Справа № 310/1876/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі судді
Полянчука Б.І., при секретарі Панченко
Л.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів, вказуючи, що вона позичила
відповідачу 64000 грн., які останній
зобов'язався повернути не пізніше
15.11.2013 року. Це грошове зобов'язання
забезпечено домоволодінням АДРЕСА_1. У
порушення умов договору позики
відповідач зобов'язання не виконав та
не повернув грошові кошти, тому просила
стягнути з нього 64000 грн.

Позивач та відповідач у
судове засідання не з'явились, подали
до суду заяви про розгляд справи в їх
відсутності. У письмовому запереченні
проти позову відповідач зазначив, що за
договором від 15.11.2012 року він отримав
від позивача 64000 грн. під заставу
будинку АДРЕСА_1. Позов не визнав,
оскільки в договорі позики він
зазначений як позикодавець, а позивач
як позичальник. Ця помилка є суттєвим
порушенням, тому в задоволенні позову
слід відмовити.

З'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

У письмових запереченнях
проти позову відповідач визнав, що між
ним та позивачем 15.11.2012 року у письмовій
формі укладено договір позики за яким
він на визначених в договорі умовах
позичив 64000 грн., тому ці обставини за ч.
1 ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Судом також встановлено, що
договір позики не визнано недійсним і
він відповідає передбаченій ст. 1047 ЦК
України простій письмовій формі і
підтверджується долученим до
матеріалів справи договором від 15.11.2012
року (а.с.5). Передбачений договором
термін виконання зобов'язання
закінчився 15.11.2013 року, проте
відповідач ухиляється від взятого на
себе зобов'язання по поверненню суми
позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Приймаючи до уваги, що
відповідач не виконує взятих на себе
зобов'язань, тому з нього підлягає
стягненню 64000 грн. боргу за договором
позики від 15.11.2012 року.

Безпідставними є посилання
ОСОБА_1 на ту обставину, що грошове
зобов'язання забезпечене нерухомим
майном, а саме домоволодінням АДРЕСА_1,
оскільки згідно ст. 577 ЦК України
договір застави нерухомого майна
підлягає нотаріальному посвідченню.
Договір займу під заставу нерухомого
майна від 15.11.2012 року в частині застави
нерухомого майна не посвідчений
нотаріально, тому за статтею 220 ЦК
України він є нікчемним.

На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК
України з відповідача підлягає
стягненню судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 640 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 61, 79, 88, 209,
212-215 ЦПК України, ст. ст. 220, 577, 1046, 1047, 1049
ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 64000 грн. боргу за договором
позики та 640 грн. судового збору, а
всього 64640 грн.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя