У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько О.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного підприємства
«Волиньавтомотосервіс», приватного
підприємства «Регіон-Авто» про
застосування реституції, стягнення
збитків та моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 9 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 грудня 2013 року - ,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
стягнути з приватного підприємства
«Волиньавтомотосервіс» 3 687 870 грн 72 коп.
та 89 058,18 доларів США з яких: в порядку
реституції після визнання договору
купівлі-продажу від 6 березня 2006 року
недійсним - 15 тис. грн, подвійний розмір
реальних збитків у сумі 1 780 005 грн 36 коп.
і 89 058,18 доларів США, подвійний розмір
упущеної вигоди в сумі 1 792 865 грн 36 коп.
та моральна шкода у розмірі 100 тис. грн,
а також стягнути з приватного
підприємства «Регіон-Авто» у
відшкодування завданої моральної
шкоди в розмірі 10 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 15 листопада 2010 року
задоволено його позов та визнано
недійсним договір купівлі-продажу
транспортного засобу Youji ZGT 6710D,
укладений 6 березня 2006 року між ним та
приватним підприємством «Регіон-Авто»,
та встановлено, що при укладенні
указаного договору приватне
підприємство «Регіон-Авто» вчинило
обман його, як покупця, і у нього
виникло право на відшкодування
завданої моральної та майнової шкоди.
Зазначав, що він сплатив автобус за 15
тис. грн., що становить 10% від його
вартості. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК
України сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину. Матеріальні
збитки складаються з упущеної вигоди
та реальних збитків. На його думку,
реальними збитками є подана
товариством з обмеженою
відповідальністю «Кароліна Вест»
претензія на суму 888 532 грн 68 коп., за
явкою підприємство вимагає від нього
повернення вказаної суми у зв'язку з
понесеними товариством втратами,
пов'язаними з неможливістю
використовувати орендований автобус.
Також реальними збитками вказував
заборгованість перед публічним
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» за невиконання
кредитних зобов'язань у сумі 44 526,09
доларів США, оскільки кредит був
отриманий ним саме з метою придбання
вказаного автобусу. Він не зміг
належним чином здійснювати платежі за
кредитним договором внаслідок
неможливості отримувати дохід від
використання автобуса, а тому вважав,
що заборгованість виникла з вини
приватного підприємства
«Волиньавтомотосервіс». Зазначав, що
вказані витрати він був змушений
понести для відновлення свого
порушеного права, у зв'язку з чим вони є
його реальними збитками та підлягають
стягненню з приватного підприємства
«Волиньавтомотосервіс» у подвійному
розмірі, тобто в сумі 1 780 005 грн 36 коп. та
89 058,18 доларів США. Упущена вигода
полягає у неотриманні ним доходу від
використання автобусу для перевезення
пасажирів по маршруту Львів-Східниця
та платежів за оренду цього ж
транспортного засобу згідно договору
найму від 16 серпня 2006 року, укладеного
між ним та товариством з обмеженою
відповідальністю «Кароліна-Вест».
Подвійний розмір упущеної вигоди
становить 1 792 865 грн 36 коп. Розрахунки
проведено за період з 2 листопада 2006
року до 5 листопада 2009 року згідно
дозволу на перевезення. Зазначав, що
договір купівлі-продажу автобуса було
укладено з відповідачем приватним
підприємством «Регіон-Авто», однак
указані вище кошти слід стягнути з
приватного підприємства
«Волиньавтомотосервіс», оскільки
відповідач приватне підприємство
«Регіон-Авто» є лише дилером, а
сплачені за автобус кошти, згідно
дилерського договору, фактично
отримало приватне підприємство
«Волиньавтомотосервіс». Також
зазначав, що неправомірними діями
відповідачів йому завдано значну
моральну шкоду.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 9 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 24 грудня 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з приватного підприємства
«Регіон-Авто» на користь ОСОБА_4 10 тис.
грн у відшкодування завданої моральної
шкоди.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 9 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.О. Лесько

М.Є. Червинська