Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р.
Справа № 608/507/14-ц

Номер провадження2/608/208/2014

Чортківський районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Чорткові справу
цивільного судочинства за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на
виїзд за кордон неповнолітній дитині
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та виготовлення
проїзного документа,--

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась в суд з вищезазначеним
позовом, в якому вказала, що вона
перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі, від якого
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу син залишився
проживати з нею. В даний час вона бажає
виїхати в Республіку Польща на
постійне місце проживання і просила
відповідача дати їй дозвіл на виїзд
разом з нею і сина, але він такий дозвіл
не дає. В зв'язку з такими обставинами в
позовній заяві позивачка просить
винести рішення, яким надати дозвіл на
виїзд за кордон на постійне місце
проживання та виготовлення проїзного
документа для неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засідання позивачка
позов підтримує, просить його
задовольнити з мотивів викладених в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не
визнає, посилаючись на
необґрунтованість позовних вимог щодо
дозволу на виїзд дитини за кордон на
постійне місце проживання, так як
позивачка не вказала місце своєї праці
та проживання за кордоном, а тому він не
впевнений, що для дитини там будуть
створені належні та безпечні умови
проживання. Водночас пояснив, що він не
відмовляється дати дозвіл на
тимчасовий виїзд дитини за межі
України.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
мотивів.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі і
від шлюбу вони мають неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини серії НОМЕР_1 від 12
серпня 2009 року.

Із заявленого позивачкою позову
вбачається, що відповідач не дає згоди
на виїзд неповнолітнього сина за
кордон на постійне місце проживання.

У відповідності з вимогами ч.3
ст.313 Цивільного кодексу України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон громадян
України визначено Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Правилами
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року № 57, Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 1995
року № 231 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 24
березня 2004 року № 380).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон.
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням у ній
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків
відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків, зокрема, у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Отже, чинним законодавством
передбачено можливість ухвалення
судом рішення про надання дозволу на
виїзд дитини з України без згоди батька
і така поїздка може мати разовий
характер з певним часовим проміжком
перебування у відповідній державі.
Надання судом дозволу на виїзд дитини
за кордон без згоди батька на постійне
місце проживання законодавство
України не передбачає.

Відповідно до вимог до ч. 1 ст. 157
Сімейного кодексу України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Згідно ч. 2 ст. 141 вищевказаного
Кодексу розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про охорону дитинства» батько
і мати мають рівні права та обов'язки
щодо своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Таким чином, сімейне
законодавство виходить із принципу
повної рівноправності обох батьків
батька і матері у всіх правах і
обов'язках відносно своїх дітей.
Надання за рішенням суду дозволу на
виїзд дитини за кордон на постійне
місце проживання без згоди батька,
суперечить вищевказаним нормам
матеріального права і є грубим
порушенням права одного з батьків на
спілкування з дитиною та на участь у її
вихованні.

За таких обставин суд вважає, що
позовними вимогами про надання дозволу
на виїзд дитини за кордон на постійне
місце проживання фактично
обґрунтовується прагненням ігнорувати
інтереси батька, який проживає окремо
від дитини.

Крім цього, суд зазначає, що
позивачкою не надано доказів на
підтвердження необхідності виїзду
дитини за кордон, мети такого виїзду та
конкретний час перебування за
кордоном.

При цьому суд також зазначає, що в
судовому засіданні 26 березня 2014 року
позивачка вказала, що на даний час
відповідач надав нотаріально
посвідчений дозвіл на тимчасовий виїзд
дитини за кордон.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. 141, 157 Сімейного
кодексу України, ст. 313 Цивільного
кодексуУкраїни, ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст.ст. 10, 57, 60,
213-215, Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити за безпідставністю в
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд за кордон
неповнолітній дитині ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та виготовлення проїзного
документа.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги апеляційному суду
Тернопільської області через
Чортківський районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В І Парфенюк