Справа № 357/2359/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в місті Білій Церкві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що з 26.11.2011 року
перебуває з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі, мають сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, останнім часом між
ними почали виникати сварки,
непорозуміння, які призвели до того, що
вони припинили сімейно-шлюбні
відносини, проживають окремо, мають
різні бюджети, спільного господарства
не ведуть, примирення між ними
неможливе, а тому вона просить суд шлюб
між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги.

Відповідач позов визнав, щодо
розірвання шлюбу не заперечує.

За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у
попередньому судовому засіданні
судового рішення в разі визнання
позову провадиться в порядку,
передбаченому ст.174 цього Кодексу.

А відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Так, судом встановлено, що сторони по
справі з 26.11.2011 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, мають
малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
що стверджується копіями свідоцтв про
шлюб, про народження дитини,
поясненнями сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування до припинення
шлюбних відносин чи до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда чи інші
обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено і сторонами не
заперечується, що вони на даний час
проживають окремо, сімейно-шлюбних
відносин не підтримують, спільного
господарства не ведуть, наміру
зберігати сім'ю не мають.

Враховуючи те, що збереження шлюбу
можливе тільки на почуттях взаємної
любові та поваги, взаєморозуміння та
взаємодопомоги, що є морально-правовою
основою шлюбу, при наявності бажання
обох сторін, суд вважає за можливе шлюб
між сторонами розірвати, оскільки за
таких обставин подальше збереження
шлюбу суперечило б інтересам обох
сторін, які не бажають поновлювати
шлюбні стосунки.

Отже, судом приймається до уваги
визнання позову відповідачем, оскільки
це не суперечить закону, не порушує
права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач, яка змінювала прізвище при
реєстрації шлюбу, бажає залишити
прізвище -ОСОБА_1.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» при зверненні до суду позивачкою
сплачено 243 грн.60 коп. судового збору, а
тому на підставі ст.ст.79,88 ЦПК України
за клопотанням позивачки суд вважає за
можливе стягнути з відповідача на її
користь вказану суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 24,56, 110, 111, 112,113 СК
України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 130, 174, 212-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 26 листопада 2011 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області, актовий запис № 1888,
- розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн.60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко