справа № 2-956/2010
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Залізничний районний
суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Зубрицькій
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Сахман Х.В. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника,

встановив:

Старший державний виконавець
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Сахман Х.В.
звернулася в суд із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_2,
посилаючись на те, що на примусовому
виконанні у Залізничному відділі
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження ВП №40114740 за №2-956/10 про
стягнення з ОСОБА_2 в користь
непрацездатної матері ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 по 300 грн. щомісячно,
починаючи з 28.02.2013р. 11.10.2013р. було
відкрито виконавче провадження та
запропоновано боржнику виконати
виконавчий документ негайно, проте в
добровільному порядку рішення суду
ОСОБА_2 не виконує.

Старший державний виконавець Сахман
Х.В. подала до суду клопотання про
розгляд подання без її участі, що суд
вважає за можливе.

Вивчивши подання, суд прийшов до
висновку, що подання до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму
Конституції України, слід прийти до
висновку, що обмеження особи права
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, є обмеженням її
конституційного права на свободу
пересування, гарантованого державою.

Згідно вимог п. 18 ч. 2 ст. 11
Закону України „Про виконавче
провадження", державний виконавець в
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника- юридичної особи за межі
України- до виконання зобов'язань за
рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст.
11 ЗУ „Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32
ЗУ „Про виконавче провадження",
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України
„Про порядок виїзду з України і в'їзду
в Україну громадян України",
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, коли він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів
подання, старшим державним виконавцем
11.10.2013р. відкрито виконавче
провадження ВП №40114740 за №2-956/10 про
стягнення з ОСОБА_2 в користь
непрацездатної матері ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 по 300 грн. щомісячно,
починаючи з 28.02.2013р. та встановлено
боржнику добровільно виконати рішення
суду- негайно.

Між тим, подання не містить будь-яких
відомостей про прийняття старшим
державним виконавцем заходів щодо
виконання виконавчого листа, не
зазначено, які обставини дають
підстави вважати, що ОСОБА_2 має намір
виїхати за кордон, не зазначено якими
доказами підтверджуються такі
обставини, і яка є необхідність в
тимчасовому обмеженні ОСОБА_2 права
виїзду за кордон.

Враховуючи вищенаведене, а також
те, що ОСОБА_2 має постійне місце праці в
ТОВ "Авіакомпанія "АероВіз", суд прийшов
до висновку про відсутність підстав
вважати, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням іншого органу
(посадової особи), а вжиті старшим
державним виконавцем заходи по
примусовому виконанню цих зобов'язань
вичерпані та не принесли позитивного
результату.

За таких обставин обмеження ОСОБА_2
у праві вільно залишати територію
України позбавлене законних підстав та
є прямим порушенням його
конституційного права.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що доводи
подання є необґрунтованими, а тому в
поданні слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 33
Конституції України, ст.ст. 11, 32 Закону
України "Про виконавче провадження", ст.
6 Закону України „Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", суд -

ухвалив:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Залізничного
ВДВС Львівського МУЮ Сахман Х.В. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: