Справа № 190/1893/13-ц
Провадження 2/190/26/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 квітня 2014 року
П'ятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді
Легкошерст Ю.В.,

при секретарі
Гук С.Р.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. П'ятихатки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2, вказуючи, що
04 червня 2005 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраціної служби П'ятихатського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області
зареєстрував шлюб з відповідачем,
актовий запис № 37. Від шлюбу мають двох
малолітніх дітей - доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подружнє життя між ними не склалося, в
сім'ї часто виникали конфлікти,
причиною яких було відсутність
порозуміння, що призвело до втрати
почуття любові та поваги. З серпня 2013
року проживають окремо, шлюбно-сімейні
відносини не підтримують, спільне
господарство не ведуть. Вважає, що
подальше спільне проживання та
збереження сім'ї є неможливим, тому
просить розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі і пояснив, що відповідачка є
його дружиною, в зареєстрованому шлюбі
перебувають з 2005 року. Останні три роки
сімейного життя шлюбно-сімейні
відносини між ними складалися
ненормально. В сім'ї постійно виникали
конфлікти, причиною яких були різні
погляди на ведення домашнього
гоподарства, кожен з них мав свою точку
зору і поступатися ніхто не бажав. Крім
того, в їх відносини постійно
втручалися їх батьки, давали поради, що
тільки погрішувало їх стосунки. Вони
перестали розумітити одне одного, що
призвело до втрати почуття любові та
поваги. Фактично шлюбно-сімейні
відносини не підтримують майже рік, а
разом не проживають з серпня 2013 року.
Примирення у наданий судом час між ними
не відбулося, за цей період дружину
жодного разу не бачив та не пілкувався
з нею, з її боку теж не було жодних дій
спрямованих на збереження сім'ї.
Наполягає на розірванні шлюбу. Спору
про поділ майна у них не має. Діти
проживають з матір'ю, а з нього за
рішенням суду стягнуті аліменти на
утримання дітей.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала і
пояснила, що дійсно з серпня 2013 року з
відповідачем проживають окремо та з
того часу шлюбно-сімейні відносини не
підтримують. Причиною розпаду сім'ї
була подружня зрада з боку відповідача,
в зв'язку з чим вона з дітьми покинула
чоловіка. З того часу шлюбно-сімейні
відносини не поновлювалися. В наданий
судом термін для примирення з
позивачем не спілкувалась, оскільки
він проживав з іншою жінкою, а тому
вважала недоцільним йому телефонувати
та налагоджувати подружнє життя. Однак
проти розірвання шлюбу заперечує,
бажає зберегти сім'ю, оскільки у них є
малолітні діти та має почуття любові до
нього, тому просить в задоволенні
позову відмовити. У разі розірвання
шлюбу просить залишити їй прізвище
«ОСОБА_2». Питання про поділ майна
вирішено в добровільному порядку. З
відповідача за рішенням суду стягнуті
аліменти на утримання малолітніх
дітей.

Вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

04 червня 2005 року у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
П'ятихатського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
позивач зареєстрував шлюб з
відповідачкою, актовий запис № 37, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб /а.с.5/.

Від шлюбу мають малолітніх дітей -
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
копіями свідоцтв про народження /а.с.7/

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено, що кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Сімейним кодексом України
передбачено обов`язок суду з`ясувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
взяти до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК
України ).

Якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112
СК України ).

Згідно п. 10 роз'яснень ППВС України №11
від 21.12.2007р. "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Ухвалою суду П'ятихатського
районного суду Дніпропетровської
області 30 грудня 2013 року було надано
сторонам строк для примирення - три
місяці.

На теперішній час, після спливу
строку для примирення шлюб сторонами
збережено не було, будь-які дії на
відновлення шлюбно-сімейних відносин
подружжя не вчиняло, про що зазначили
сторони в судовому засіданні.

Позивач категорично заперечив
можливість збереження шлюбу,
посилаючись на те, що примирення між
ними неможливе і він не має наміру
відновлювати шлюбно-сімейні відносини,
оскільки втратив почуття любові до
дружини.

За таких обставин, суд приходить
до висновку, що подружнє життя між
сторонами не склалося, з серпня 2013 року
проживають окремо, сімейних стосунків
не підтримують, спільного господарства
не ведуть, спільного бюджету не мають, в
наданий судом час примирення між ними
не відбулося, що свідчить про стійкий
розлад подружніх стосунків, внаслідок
чого суд вважає подальше спільне
проживання подружжя та збереження
сім'ї неможливим, так як це протирічить
інтересам позивача, тому позов
підлягає задоволенню .

На підставі ст.ст. 24, 55,
56, 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України
та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 04 червня 2005 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
П'ятихатського районного управління
юстиції у Дніпропетровській області,
актовий запис № 37 між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 -
розірвати.

Відповідачці, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
після розірвання шлюбу залишити
призвіще - ОСОБА_2.

Копію рішення після
набрання ним законної сили направити
до відділу реєстрації актів цивільного
стану П'ятихатського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
через П'ятихатський районний суд
Дніпропетровської області.

Повний текст рішення
виготовлено 08.04.2014 року.

Головуючий суддя
Головуючий-суддя