Номер провадження № 22-ц/785/1644/14
Головуючий у першій інстанції Андреев
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3, - ОСОБА_4, на заочне рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 20 липня 2009 року за позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Одеської обласної дирекції
"Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а
н о в и л а:

16 червня 2009 року ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Одеської обласної
дирекції "Райффайзен Банк Аваль"
звернулося до суду з вказаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 12 квітня
2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"
(далі - Банком) та відповідачем ОСОБА_3
був укладений договір про надання
кредиту № 014/0059/74/73029, за яким
позичальнику було передано грошові
кошти в іноземній валюті в розмірі 107060
дол. США на строк до 12 квітня 2022 року
із сплатою 13,25 відсотків річних за
користування кредитними коштами з
погашенням кредиту та відсотків за
користування кредитом щомісячно
згідно Графіку. Одночасно в
забезпечення зобов'язань за кредитним
договором між Банком та відповідачем
ОСОБА_6 був укладений договір поруки, за
яким поручитель зобов'язався перед
Банком відповідати солідарно в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором. У порушення умов кредитного
договору позичальник не виконує
зобов'язання за кредитним договором,
станом на 29 травня 2009 року
заборгованість за кредитним договором
становить 1068339,54 грн., в тому числі: за
кредитом - 636615,34 грн., за нарахованими
відсотками - 7395,20 грн., за простроченими
відсотками - 93698,19 грн., за пенею за
період з 16 лютого 2008 року по 29 травня 2009
року - 316393,45 грн., нарахована пеня на
момент вчинення виконавчого напису -
14393,36 грн.

Посилаючись на ці обставини, та на ст.
ст. 525, 526, 553-554, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України,
позивач просив суд позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися, про розгляд
справи сповіщені належним чином.

Заочним рішенням суду першої інстанції
позов Банка задоволено. Суд стягнув
солідарно з відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь
позивача заборгованість 1068339,54 грн. та
судові витрати в сумі 1950,94 грн. (а.с. 71).

Ухвалою Біляївського районного суду
Одеської області від 26 листопада 2013
року заява представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_9, про перегляд заочного
рішення залишена без задоволення (а.с.
93).

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить
заочне рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
мотивуючи тим, що суд першої інстанції
порушив норми процесуального і
матеріального права.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи сповіщені
належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість заочного
рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
представника відповідача ОСОБА_3
задоволенню не підлягає, оскільки
заочне рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 квітня 2007 року між ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" (далі - Банком) та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір про надання кредиту №
014/0059/74/73029, за яким позичальнику було
передано грошові кошти в іноземній
валюті в розмірі 107060 дол. США на строк
до 12 квітня 2022 року із сплатою 13,25
відсотків річних за користування
кредитними коштами з погашенням
кредиту та відсотків за користування
кредитом щомісячно згідно Графіку (а.с.
32-42).

Одночасно в забезпечення зобов'язань
за кредитним договором між Банком та
відповідачем ОСОБА_6 був укладений
договір поруки, за яким поручитель
зобов'язався перед Банком відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором (а.с. 43-45).

У порушення умов кредитного договору
позичальник не виконує зобов'язання за
кредитним договором, вимоги Банку про
виконання зобов'язань за кредитним
договором залишені без задоволення
(а.с. 53-55).

Станом на 29 травня 2009 року
заборгованість за кредитним договором
становить 1068339,54 грн., в тому числі: за
кредитом - 636615,34 грн., за нарахованими
відсотками - 7395,20 грн., за простроченими
відсотками - 93698,19 грн., за пенею за
період з 16 лютого 2008 року по 29 травня 2009
року - 316393,45 грн., нарахована пеня на
момент вчинення виконавчого напису -
14393,36 грн. (а.с. 8).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позичальник, відповідач ОСОБА_3, та
поручитель, відповідач ОСОБА_6, не
виконали взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором в сумі, строки та
на умовах, що передбачені кредитним
договором та договором поруки. Тому
права позивача були порушені і у
відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України
підлягають судовому захисту шляхом
стягнення заборгованості за
договорами кредиту в розмірі 1068339,54 грн.
з відповідачів солідарно.

Таким чином, перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Твердження представника відповідача
ОСОБА_3, - ОСОБА_4, в апеляційній скарзі
про те, що рішення суду не відповідає
вимогам закону, судом не застосований
строк позовної не приймаються до уваги
за таких підстав.

Пунктом 31 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак за кредитним договором від 12
квітня 2007 року строк виконання
зобов'язання 12 квітня 2022 року , тобто
строк не настав.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті спору
ухвалюється судом першої інстанції, а
на стадії апеляційного провадження
здійснюється лише перевірка
законності й обґрунтованості рішення
суду (стаття 303 ЦПК України), то заява
про застосування позовної давності
може бути розглянута, якщо вона подана
під час розгляду справи в суді першої
інстанції.

Доводи представника відповідача
ОСОБА_3, - ОСОБА_4, , в апеляційній скарзі
про те, що рішення суду не відповідає
вимогам закону, оскільки Банком не
надано суду належного розрахунку
заборгованості за кредитом, не
приймаються до уваги за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюються на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
відповідачі повинні були довести в
судовому засіданні обставини, на які
посилалися як на заперечення проти
позову, але в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представником
відповідача не доведені обставин щодо
неправильності розрахунку
заборгованості за кредитним договором.

До апеляційної скарги представника
відповідача ОСОБА_3, - ОСОБА_4, не надано
ніяких доказів, які спростовують
висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дослідив в судовому
засіданні усі докази, які є у справі, з
урахуванням їх переконливості,
належності і допустимості, дав їм
правильну оцінку та з достовірністю
встановив, що підстав вважати, що
позивач надав неналежний розрахунок
заборгованості за кредитом немає.

Безпідставними є і посилання
представника відповідача ОСОБА_3, -
ОСОБА_4 на порушення судом норм
процесуального права, а саме, ст. ст. 27,
60, 227 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна
скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3,
- ОСОБА_4, відхилити, заочне рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 20 липня 2009 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік