Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1480/14
Головуючий у 1 інстанції: Калюжна В.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: Третя Запорізька державна
нотаріальна контора про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Третя Запорізька державна нотаріальна
контора про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її
бабуся ОСОБА_4. Після смерті бабусі
відкрилася спадщина за законом у
вигляді грошових вкладів та частки
квартири АДРЕСА_1. Про смерть бабусі
позивач дізналася з повідомлення
Третьої Запорізької державної
нотаріальної контори, направленого на
її адресу, згідно якого вона є
спадкоємцем після смерті бабусі та
пропустила строк для звернення із
заявою про прийняття спадщини, та було
запропоновано звернутися до суду з
заявою про визначення додаткового
строку для її прийняття. Отримавши
зазначене повідомлення від
нотаріальної контори, вона надіслала
на адресу нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини після смерті
бабусі. Вказує, що вона не змогла
прийняти спадщину та звернутися з
відповідною заявою до нотаріальної
контори своєчасно, так як не мала
відомостей про смерть бабусі. У зв'язку
з вищевикладеним та з урахуванням
поважності причини пропуску строку на
прийняття спадщини, просила визначити
їй додатковий строк для подання заяви
про прийняття спадщини.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 10
лютого 2014 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк у 3
місяці для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Су?дом першої інстанції
встанов?лено, що ОСОБА_3 є онукою
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4. Батько
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який є сином
померлої ОСОБА_4, помер задовго до
смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_5 Тому
позивач є спадкоємцем за законом за
правом представлення у відповідності
до вимог ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем
за законом першої черги як дочка
померлої ОСОБА_4 та протягом
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини звернулась до нотаріальної
контори з заявою про її прийняття ( а.с.
40).

Позивач ОСОБА_3 подала заяву про
прийняття спадщи?ни лише 09.09.2013 року з
пропу?ском встановленого законом
ш?естимісячного строку.

Судом першої інстанції було
витребувано та досліджено копію
спадкової сп?рави після померлої
ОСОБА_4, згідно якої вбачається, що
ОСОБА_2 в своїй заяві про прийняття
спадщини не зазначила інших
спадкоємців, зокрема, ОСОБА_3

Задовольняюч?и позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що строк для подання заяви про?
прийняття спадщини позиваче?м було
пропущено з поважних пр?ичин, оскільки
заявник не прож?ивала разом із
спадкодав?цем, є громадянкою
Російської Федерації та мешкає там з
дня народження, та не була обізнана про
смерть бабусі.

Колегі?я суддів погоджується з
таким?и висновками суду першої
інст?анції, оскільки вони відповід?ають
матерілам справи та нормам
матеріального права.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який?
починається з часу відкриття? спадщини
(ч.1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України).

Спадко?ємець, який бажає
прийняти спа?дщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
( ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Відпов?ідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК
України за позовом спадкоємц?я, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто п?раво на спадщину
належить спа?дкоємцеві з моменту її
відкри?ття й закон зобов'язує
спадкоє?мця, який постійно не проживав?
із спадкодавцем, у шестимісяч?ний строк
подати нотаріусу за?яву про прийняття
спадщини.

Урахов?уючи викладене, правила
ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути
застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були
перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці
обстав?ини визнані судом поважними.

Законо?давство не встановлює
конкре?тний перелік поважних причин?
пропуску строку на подачу зая?ви про
прийняття спадщини, та такі при?чини
оцінюються судом на влас?ний розсуд в
кожному конкретн?ому випадку та з
урахуванням у?сіх обставин справи.
Головною? ознакою поважних причин є те,
що вони роблять своєчасне звернення із
заявою про прийняття спадщини
неможливим.

Як на по?важність причини
пропуску та?кого строку заявник
вказувала на те, що не знала про смерть
бабусі, оскільки мешкає з дня
народження в Російській Федерації.

Відсутність відомо?стей у
позивача про смерть спа?дкодавця суд
першої інстанці?ї правильно визнав
такою обст?авиною, яка унеможливила
своєчасну подачу заяви про прийняття
спадщини.

Апелян?т вказувала, що?
повідомляла позивача про сме?рть
бабусі в телефонному режимі, про що
підтвердили свідки, допитані судом
першої інстанції, а також маються
письмові свідчення, завірені
нотаріусом, які безпідставно судом не
прийняті до уваги.

Проте, колегія вважає, що суд
обґрунтовано не взяв до уваги
нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_7 як
допустимий доказ, оскільки ця особа про
кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивих пояснень не
попереджалась. Правильними є також
висновку суду щодо критичного
ставлення до показів свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, які надали суперечливі між
собою пояснення, що викликає сумнів в
їх достовірності.

Таким чином, будь-яких доказів
того, що позивач достовірно знала про
смерть бабусі до вересня 2013 ро?ку,
відповідачем не надано. З копії заяви
ОСОБА_2, яка нею була подана 21 березня
2009р. до приватного нотаріуса
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_10, вбачається, що вона
нотаріуса не повідомила про наявність
іншого спадкоємця за законом за правом
представлення - ОСОБА_3 ( а.с.40), тому
нотаріусом остання не була повідомлена
своєчасно про відкриття спадщини.

Разом з тим, зі спадкової
справи вбачається, що заяву про
наявність іншого спадкоємця ОСОБА_2
подала нотаріусу тільки 21.08.2013р.,
вказавши адресу місця мешкання ОСОБА_3
у Московській області ( а.с. 41).

Відповідно до ст. 63 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус, який
одержав від спадкоємців повідомлення
про відкриття спадщини, зобов'язаний
повідомити про це тих спадкоємців,
місце проживання або роботи яких йому
відоме.

Тому третя Запорізька державна
нотаріальна контора листом від 22.08.2013р.
повідомила ОСОБА_3 про відкриття
спадщини після її бабусі ОСОБА_4 та
роз»яснила порядок подання заяви про
прийняття спадщини і вирішення питання
про надання додаткового строку в
судовому порядку ( а.с. 44).

Отримавши вказаний лист,
ОСОБА_3 одразу 09.09.2013р. звернулась з
заявою до Третьої Запорізької
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини через
нотаріуса м. Корольова, Московської
області за місце свого мешкання ( а.с. 8).

Позивач може реалізувати своє право
на подачу заяви про прийняття спадщини
лише в тому разі, якщо йому відомо про
відкриття спадщини. Про відкриття
спадщини позивачу стало відомо у
вересні 2013 року, після чого 09.09.2013 року
вона подала заяву до нотаріальної
контори, а 11 жовтня 2013 року звернулась
до суду з даним позо?вом.

Враховуючи вище викладене, а також те,
що позивач не є громадянкою України,
народжена і постійно проживає у Росії,
колегія вважає, що суд обгрунтовано
вважав за можливе надати позивачу
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, визначивши його в
три місяці як такий, що буде достатнім
для реалізації позивачем свого права у
відповідності з нормами ст. 1272 ЦК
України.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим і не може
бути скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 10
лютого 2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.