Справа № 191/643/14-ц
Провадження № 2/191/669/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді
Прижигалінської Т.В.

за участю
секретаря - Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Другої Синельниківської
державної нотаріальної контори про
визнання постанови Другої
Синельниківської державної
нотаріальної контори про відмову у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом - незаконною ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
позовом до Другої Синельниківської
державної нотаріальної контори про
визнання постанови Другої
Синельниківської державної
нотаріальної контори про відмову у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом - незаконною.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла її мати - ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилася спадщина, яка
складається з : земельної ділянки для
сількогосподарського виробництва та
житлового будинку з господарськими
побудовами та спорудами.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги за законом на цю спадщину, як
дочка спадкодавиці. 18.12.2012 року у Другій
Синельниківській державній
нотаріальній конторі позивач отримала
свідоцтво про право на спадщину ВТВ №
224793 на земельну ділянку площею 5.170 га.,
що належала померлій на підставі
державного акту про право власності на
земельну ділянку - реєстр №2-1865.

Постановою Другої Синельниківської
державної нотаріальної контори про
відмову у вчиненні нотаріальної дії №
02-31/77 від 15.01.2014 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на
жилий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, розташовані в
АДРЕСА_1, тому, «що договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомого
майна, посвідчений Придніпровською
товарною біржою 18.06.1998 року № 237/ФЗ, а це
є неналежним чином оформлення даного
документа».

Згідно п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5,
зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 року за №
282/205895, «видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна. Якщо до складу спадкового майна
входить нерухоме майно, що підлягає
реєстрації (за винятком земельної
ділянки), нотаріус виготовляє витяг з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно».

«Для вчинення нотаріальних дій не
приймаються документи, які не
відповідають вимогам законодавства,
або містять відомості, що принижують
честь, гідність або ділову репутацію

фізичної особи, які мають підчистки або
дописки, закреслені слова чи інші
незастережні виправлення, документи,
тексти яких неможливо прочитати
внаслідок пошкодження, а також
документи, написані олівцем.» - ч. 3 ст. 47
Закону України «Про нотаріат» від 02
вересня 1993 року, зі змінами від 03.07.2012
року.

Постанова нотаріуса є
необґрунтованою і незаконною з
наступних підстав.

Відмовою нотаріальної контори у
вчиненні нотаріальної дії позивача
позбавлено можливості реалізації
спадкових прав, які підлягають захисту
та поновлення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України: «Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом».

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України: «права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до
закону».

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна № 237/ФЗ, яким мати позивача -
ОСОБА_3, як покупець, придбала жилий
будинок з господарськими побудовами та
спорудами, який знаходиться за адресою
: АДРЕСА_1, укладений згідно виконаного
біржевого контракта, зареєстрованого
на Придніпровській товарній біржі
18.06.1998 року за № 237.

Державна реєстрація права власності на
вказане майно була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент його виникнення, згідно
якого: «зазначений жилий будинок
( домоволодіння ) в цілому
зареєстрований Синельниківським бюро
технічної інвентаризації на праві
особистої власності за ОСОБА_3 та
записаний у реєстрову книгу № 8 за
реєстром № 1085 29.07.1998 року».

У зв'язку з цим, позивач просить визнати
постанову Другої Синельниківської
державної нотаріальної контори від
15.01.2014 року № 02-31/77 про відмову у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 - незаконною,
а також зобов'язати Другу
Синельниківську державну нотаріальну
контору видати ОСОБА_1 свідоцтво про
право на спадщину за законом на
житловий будинок з господарськими
побудовами та спорудами, розташовані
за адресою : АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали повністю та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача - Друга
Синельниківська державна нотаріальна
контора в судове засідання не з'явився,
однак надав заяву про розгляд справи
без участі державного нотаріуса. Крім
того, зазначив, що договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією з сторін є громадянин, що
передбачено ст..227 ЦК Української СРСР,
що діяв на момент вчинення цього
правочину. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору.

Суд, заслухав пояснення позивача,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх у
сукупності, прийшов до наступного
висновку.

Факт смерті спадкодавця - ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується
копією свідоцтва про смерть, серії
НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом
Іларіонівської селищної ради
Синельниківського району.

З свідоцтва про народження серія
НОМЕР_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається,
що її батьками є : « батько - ОСОБА_5»,
«мати - ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серія НОМЕР_3, 24.12.1983 року було укладено
шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Прізвище
після укладення шлюбу «ОСОБА_1».

Відповідно до договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 18.06.1998 року ОСОБА_3
придбала жилий будинок, який
розташований за адресою : АДРЕСА_1.
Даний договір зареєстрований на

Придніпровській товарній біржі за № 237.
Право власності за ОСОБА_3 на даний
житловий будинок зареєстровано
Синельниківським МБТІ 29.07.1998 року за
реєстром № 1085.

18.12.2012 року ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку
загальною площею 5.170 га., що знаходиться
на території Маломихайлівської
сільської ради Покровського району
Дніпропетровської області.

Постановою державного нотаріуса
Другої Синельниківської державної
нотаріальної контори № 02-31/77 від 15.01.2014
року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, у зв'язку з
тим, що договір купівлі-продажу об'єкту
нерухомого майна, посвідчений
Придніпровською товарною біржею 18.06.1998
року № 237/Ф3, а це є неналежним чином
оформлення даного документа та що,
додані позивачем документи суперечать
ст..1216 ЦК України від 2004 року.

Згідно ст..227 ЦК України в редакції 1963
року договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору.
Договір купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Згідно ч.1 ст. ст..47 ЦК України в редакції
1963 року нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках,
зазначених у законі. Недодержання в
цих випадках нотаріальної форми тягне
за собою недійсність угоди з
наслідками, передбаченими частиною
другою статті 48 цього Кодексу.

Згідно п. а) ч.1 ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу» біржовою
операцією визнається угода, що
відповідає сукупності зазначених
нижче умов: а) якщо вона являє собою
купівлю-продаж, поставку та обмін
товарів, допущених до обігу на товарній
біржі.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про
товарну біржу» угоди, зареєстровані на
біржі, не підлягають нотаріальному
посвідченню.

Частиною 1 п.1 ст.49 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що нотаріус або
посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо вчинення такої
дії суперечить законодавству України.

Згідно ч.3 ст.47 Закону України «Про
нотаріат» для вчинення нотаріальних
дій не приймаються документи, які не
відповідають вимогам законодавства
або містять відомості, що принижують
честь, гідність та ділову репутацію
фізичної особи або

ділову репутацію юридичної особи, які
мають підчистки або дописки,
закреслені слова чи інші незастережні
виправлення, документи, тексти яких
неможливо прочитати внаслідок
пошкодження, а також документи,
написані олівцем.

Пунктом 1 Глави 8 Розділу І Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012
року за № 296/5 передбачено, що нотаріуси
не приймають для вчинення нотаріальних
дій документи, які не відповідають
вимогам законодавства або містять
відомості, що принижують честь,
гідність та ділову репутацію фізичної
особи або ділову репутацію юридичної
особи, які мають підчистки або дописки,
закреслені слова чи інші незастережені
виправлення, документи, тексти яких
неможливо прочитати внаслідок
пошкодження, а також документи,
написані олівцем.

Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України передбачено, що видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Пунктом 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України передбачено, що якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації (за
винятком земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
спадщина відкрилася 14.01.2012 року та
позивачем була прийнята, оскільки вона
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку після смерті матері - ОСОБА_3,
тому суд застосовує правила цивільного
законодавства на час відкриття
спадщини.

Згідно ст..1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно ст..1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Отже, до складу спадкового майна крім
земельної ділянки входить й житловий
будинок АДРЕСА_1, оскільки на момент
відкриття спадщини належав на праві
власності спадкодавцеві ОСОБА_3, що
підтверджується реєстрацією в органах
БТІ. Тому, згідно правил ст..1216 ЦК
України від спадкодавця до спадкоємця
ОСОБА_1 має місце перехід прав та
обов'язків, а саме права власності на
даний житловий будинок з
господарськими побудовами та
спорудами.

Доводи відповідача, що договір
купівлі-продажу житлового будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією із сторін є
громадянин, що передбачено ст..227 ЦК
України, що діяв на момент вчинення
цього правочину та, що недодержання
цієї вимоги тягне недійсність договору
є такими, що ґрунтуються на законі в
редакції 1963 року. Але, на час відкриття
спадщини даний договір купівлі-продажу
не був скасований, його недійсність не
була встановлена судовим рішенням та
на його підставі в органах БТІ було
зареєстровано право власності за
спадкодавцем на даний житловий
будинок.

Таким чином, судом встановлена
наявність умов для одержання позивачем
в нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину за законом на даний
житловий будинок, у зв'язку з чим
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 47, 227 ЦК України в
редакції 1963 року, ст..15 Закону України
«Про товарну біржу», ст..47,49 Закон
України «Про нотаріат», ст..1216,1218 ЦК
України, «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
ст..ст.10,11,60, 212-214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати постанову Другої
Синельниківської державної
нотаріальної контори від 15.01.2014 року №
02-31/77 про відмову у вчиненні
нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 - незаконною.

Зобов’язати Другу Синельниківську
державну нотаріальну контору видати
ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину
за законом на житловий будинок з
господарськими побудовами та
спорудами, розташовані за адресою :
АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутні під час
проголошення рішення - протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т. В. Прижигалінська