У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 30 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 17 лютого 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 30 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 17 лютого 2014 року, позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 03 лютого 2011 року, а саме:
заборгованість за кредитом у сумі 14 142
грн 95 коп., заборгованість за
процентами у сумі 13 грн 64 коп.,
заборгованість по комісії у сумі 5 230
грн 88 коп., пеню у сумі 1 000 грн 00 коп.,
штраф (фіксована частина) у сумі 500 грн 00
коп., а також штраф (процентна складова)
у сумі 2 067 грн 23 коп, а всього 22 954 грн
70 коп.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 17 лютого 2014
року та змінити рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
30 грудня 2013 року в частині стягнення
пені, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 30 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 17 лютого 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова