№ 336/6726/13-ц
провадження № 2/336/59/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р.
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Дмитрюк О.В.,

при секретарі
Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
сумісного майна подружжя, зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання особистою приватною
власністю квартири, набутої під час
шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного
майна подружжя.

В позові зазначив, що 15 червня 2007 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
шлюб. У червні 2009 року ними за спільні
кошти на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 10 червня
2009 року було придбано нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1.

За позовом ОСОБА_1, посилаючись на
статті 60, 70, 71 СК України, просить
визнати спільною сумісною власністю
подружжя квартиру АДРЕСА_1, в порядку
поділу спільного майна подружжя
визнати за ним право власності на ?
частину квартири, на 1/2 частину
вищевказаної квартири просить визнати
право власності за відповідачем.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання майна -
квартири, яка придбана під час
перебування в шлюбі, її особистою
приватною власністю. Свої позовні
вимоги обґрунтовувала тим, що в шлюбі
вони перебували з 2007 року, шлюб
розірваний за рішенням суду в 2013 році.

За час шлюбу в них народилася спільна
дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у
неї є дитина від першого шлюбу - ОСОБА_4,
батько якого помер.

Незважаючи на те, що зазначена квартира
фактично була придбана у шлюбі, вона є
її особистою приватною власністю,
оскільки придбана за кошти, які
належали їй особисто.

Кошти, за які вона придбала квартиру
АДРЕСА_1, їй були подаровані особисто її
батьком ОСОБА_5, які він отримав від
продажу квартири АДРЕСА_3, що перейшла
до нього в порядку спадкування за
заповітом після сметрі його батька
ОСОБА_6

Одночасно відбувалися два правочина:
продаж її батьком ОСОБА_5 квартири за
адресою: АДРЕСА_3, та купівля ОСОБА_2
квартири за адресою: АДРЕСА_1 за гроші
які були передані (фактично подаровані)
їй батьком від продажу квартири, яка
юридично належала йому, але фактично
знаходилась в її постійному
користуванні та була єдиним місцем її
постійного проживання, саме за адресою
цієї квартири вона була зареєстрована
та проживала з дітьми.

Гроші передавалися особисто та на
підтвердження є розписки й договори
купівлі- продажу квартир. Правочини
посвідчувались один за одним приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 10 червня
2009 року.

Посилаючись на ст.57 СК України, ОСОБА_2
просить визнати квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 її особистою приватною
власністю.

Позивач та його представник в процесі
розгляду справи підтримали позовні
вимоги, заявлені в первісному позові,
заперечували проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_2

ОСОБА_2 та її представник підтримали
зустрічний позов, заперечували проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача та їх представників,
заслухавши покази свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 слід
залишити без задоволення, а зустрічний
позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
15.06.2007 р. уклали шлюб, який було
розірвано (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину
- сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2
виховує сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
батько якого помер (а.с.11, 27, 28, 29).

На підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 10.06.2009 р. приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу та
зареєстрованого у реєстрі за р.№ 2581,
ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1
(а.с.117-120, 121). Право власності
відповідача було зареєстровано в ОП
«ЗМБТІ».

Вирішуючи позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд
виходив з наступного.

Статтею 60 СК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

За змістом ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є, зокрема й майно, набуте нею, ним за
час шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Позивач за зустрічним позовом
посилалась на те, що спірна квартира
придбана нею за рахунок її особистих
коштів, які були подаровані їй її
батьком ОСОБА_5 та отримані останнім
від продажу іншої квартири, яка
належала йому на праві приватної
власності в той же день, коли
посвідчувався договір купівлі-продажу
спірної квартири.

Як встановлено судом, відповідно до
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_3 ОСОБА_5 продав ОСОБА_8
вищезазначену квартиру, отримав від
останнього гроші, передавши їх доньці
ОСОБА_2, яка в свою чергу згідно
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 одночасно купила вищевказану
квартиру у ОСОБА_9

Вищевикладене підтверджено
показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_5 та наданими письмовими доказами
- договорами купівлі-продажу квартир.

10.06.2009 p. ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_8 придбав
квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрованого в реєстрі за № 2576
Згідно договору квартира була продана
за 25 000 грн. (а.с.54-55).

Далі, на підставі договору
купівлі-продажу зареєстрованого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7 у
реєстрі за р.№ 2581 в той же день ОСОБА_2
була придбана спірна квартира за 30 000
грн. (а.с.117-120).

Тобто, відповідно до наданих вказаних
письмових доказів, за кошти від продажу
однієї квартири, яка належала батьку
ОСОБА_2 - ОСОБА_5, в якій вона постійно
мешкала й за адресою якої була
зареєстрована разом з дітьми до часу
продажі квартири ОСОБА_5, нею була
придбана фактично за ту ж суму інша
квартира, продаж здійснено одночасно в
один день, правочини відбувалися один
за одним.

Доводи ОСОБА_2 про те, що різницю між
вартістю першої квартири за адресою
АДРЕСА_3, якої не вистачало на придбання
спірної квартири вона особисто
сплатила з належних їй грошей, є
спроможними, оскільки, як встановлено з
показань свідка ОСОБА_11, їх сім»я, як
близькі родичі першого сина ОСОБА_2 -
ОСОБА_5, надали безоплатну матеріальну
допомогу в сумі 1000 доларів США для
придбання спірної квартири.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пп. 23, 24 своєї Постанови "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р.
№ 11, вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

ОСОБА_2 належними та допустимими
доказами довела, що спірна квартира
придбана нею за грошові кошти, отримані
нею в дар від рідного батька - ОСОБА_5,
який в свою чергу отримав їх від
продажу квартири, що належала йому на
праві приватної власності.

Тому позов ОСОБА_2 про визнання за нею
права особистої приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1
зазначив, що кошти для придбання
спірної квартири, він 10.06.2009 р. позичив у
своєї матері ОСОБА_12 в сумі 6000 доларів
США, про що надав розписку про
отримання грошових коштів (а.с.98). В
процесі розгляду справи зазначені
обставини підтвердила допитана у
якості свідка ОСОБА_12 та свідки ОСОБА_13,
ОСОБА_14

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

Ст.1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях. Статтями 58, 59 ЦПК України
передбачено поняття належності та
допустимості доказів.

Доказів того, що ОСОБА_12 зверталась з
відповідними вимогами до позичальника
про повернення суми боргу, в процесі
розгляду справи суду не надано, а тому
відсутні підстави вважати, що сума
боргу не була повернута.

Вказана розписка в разі доведеності її
дійсності, є лише підставою для
стягнення переданих коштів.

Посилання сторін на те, що спірна
квартира була придбана за більшу
вартість, ніж вказана в договорі
купівлі-продажу, не може
встановлюватись судом, оскільки
договір в цій частині його сторонами не
оспорений, як не оспорений сам договір
і ОСОБА_1

Враховуючи, що суд дійшов висновку, що
спірна квартира є особистою приватною
власністю відповідача за первісним
позовом, позов, заявлений ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя у вигляді
квартири, суд залишає без задоволення.

На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України,
стягненню з ОСОБА_2 підлягає судовий
збір в доход держави в сумі 729,40 грн.,
який позивачем за зустрічним позовом
не доплачений при зверненні до суду.

У порядку ст.88 ЦПК України, стягненню з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 207, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного
майна подружжя - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання особистою приватною
власністю квартири, набутої під час
шлюбу - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Скасувати заходи по забезпеченню
позову, прийняті ухвалою суду від 22.10.2013
року, про накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_2.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави
судовий збір в сумі 729,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В.Дмитрюк