АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/4856/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/879/К/14
інстанції - Чайкіна О.В.
Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року
м. Кривий
Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Роз в порядку ст.
197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі
матеріалами, за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату судового
засідання, та без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 12 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
Відділення Фонду) та просила стягнути з
відповідача на її користь 47938,20 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої втратою професійної
працездатності у зв'язку із нещасним
випадком, який стався із нею під час
виконання трудових обов'язків.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2014
року позов задоволено частково, на
користь позивача стягнуто 6000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. В решті
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду
ставить питання про скасування рішення
суду та відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, на його думку, суд не
врахував, що право на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Відділення
Фонду скасовано для всіх застрахованих
громадян, незалежно від дати
встановлення втрати професійної
працездатності, і відповідно до ст. 1167
ЦК України моральна шкода
відшкодовується винною особою, тому
Відділення Фонду безпідставно
притягнуто до участі у справі в якості
відповідача, не взяв до уваги, що
позивачем не надано доказів
спричинення моральної шкоди, оскільки
довідка МСЕК про відсоток втрати
працездатності є тільки підставою для
розрахунку і відшкодування
потерпілому матеріальної шкоди -
частини втраченого заробітку, і не є
підтвердженням факту заподіяння
моральної шкоди, а також не звернув
увагу на пропуск позивачем
тримісячного строку позовної давності
передбаченого ст. 233 КЗпП України. Крім
того, вважає, що розмір моральної шкоди,
стягнутий судом є завищеним та не
відповідає вимогам розумності і
справедливості.

В своїх запереченнях представник
позивача ОСОБА_3 просить апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала
черговою по станції пост Шлаковий,
залізнична колія № 22, залізничний цех
№ 1 в Криворізькому державному
гірничо-металургійному комбінаті
«Криворіжсталь».

Під час виконання трудових обов'язків 28
лютого 2003 року о 19год.50хв. з позивачем
стався нещасний випадок, внаслідок
якого остання отримала виробничу
травму.

Згідно з Акту форми Н-1 про нещасний
випадок на виробництві № 20 від
04.03.2003року, випадок, що стався з ОСОБА_2
28.02.2003 року визнано таким, що пов'язаний
з виробництвом.

Відповідно до виписки з акту огляду
МСЕК про результати визначення ступеня
втрати професійної працездатності у
відсотках, необхідності додаткових
видах допомоги № 027813 від 15.06.2004року
позивачу встановлено 25 % втрати
професійної працездатності на
безстроковий термін з 01 липня 2004року у
зв'язку з трудовим каліцтвом від 28
лютого 2003року, акт № 20.

Постановою Відділення Фонду від 28
березня 2003 року за № 14074 ОСОБА_2 у
зв'язку з стійкою втратою
працездатності призначено одноразова
грошова допомога та щомісячна грошова
компенсація часткової втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції обґрунтовано
керувався ст. ст. 21, 28, 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і
профзахворювань, що призвели до втрати
працездатності», яка передбачає
відшкодування Відділенням Фонду
моральної шкоди за наявності факту
його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_2 у зв'язку з нещасним випадком
який стався із нею під час виконання
трудових обов'язків встановлений в
судовому засіданні та підтверджений
самим фактом трудового каліцтва.
Позивач внаслідок отриманої травми
перебувала на стаціонарному лікуванні,
після виписки була змушена проходити
післялікувальні планові процедури,
переносити фізичні страждання, була
позбавлена нормальних життєвих
зв'язків, що вимагає додаткових зусиль
для організації життя.

У зв'язку з цим доводи апеляційної
скарги щодо відсутності доказів
спричинення позивачу моральної шкоди є
безпідставними.

Висновок суду про відшкодування
позивачу з боку відповідача моральної
шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 27.01.2004
року № 1-рп2004р. відповідно до якого,
громадяни, котрим встановлена стійка
втрата професійної працездатності,
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Тому доводи
апеляційної скарги стосовно
відсутності висновку МСЕК щодо
наявності моральної шкоди є
безпідставними.

Доводи відповідача щодо неврахування
судом того, що право на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Відділення
Фонду скасовано для всіх застрахованих
громадян, є безпідставними, оскільки
позивачу втрата професійної
працездатності вперше встановлена
висновком МСЕК у 2003 році, тобто
правовідносини сторін виникли за
чинності вищезазначених норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і
профзахворювань, що призвели до втрати
працездатності», які передбачали право
на відшкодування моральної шкоди за
рахунок Відділення Фонду.

У зазначеному Законі строки позовної
давності на звернення потерпілого із
заявою про відшкодування моральної
шкоди не передбачені, тому доводи
апеляційної скарги про те, що позивачем
пропущено строк для звернення до суду з
такими вимогами, не ґрунтуються на
законі.

Крім того, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Інші доводи відповідача
спростовуються матеріалами справи та
обґрунтованими висновками суду,
викладеними у рішенні.

При визначенні розміру моральної
шкоди, на думку колегії суддів, судом
було враховано роз'яснення п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. (з
подальшими змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», а саме:
розмір моральної шкоди суд визначив в
межах заявлених вимог, з урахуванням
характеру, обсягу, тривалості та
наслідків заподіяних позивачеві
моральних страждань, стану здоров'я
потерпілої, істотних вимушених змін у
її життєвих стосунках, конкретні
обставини справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
в повному обсязі встановив права і
обов'язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку та ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами,
наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалене
з дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду кримінальних і цивільних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: