Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014
м.
Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд
Вінницької області, в складі:

головуючого судді Жикевич Т.Б.,

за участі секретарів Алєксєєвої
І.Д., Спічко А.В.,

адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Могилів-Подільському в
приміщенні суду справу за цивільним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
(немайнової) шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним
вище позовом, який мотивовано тим, що 22
серпня 2012 року внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за вини відповідача було
пошкоджено автомобіль марки ВАЗ,
моделі 21099, випуску 2003 року, державний
номерний знак НОМЕР_1. Дане авто
успадковано позивачем після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 її батька ОСОБА_4. До
позивача, як до спадкоємиці, перейшло
не лише право власності на зазначене
авто, але й право вимоги щодо
відшкодування шкоди завданої шляхом
пошкодження такого майна за життя
спадкодавця.

Відповідач в добровільному порядку
відмовився відшкодувати завдану шкоду,
що стало приводом для звернення до
суду з даним позовом, в якому позивач
просить суд стягнути з відповідача
майнову шкоду в розмірі 19080,12 грн.,
моральну (немайнову) шкоду в розмірі 5
000 грн. та збитки в розмірі 400,00 грн., за
оплату вартості послуг суб'єкта
оціночної діяльності, яка проводила
оцінку вартості матеріального збитку
завданого власнику зазначеного
автомобіля.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, з підстав
зазначених в позовній заяві та просила
суд позовні вимоги задовольнити в
повній мірі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав в частині
стягнення з нього матеріальної шкоди в
розмірі 19080,12 грн. В задоволені решти
позовних вимог просив суд позивачу
відмовити. Надав суду усні пояснення
про те, що на час дорожньо-транспортної
пригоди позивач не мала ні права
власності, ні права користування
зазначеним в позові транспортним
засобом, а тому її вимоги про
відшкодування моральної шкоди є
безпідставними. Також надав суду
медичну довідку №1224 від 21.03.2014 про те,
що він на обліку в наркологічному
кабінеті не перебуває. За
наркологічною допомогою не звертався.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши письмові
докази в їх сукупності суд, приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, з таких
підстав.

Судом встановлено, що 22.08.2012 в м.
Могилів-Подільському по вул.
Пушкінській водій ОСОБА_2, перебуваючи
в стані наркотичного сп'яніння, керував
автомобілем «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_1, не
маючи навиків керування, при виборі
безпечної швидкості руху не впорався з
керуванням та здійснив наїзд на
бетонний паркан домоволодіння АДРЕСА_1,
пошкодивши паркан та даний автомобіль.
Такими діями особа допустила порушення
п.2.9 (а), п.10.1/12.1 ПДР України про, що
працівниками правоохоронних органів
було складено протоколи про
адміністративні правопорушення і, за
що ОСОБА_2 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Дані обставини
підтверджуються листом В ДАІ
Могилів-Подільського МВ №8818 від 27.08.2012,
постановою Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 31.08.2012 (справа №3-1137/2012), яка
набрала законної сили 11.09.2012, копіями
медичних документів та постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 11.10.2012 (а. с. 8-12, 57).

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчиненні вони
цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.3 ст. 386 ЦК України власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої майнової та
моральної шкоди.

Таким чином, пошкодивши вказаний вище
автомобіль відповідач зобов'язаний
відшкодувати його власнику завдану
шкоду.

Станом на 22.08.2012 власником автомобіля
«ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_4, а
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали право на
користування та розпорядження цим
авто. Дані обставини підтверджуються
копією свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, серії НОМЕР_2 та
копією довіреності, серії НОМЕР_3 (а. с. 7,
33).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і, ОСОБА_3
успадкувала вказаний вище автомобіль.
Дані обставини підтверджуються
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 30.10.2013, серії ВТМ №204275,
зареєстровано в реєстрі за № 2-712.
Вартість такого спадкового майна
визначена в розмірі 26082,00 грн. (а. с. 6).

Згідно положень ст.ст. 1216, 218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, при отриманні авто у спадок
позивач отримала також право на
відшкодування матеріальної шкоди
завданої такому майну, оскільки така
шкода не була відшкодована за життя
спадкодавця. Право на відшкодування
моральної шкоди, в разі якщо її було
завдано спадкодавцю, спадкоємці не
отримують, оскільки таке право
нерозривно пов'язано з особою
спадкодавця.

Відповідно до звіту ТОВ «Експерт-Центр
+» від 29 березня 2013 року про оцінку
вартості матеріального збитку
завданого власнику автомобіля ВАЗ,
моделі 21099, легковий седан-В, 2003 р. в.,
вартість матеріального збитку,
завданого внаслідок пошкодження
транспортного засобу у ДТП з
урахуванням фізичного зносу на
вартість складових, що підлягають
заміні під час ремонту, становить: 19080
(дев'ятнадцять тисяч вісімдесят) грн.12
коп. з ПДВ (а.с.14-37).

Факт скоєння ДТП, пошкодження
зазначеного вище транспортного засобу
та розмір шкоди визнано відповідачем в
судовому засіданні.

Відповідачем суду було надано лише
довідку лікаря нарколога №1224 від
21.03.2014, яка підтверджує факт того, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку в
наркологічному кабінеті не перебуває.
За наркологічною допомогою не
звертався (а.с.59). Разом з тим, суд не
бере до розгляду даний доказ, як
неналежний, оскільки він не містить
інформації щодо предмета доказування.

Враховуючи обставини справи, що були
визнанні відповідачем та положення
вищевказаних норма суд, приходить до
переконання про наявність законних
підстав для задоволення позовної
вимоги щодо стягнення з відповідача на
користь позивача матеріальної шкоди в
розмірі 19080, 12 грн.

Крім того, позивач також просила суд
вирішити питання щодо стягнення з
відповідача збитків, у виді оплати
вартості послуг суб'єкта оціночної
діяльності, яка проводила дослідження
пошкодженого автомобіля та визначала
розмір завданої матеріальної шкоди.
Згідно квитанції до прибуткового
касового ордера №2 від 28.03.2013 вартість
надання послуг та складання
відповідного звіту становить 400,00 грн.
(а. с. 37).

Вирішуючи дану вимогу суд, зважає на те,
що відповідно до положень ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Таким чином, враховуючи те, що для
можливості відновлення порушеного
права, в зв'язку з пошкодженням майна
було понесено витрати в розмірі 400,00
грн. на оплату послуг суб'єкта
оціночної діяльності, яка визначала
розмір матеріальної шкоди завданої
власнику такого майна, такі збитки
згідно положень ст. 22 ЦК України також
підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, вирішуючи питання про
відшкодування моральної шкоди,
заявленої позивачем в розмірі 5 000 грн.,
суд зважає на роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», в яких зазначено,
що відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

На підтвердження обставин, на які
позивач посилається як на підставу
вимог про відшкодування моральної
шкоди суду надано лише довідку центру
первинної медико-санітарної допомоги,
датовану 24.02.2014 про те, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє рядом хвороб різни
типів та ступенів. На переконання суду
даний доказ не підтверджує ту
обставину, що дії відповідача щодо
невідшкодування в добровільному
порядку зазначеної вище матеріальної
шкоди, з часу коли позивач набула
зазначене майно у власність, завдало їй
моральних страждань. За життя
спадкодавця ні право власності ні
права на користування чи розпорядження
спадковим майном позивач не мала. Також
на переконання суду даний доказ не може
свідчити ні про ступінь моральних
страждань ні про розмір такої шкоди.

Враховуючи те, що суду не надано жодних
інших доказів, в тому числі належних та
допустимих, на підтвердження наявності
моральної шкоди і обґрунтування її
ступеня та розміру такої шкоди суд,
зважаючи також на положення ст. 23, ч. 1
ст. 1167 ЦК України та враховуючи
положення ст. 60 ЦПК України згідно якої
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
приходить до переконання про
відсутність законних підстав для
задоволення даної вимоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат суд зважає на положення ч. 1 ст. 88
ЦПК України, яка встановлює, що стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтвердженні
судові витрати.

При зверненні до суду з даним позовом
позивач сплатила судовий збір в
розмірі мінімальної ставки в сумі 243,60
грн., згідно п.1.1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», тобто за
пред'явлення позову майнового
характеру, а відтак дані витрати слід
стягнути з відповідача на користь
позивача.

Крім того, суду надано квитанцію №13 від
25.03.2014 про оплату вартості послуг
адвоката, в розмірі 2000,00 грн., згідно
договору про надання правової допомоги
від 14.11.2013 (а. с. 38, 48).

При вирішенні питання щодо стягнення
даних витрат з відповідача суд,
враховує положення ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», яка
встановлює, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Отже, для можливості визначення
розміру компенсації необхідно
встановити, як сам факт надання такої
допомоги, так і час, протягом якого така
допомога надавалась. З
витягу з договору про надання правової
допомоги від 14.11.2013 слідує, що
зазначеним договором представник
позивача - адвокат ОСОБА_7 була
уповноважена виключно представляти
інтереси позивача у даній цивільній
справі. Як зазначалось вище на
виконання умов договору позивачем
сплачено адвокату 2000,00 грн.

Разом з тим, відповідно до журналів
судових засідань 19.03.2014 та 25.03.2014
адвокат брала участь в судових
засіданнях 1 год. 09 хв.14 секунд.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» у
місячному розмірі: з 1 січня - 1218
гривень, з 1 липня - 1250 гривень, з 1 жовтня
- 1301 гривня.

Таким чином, розмір компенсації витрат
на правову допомогу за одну хвилину
участі особи, яка надавала правову
допомогу у судовому засіданні
становить 1218 грн.*40%= 487,20 грн./ 60 хв.=8,12
грн. Відтак, розмір компенсації витрат
позивача на правову допомогу адвоката,
що підлягає стягненню з відповідачів
на користь позивача становить 579,22 грн.
(1 год.09 хв.14 секунд *8,12 грн. = 579,22 грн.).

Решту судових витрат слід залишити за
позивачем.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі
19080 (дев'ятнадцять тисяч вісімдесят)
гривень 12 копійок, збитки у виді оплати
послуг суб'єкта оціночної діяльності в
розмірі 400 (чотириста) гривень 00
копійок, судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривень 60 копійок,
витрати на правову допомогу в розмірі
579 (п'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 22
копійки.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Решту судових витрат залишити за
позивачем.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Т.Б. Жикевич