвердив би наявність
заборгованості ОСОБА_2 і розмір цієї
заборгованості, позивачем суду наданий
не був.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази того, що були виконані,
передбачені п. 2.5 договору факторингу №
11 від 02.02.2012 року (т. 1 а.с. 45), вимоги щодо
обов'язку Банку надіслати протягом
п'яти днів з дня підписання договору
факторингу, на адресу відповідача
ОСОБА_2 повідомлення про відступлення
Банком Фактору права вимоги
заборгованості та права вимоги за
договором забезпечення, що, згідно
вимог ст. 1082 ЦК України, позбавило
відповідача обов'язку здійснювати
платежі за кредитним договором на
адресу Фактора, а наданий позивачем
список згрупованих рекомендованих
відправлень (т. 2, а.с. 138-139), на думку
суду, не є доказом того, що повідомлення
все ж таки було направлено відповідачу,
оскільки цей документ не містить
самого тексту повідомлення.

30.04.2013 року TOB «Вердикт Фінанс» уклав з
TOB "Фінансові Перспективи" договір
поруки № 2607/0606/61-003-П, згідно з яким,
обсяг відповідальності поручителя
перед кредитором за невиконання ОСОБА_2
кредитного договору від 02.06.2006 року,
становить 2000 грн.

Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

В силу ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки».

Таким чином договір поруки №
2607/0606/61-003-П є припиненим, враховуючи те,
що шестимісячний строк від настання
строку виконання основного
зобов'язання, яке було наявним під час
укладення договору факторингу № 11 від
02.02.2012 р. на дату подання позову TOB
«Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2 та TOB
"Фінансові Перспективи", а саме 03.07.2013
року, сплинув.

Крім того, в ході вивчення обставин
справи, судом встановлено, що доказів
звернення до поручителя - TOB "Фінасові
Перспективи" з вимогою про примусове
виконання взятого ним зобов'язання за
договором поруки № 2607/0606/61-003-П в межах
строку, зазначеного у ч. 4 ст. 559 ЦК
України, позивачем не надано, а відтак
позивач не довів наявність права
вимоги з відповідача TOB "Фінансові
Перспективи" через пропуск
шестимісячного строку.

Оскільки позивачем в судовому
засіданні не надано належних та
допустимих доказів того, що він
звертався до відповідача TOB "Фінансові
Перспективи" з вимогою про примусове
виконання зобов'язання, в задоволенні
позову до нього слід відмовити.

Як відмічалося вище, положеннями ст. 60
ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді справи судом вживалися
заходи для повного з'ясування обставин,
що мають значення у справі, однак
представник позивача вважав, що
заявлені Банком вимоги достатньо
конкретизовані; спосіб захисту його
права визначений вірно і від подання
доказів, в підтвердження тих обставин
які необхідно було обов'язково
з'ясувати, відмовився, а суд, діючи
відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України, не може вийти за межі
заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 610, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 11-1,60,61,212,213,214,215,226 ЦПК України, суд,

вирішив:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансові
Перспективи» «про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет застави», відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії повного
тексту рішення.

Суддя
Ізотов В. М.