Справа № 127/3714/14-ц
Провадження № 2/127/2278/14
Вступна та резолютивна частини
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Алексюк В.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_2 про зобов'язання
В позові ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії- відмовити.
Судові витрати залишити без
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ

Повне рішення буде виготовлено
07.04.2014 р.

Справа № 127/3714/14-ц

Провадження № 2/127/2278/14

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_2 про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,
мотивуючи позов тим, що рішенням
Вінницького районного суду Вінницької
області від 27.06.2006 року з нього стягнуто
аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх
видів доходів на утримання доньки
ОСОБА_5, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на користь ОСОБА_2 до повноліття доньки.
Виконавчий лист № 2-829 виданий 31.03.2008
року відповідно до рішення суду,
виконавче провадження відкрите 02.04.2008
року. Враховуючи те, що він не працює,
ніяких стабільних доходів не отримує,
то аліменти він сплачував по мірі
можливості. Проте, як виявилося
пізніше, заборгованість зі сплати
аліментів нарахували, виходячи із
середньої заробітної плати у даному
регіоні. 10.06.2009 року постановою
державного виконавця накладено арешт
на все його рухоме майно та йому
заборонено здійснювати його
відчуження. 26.01.2013 року було вилучено
його автомобіль ГАЗ 2410, 1989 року випуску,
білого кольору, д.н. НОМЕР_1, про що
складено акт огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу, де
зазначено, що автомобіль передано
державному виконавцю Федоринському
С.П. На даний час автомобіль
знаходиться на автомобільному
майданчику за адресою м. Вінниця, вул.
Тяжилівський тупік, 3. Листом від 14.02.2013
року державний виконавець повідомив
його про те, що відповідно до висновку
експерта від 13.02.2013 року вартість
автомобіля. ГАЗ-2410 д.н. НОМЕР_1 становить
7 260 грн. 05.04.2013 року його повідомили, що
торги з продажу автомобіля, який було
передано на реалізацію згідно договору
№ 28/053/13/А від 13.03.2013 року, не відбулися в
зв'язку з відсутністю купівельного
попиту. Тому державним виконавцем у
відповідності до ст. 62 ЗУ "Про виконавче
провадження" 05.04.2013 року проведено
уцінку даного майна на 0,001 %, а саме на 0,07
грн. Вартість майна після переоцінки
становить 7 259 грн. 93 коп. 14.05.2013 року
знову відбулася переоцінка автомобіля
у зв'язку з відсутністю купівельного
попиту. Вартість майна після
переоцінки становить 7 259 грн. 63 коп.
23.10.2013 року автомобіль знову був
переоцінений по тій же причині,
вартість автомобіля після переоцінки
становить 6 147 грн. 00 коп. Проте, навіть
за такої низької ціни, автомобіль не
користується купівельним попитом. А
тому 19.11.2013 року його було переоцінено
і знижено ціну аж до 5 122 грн. 50 коп. Даний
автомобіль для нього є дуже важливим,
оскільки він не отримує доходів і живе
лише за рахунок продуктів, що отримує
від сільськогосподарської діяльності,
без автомобіля надзвичайно важко
здійснювати таку діяльність у звичному
режимі. Автомобіль уцінювався вже п'ять
разів, вважає, що таким чином
порушуються його права, державний
виконавець не дотримується норм Закону
України "Про виконавче провадження".
Просить зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління зняти арешт та
повернути належний йому автомобіль
ГАЗ 2410, 1989 р.в., білого кольору, д.н.з.
НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав з наведених у
позові підстав та суду пояснив, що
вважає, що відповідач незаконно
утримує автомобіль, оскільки
неодноразово відбувалися торги,
автомобіль бул неодноразово уцінено,
на автомобіль немає купівельного
попиту, однак державний виконавець не
повертає йому автомобіль. Вважає, що
державним виконавцем порушуються
вимоги ЗУ "Про виконавче провадження".
Крім того пояснив, що автомобіль йому
потрібен щоб займатися сільським
господарством, лише в такому випадку
він зможе платити аліменти. Вважає, що
державним виконавцем невірно
нараховано суму зі сплати
заборгованності по аліментах. Дії
державного виконавця не оскаржував.
Він звертався до державного виконавця
щоб йому повернули автомобіль, однак
автомобіль йому не повернули. Просить
позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції -
Федоринський С.П. позовні вимоги не
визнав та суду пояснив, що на виконанні
в відділі державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-829/11 виданого
31.03.2008 року Вінницьким районим судом
Вінницької області про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини
зі всіх видів доходів на утримання
доньки ОСОБА_5, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на користь ОСОБА_2 до
повноліття доньки. 02.04.2008 року ним
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Оскільки
боржником рішення суду не
виконувалося, утворилася
заборгованність зі сплати аліментів.
Було накладено арешт на рухоме майно
боржника, а саме автомобіль, автомобіль
було вилучено у боржника та передано на
реалізацію, однак в зв'язку з
відсутністю купівельного попиту
реалізація автомобіля не відбулася,
державним виконавцем декілька раз було
проведено уцінку автомобіля та
повторно передано автомобіль на
реалізацію. Стягувач повідомлялася, що
вона може отримати автомобіль в
рахунок погашення заборгованності за
аліментами, однак своєї згоди на це
вона не дала. На даний час договір про
реалізацію арештованого майна
укладено з ПП "Нива-В.Ш.", автомобіль
передано на реалізацію. Боржник
ухиляється від сплати аліментів,
іншого майна немає, притягувався до
кримінальної відповідальності за
несплату аліментів. Вважає, що
виконавчі дії проводяться відповідно
до вимог ЗУ "Про виконавче провадження".
Просить в позові відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснила, що
позивач ухиляється від сплати
аліментів, тривалий час аліментів не
сплачував, в зв'язку з чим притягувався
до кримінальної відповідальності.
Аліменти позивач сплачує в меншому
розмірі, ніж це встановлено рішенням
суду, в зв'язку з чим вона неодноразово
зверталася із скаргами. До суду із
позовом про зменшення розміру
аліментів позивач не звертався.
Державний виконавець повідомляв її про
реалізацію автомобіля, вона ходила та
дивилася на автомобіль, на той час вона
не бажала отримати автомобіль,
оскільки вважає, що вартість
автомобіля була високою, зважаючи на
стан автомобіля. Вона не відмовляється
забрати автомобіль але по меншій ціні.
Їй відомо, що автомобіль повторно
виставлявся на реалізацію та було
проведено його уцінку, оскільки її про
це повідомляв державний виконавець.
Просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши надані докази в їх
сукупності, оглянувши в судовому
засіданні матеріали виконавчого
провадження, прийшов до висновку, що
позов є необґрунтованим та
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-829/11 виданого 31.03.2008 року
Вінницьким районим судом Вінницької
області про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх
видів доходів на утримання доньки
ОСОБА_5, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на користь ОСОБА_2 до повноліття доньки.
02.04.2008 року головним державним
виконавцем Федоринським С.П. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Із виконавчого листа №2-829 виданого
31.03.2008 року Вінницьким районним судом
Вінницької області вбачається, що з
ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4
частини зі всіх видів доходів на
утримання доньки ОСОБА_5, але не менше 30
% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на користь ОСОБА_2 до
повноліття доньки.

Відповідно до постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 10.06.2009 року при
примусовому виконанні виконавчого
листа виданого 31.03.2009 року Вінницьким
районним судом Вінницької області про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини,
накладено арешт на все рухоме майно, що
належить ОСОБА_1.

Як вбачається з акту огляду та
тимчасового затримання транспортного
засобу від 26.01.2013 року інспектор ВДАІ
по вул. Немирівське шосе о 23 год. 20 хв.
26.01.2013 року в присутності свідків
здійснив огляд та тимчасове затримання
транспортного засобу ГАЗ 2410, д.н.з.
НОМЕР_1 для доставляння та зберігання
на спеціальний майданчик Вінницького
РВ у зв'язку з знаходженням автомобіля
в розшуку, власник транспортного
засобу ОСОБА_1.

Із листа відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції адресованого
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14.02.2013 року
№1728/02-25/08 вбачається, що відповідно до
висновку експерта від 13.02.2013 року
вартість автомобіля ГАЗ 2410, д.н.з.
НОМЕР_1 описаного та арештованого
згідно акту від 30.01.2013 року, що належить
ОСОБА_1 становить 7 260 грн. 00 коп.

Із листів відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції адресованих ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та директору Вінницької філії
ПП "Спеціалізоване підприємство
Юстиція" від 05.04.2013 року №4031/02-25/08, від
14.05.2013 року №5512/02-25/08, від 19.11.2013 року
№18240/02-25/08, від 23.10.2013 року №14713/02-25/08
вбачається, що у зв'язку з тим, що торги
з продажу автомобіля ГАЗ 2410, 1989 року
випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1,
який був переданий на реалізацію
згідно договорів №28/053/13/А від 13.03.2013
року, від 26.04.2013 року, від 18.09.2013 року, не
відбулися в зв'язку з відсутністю
купівельного попиту. Тому державним
виконавцем у відповідності до ст. 62
Закону України "Про виконавче
провадження" 26.01.2013 року, 05.04.2013 року,
14.05.2013 року, 23.10.2013 року, 19.11.2013 було
проведено уцінку даного майна на 0,001%,
0,005 %, 10 %, 25%, а саме на 0,07 грн., 0,37 грн., 638
грн., 1707 грн. 50 коп., вартість майна після
переоцінки становить7 259 грн. 93 коп.,7 259
грн. 63 коп., 6 147 грн. 00 коп., 5 122 грн. 50 коп.

Із заяви ОСОБА_1 від 07.02.2014 року
вбачається, що він звертався до
начальника відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції з
проханням зняти арешт і повернути у
його власність, а саме автомобіль ГАЗ
2410, 1989 року випуску, білого кольору,
д.н.з. НОМЕР_1, вилучений 26.01.2013 року .

Із листа відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції від 24.02.2014 року
№2400/02-25/08 вбачається, що ОСОБА_1
повідомлено про хід виконавчих дій та
про те, що заборгованість по аліментах
станом на 01.02.2014 року становить 15 692 грн.
03 коп.

Як вбачається з листа відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції від 24.02.2014 року №2401/22-58/08
адресованого ОСОБА_1, автомобіль ГАЗ
2410, 1989 року випуску, білого кольору,
д.н.з. НОМЕР_1, який було описано в
рахунок боргу по аліментах в даний час
знаходиться на реалізації, на
автомобільному майданчику за адресою
м. Вінниця, вул. Тяжилівський тупік, 3.

Як вбачається з листа Головного
управління юстиції у Вінницькій
області від 24.02.2014 року №Б-112
адресованого ОСОБА_1, йому роз'яснено
положення законодавства щодо
виконання судових рішень та порядок
оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця.

Із листа відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції від 04.06.2013 року
№6712/02-25/08 адресованого ОСОБА_2
вбачається, що їй роз'яснено, що
державним виконавцем було описано та
арештоване майно, а саме автомобіль
ГАЗ 2410, 1989 року випуску, білого кольору,
д.н.з. НОМЕР_1. Згідно листів №223 від
03.04.2013 року, №295 від 26.04.2013 року, №386 від
03.06.2013 року торги не відбулися у зв'язку
з відсутністю зареєстрованих покупців,
зроблена уцінка майна 05.04.2013 року, 14.05.2013
року. Відповідно до ст. 62 Закону України
"Про виконавче провадження" відділ
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
пропонує. ОСОБА_2 в рахунок погашення
часткового боргу залишити за нею не
продане майно боржника. Повідомлено, що
якщо стягувач у 15 денний строк письмово
не заявить про своє бажання залишити за
собою продане майно, арешт з майна
зніметься, воно повернеться боржнику.

Із листа ОСОБА_2 від 20.06.2013 року
адресованого начальнику відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції вбачається, що вона просить
рішення щодо арештованого автомобіля
боржника ОСОБА_4 не приймати до
з'ясування обставин, оскільки вона
звернулася зі скаргою до обласної
державної виконавчої служби та
Генеральної прокуратури України, чекає
рішення, рішення стосовно даного
автомобіля зможе надати лише після
отримання відповідних відповідей на
скарги.

Як вбачається з копії вироку
Вінницького районного суду Вінницької
області від 01.06.2013 року, ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та
призначено покарання у виді обмеження
волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75
КК України ОСОБА_1 звільнений від
відбування покарання, з іспитовим
строком тривалістю 1 рік.

Відповідно до розрахунку
заборгованості по аліментах відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції від 17.03.2014 року, боржник ОСОБА_1
має заборгованість по сплаті
аліментів, а саме за період з травня 2006
року по березень 2013 року в загальній
сумі 15 416 грн. 53 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до
основних засад судочинства віднесено
обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів. Виконання
судових рішень це заключна стадія
цивільного процесу, тому завданням ДВС
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Для цього
він здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Статтею 12 Закону України "Про виконавче
провадження" визначені права і
обов'язки сторін та інших учасників
виконавчого провадження та
встановлено, що особи, які беруть
участь у виконавчому провадженні,
зобов'язані сумлінно користуватися
усіма наданими їм правами з метою
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі вчинення виконавчих дій
(частина 7).

В судовому засіданні встановлено, що
автомобіль боржника ОСОБА_1
реалізовувався як арештоване майно, на
яке звернуто стягнення державним
виконавцем при примусовому виконанні
рішення суду.

Відповідно до положень ст. 62 Закону
України "Про виконавче провадження"
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього
Закону, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах. Майно
передається на реалізацію за ціною та
в порядку, визначеними статтею 58 цього
Закону. Не реалізоване на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах протягом двох місяців майно
підлягає уцінці державним виконавцем,
що проводиться в десятиденний строк з
дня визнання прилюдних торгів чи
аукціону такими, що не відбулися, або
закінчення двомісячного строку
реалізації майна на комісійних
умовах. Майно може бути уцінене не
більш як на 30 відсотків. У разі
нереалізації майна в місячний строк з
дня проведення уцінки воно повторно
уцінюється в такому самому порядку,
але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна. У разі якщо
в місячний строк з дня проведення
повторної уцінки майно не реалізовано
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, державний
виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду. У разі
якщо стягувач у п'ятнадцятиденний
строк з дня отримання повідомлення
державного виконавця письмово не
заявив про своє бажання залишити за
собою нереалізоване майно, арешт з
майна знімається і воно повертається
боржникові. У разі відсутності в
боржника іншого майна, на яке може
бути звернено стягнення, виконавчий
документ повертається стягувачу без
виконання. У разі якщо стягувач виявив
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, він зобов'язаний у
п'ятнадцятиденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідного повідомлення внести на
відповідний рахунок для обліку
депозитних сум органу державної
виконавчої служби різницю між
початковою вартістю нереалізованого
майна та сумою коштів, що підлягають
стягненню на його користь, якщо
початкова вартість нереалізованого
майна перевищує суму боргу, яка
підлягає стягненню за виконавчим
документом. За рахунок перерахованих
стягувачем коштів оплачуються витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій,
задовольняються вимоги інших
стягувачів та стягується виконавчий
збір і штрафи, а залишок коштів
повертається боржникові.

Позивач в позовній заяві посилається
на норми ст. 62 Закону України "Про
виконавче провадження" та вважає, що
реалізація арештованого майна
відбулася з порушенням положень даної
статті, зокрема, майно не було продано,
після того як аукціон вдруге не
відбувся через відсутність покупців,
майно має бути повернуто йому, однак
автомобіль повернутий йому не був. Крім
того, позивач посилається на ст. 387 ЦК
України та вважає, що має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави ним заволоділа.

Суд не приймає до уваги дані твердження
позивача з наступних підстав.

Згідно ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Як встановлено в судовому засіданні на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-829/11 виданого 31.03.2008 року
Вінницьким районим судом Вінницької
області про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх
видів доходів на утримання доньки
ОСОБА_5, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на користь ОСОБА_2 до повноліття доньки.
02.04.2008 року головним державним
виконавцем Федоринським С.П. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Відповідно до постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 10.06.2009 року при примусовому
виконанні виконавчого листа накладено
арешт на все рухоме майно, що належить
ОСОБА_1. Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що автомобіль боржника
ОСОБА_1 передано на реалізацію як
арештоване майно, на яке звернуто
стягнення державним виконавцем при
примусовому виконанні рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про державну
виконавчу службу" державний виконавець
є представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

На підставі викладеного суд відкидає
твердження позивача про те, що в даному
випадку він має право витребувати
автомобіль із чужого незаконного
володіння, а саме від відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиці, оскільки
в даному випадку державним виконавцем
вчиняються дії щодо примусового
виконання виконавчого листа.

Крім того, суд вважає за необхідне
роз'яснити, що відповідно до ст. 82
Закону України "Про виконавче
провадження", боржник має право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні,
під час проведення реалізації
арештованого рухомого майна дії
державного виконавця боржником ОСОБА_1
в порядку ст. 383 ЦПК України не
оскаржувалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем суду не
доведено обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог,
а судом, за результатами розгляду
справи не встановлено підстав,
передбачених законодавством, для
задоволення позову. Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивачеві в
задоволенні позовних вимог відмовлено,
підстав для відшкодування судових
витрат понесених позивачем немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії- відмовити.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ