АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1341/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подобєд О. К. Доповідач - Глущенко
Н.Г. Категорія 57
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

02 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -
Осіяна О.М., Кіктенко Л.М.

при секретарі
- Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 22 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Держави Україна,
Баглійського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції,
Президента України Януковича Віктора
Федоровича, третя особа - Відкрите
акціонерне товариство "Дніпрохімбуд",
про захист права власності, усунення
перешкод у користуванні власністю,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати заочне рішення Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 22.11.2013 року, посилаючись на те, що
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
/ а. с. 63-64 /.

Зазначеним заочним рішенням суду від
22.11.2013 року ОСОБА_2 відмовлено в його
позовних вимогах в повному обсязі / а. с.
55-57 /.

Ухвалою Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 02.12.2013 року
виправлено описки в рішенні
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 22.11.2013 року / а. с.
61 /, а ухвалою цього ж суду від 23.12.2013
року - виправлено описки в ухвалі від
02.12.2013 року / а. с. 70 /.

Судом встановлено, що 27.04.2005 року
Баглійським районним судом м.
Дніпродзержинська видано виконавчий
лист для примусового виконання
рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 24.03.2005 року про
стягнення з ВАТ «Дніпрохімбуд» на
користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в
розмірі 33 грн. та моральної шкоди в
розмірі 500 грн. / а. с. 7 /, на підставі
якого було відкрито виконавче
провадження Баглійським ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ.

Постановою Господарського суду
Дніпропетровської області № Б29/91/30 від
14.10.2008 року було визнано банкрутом ВАТ
«Дніпрохімбуд» і ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
Смирнову С.Г., а тому державним
виконавцем Баглійського ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ 21.10.2008 року, на
підставі п. 7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче
провадження» було винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження, копію якої разом з
виконавчим документом надіслано
ліквідатору ВАТ «Дніпрохімбуд», а
також стягувачу і в суд - для відома / а.
с. 5 /.

В матеріалах справи, на думку суду
першої інстанції, відсутні належні
докази порушення права власності
позивача і докази спричинення йому
матеріальної шкоди.

За таких обставин, в силу п. 7 ст. 37
ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст.
96,174,176,609,316,317,325,1166,1167 ЦК України, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що державний виконавець, при винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження діяв в межах чинного
законодавства України, а тому підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_2
не має.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін, з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи позивача не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Справа розглянута судом першої
інстанції у відповідності з вимогами ч.
1 ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог і на підставі доказів,
що були надані суду сторонами.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування судового
рішення чи його зміни, судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання позивча в апеляційній
скарзі на те, що в результаті
неправомірних дій ВДВС не було
виконане рішення суду про стягнення на
його користь матеріальної та моральної
шкоди, а йому спричинена матеріальна і
моральна шкода, яка повинна бути
відшкодована державою, Президентом
України та ВДВС , - не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_2, він звернувся до суду з позовом
про захист права власності, усунення
перешкод у користуванні власністю,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, - посилаючись на те, що
Баглійський ВДВС Дніпродзержинського
МУЮ не виконав свої обов'язки щодо
належного виконання судового рішення
(закінчивши виконавче провадження на
підставі постанови від 21.10.2008 року) і
такою бездіяльністю спричинена
йому-позивачу матеріальна і моральна
шкода, яку повинні відшкодувати
держава, Президент України та ВДВС.

Однак, доказів того, що рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або інших посадових осіб
державної виконавчої служби, щодо
невиконання судового рішення на
підставі виконавчого листва виданого
27.04.2005 року Баглійським районним судом
м. Дніпродзержинська для примусового
виконання рішення Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 24.03.2005 року про стягнення з ВАТ
«Дніпрохімбуд» на користь ОСОБА_2
матеріальної шкоди в розмірі 33 грн. та
моральної шкоди в розмірі 500 грн., -
визнані протиправними (неправомірними)
і таке інше, позивач суду не надав,
пояснивши суду апеляційної інстанції,
що судові рішення про визнання
незаконними чи неправомірними рішень,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або інших посадових осіб
державної виконавчої служби щодо
невиконання судового рішення від 24.03.2005
року - не ухвалювалися, як і не
приймалися відповідні рішення
вищестоящими посадовими особами
державної виконавчої служби, а
постанова від 21.10.2008 року про
закінчення виконавчого провадження
ним теж не оскаржувалась у
встановленому законом порядку.

Належним доказом протиправних
(неправомірних) рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця є,
як правило, відповідне судове рішення
(вирок) суду, що набрало законної сили
або відповідне рішення вищестоящих
посадових осіб державної виконавчої
служби.

Не надано позивачем суду і
доказів того, що в результаті
невиконання державним виконавцем
судового рішення йому спричинено
шкоду.

Як вбачається з матеріалів
справи, постановою Господарського
суду Дніпропетровської області №
Б29/91/30 від 14.10.2008 року було визнано
банкрутом ВАТ «Дніпрохімбуд» і
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Смирнову С.Г., а тому
державним виконавцем Баглійського
ВДВС Дніпродзержинського МУЮ 21.10.2008
року, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про
виконавче провадження» (в його
редакції, що була чинною на 21.10.2008 року),
було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, копію якої
разом з виконавчим документом
надіслано ліквідатору ВАТ
«Дніпрохімбуд», оскільки дійсно згідно
п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче
провадження» (в його редакції, що була
чинною на 21.10.2008 року) - виконавче
провадження підлягало закінченню у
випадку передачі виконавчого
документа ліквідаційній комісії у разі
ліквідації боржника - юридичної особи
або арбітражному керуючому у разі
визнання боржника банкрутом.

Отже, після винесення
господарським судом 14.10.2008 року
постанови про визнання боржника - ВАТ
«Дніпрохімбуд» банкрутом державний
виконавець не вправі був виконувати
рішення суду від 24.03.2005 року, а
виконання цього рішення покладено на
арбітражного керуючого у
відповідності з вимогами чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, ст. 11 та ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про
виконавче провадження», ст. ст. 1173,1174 ЦК
України шкода завдана рішеннями, діями
чи бездіяльністю державного виконавця
під час проведення виконавчого
провадження дійсно відшкодовується
державою, але, як було вище зазначено,
доказів спричинення шкоди
невиконанням державною виконавчою
службою судового рішення - позивач суду
не надав.

Сам же факт винесення державним
виконавцем постанови від 21.10.2008 року
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ
«Про виконавче провадження» (в його
редакції, що була чинною на 21.10.2008 року)
з передачею виконавчого листа
арбітражному керуючому (яка не ос
порена у встановленому законом
порядку) не є підставою для
відшкодування державою шкоди завданої
рішеннями, діями чи бездіяльністю
державного виконавця під час
проведення виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Баглійського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: