Провадження по справі № 2/260/239/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючої судді Данилюк
О.С.,

при секретарі Яременко Ю.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Публічне
Акціонерне Товариство «Альфа-банк»,
про стягнення суми боргу та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору про надання юридичних послуг
недійсним та відшкодування моральної
шкоди, -

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу, мотивуючи свої
вимоги тим, що 01.12.2011 року між ним та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір про надання юридичних послуг,
відповідно до якого відповідач
доручив, а позивач прийняв на себе
виконання юридичного обслуговування
по правовим питанням. Відповідно до п.
1.1 вищевказаного договору ОСОБА_2
зобов'язався оплатити роботу позивача.
Відповідно до п. 5.1.1 договору сума
гонорару за надання послуг складає 4500
гривень передплати, та 4500 гривень після
узгодження замовником проблемних
питань з ПАТ «Альфа - банк» по
кредитному договору № 800003640 від 15.04.2008
року. 01.12.2011 року позивач отримав від
відповідача тільки 800 гривень в рахунок
переплати по вищевказаному договору.
Позивач вказує, що в січні 2012 року за
його юридичною допомогою згідно умов
вищевказаного договору ПАТ «Альфа -
банк» відкликав свою заяву про
примусове стягнення з відповідача 300
436,48 гривень згідно виконавчого листа №
6-2106/10 від 29.10.2010 року, який був виданий
Новозаводським районним судом м.
Чернігова. 03.02.2012 року ВДВС
Будьоннівського району м. Донецька
було повернено без виконання
виконавчий лист № 6-2106/10 від 29.10.2010 року,
що був виданий Новозаводським районним
судом м. Чернігова, та скасовано арешт
на квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка до цього була придбана за
позикою ПАТ «Альфа-банк» у власність
відповідача за кредитні кошти ПАТ
«Альфа-банк». В січні 2012 року за
юридичною допомогою позивача згідно
умов вищевказаного договору ПАТ
«Альфа-банк» було дозволено
відповідачу самостійно продати
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка до цього була придбана за
позикою ПАТ «Альфа-банк» у власність
відповідача. В лютому 2012 року після
продажу вищевказаної квартири всі
проблемні питання відповідача з ПАТ
«Альфа-банк» по кредитному договору №
800003640 від 15.04.2008 року були вирішені
шляхом погашення заборгованості за
вищевказаним договором. Позивач
вважає, що взяті на себе зобов'язання
він виконав в повному обсязі, однак
відповідач відмовився сплатити йому
залишок боргу в розмірі 8200 гривень.
Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь заборгованість в сумі 8200
гривень та судові витрати.

В свою чергу відповідач за основним
позовом ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання договору про надання
юридичних послуг недійсним та
відшкодування моральної шкоди,
мотивуючи свої вимоги тим, що 01 грудня
2011 року між ним та адвокатом ОСОБА_1
було укладено угоду про надання
юридичних послуг та в той же день було
ним сплачено як передплату 800 гривень. В
грудні 2012 року в присутності ОСОБА_4 ним
було сплачено позивачу 1850 гривень, в
січні 2013 року в присутності ОСОБА_5 ще
1850 гривень. За період з грудня 2011 року
по лютий 2012 року позивачем не було
виконано жодного із взятих на себе
зобов'язань. Ним не було підписано
жодного акту прийому - передачі послуг,
які виконувались адвокатом ОСОБА_1, не
було надано до органів судової влади
жодного позову. Повернення виконавчого
документи без виконання за заявою
стягувача було результатом
переговорів між ним, представником
банку та виконавчою службою.
Відповідачем, як виконавцем юридичних
послуг, не виконано умови договору, він
затягував з наданням юридичних послуг,
неможливість виконати договір або
неналежне його виконання сталося саме
з вини відповідача, тобто він не має
жодних підстав для здійснення
розрахунку з відповідачем. Також
відповідачем не надано будь-яких
доказів, що підтверджують обсяг
наданих послуг, не визначено і вартість
послуг, бо за своїм змістом кожна з
послуг, передбачених договором,
повинна бути співмірна грошовій сумі,
яка визначені відповідачем. Також
вказує, що у зв'язку з бездіяльність
відповідача ОСОБА_1 йому завдано
моральну шкоду, яку він оцінює в
розмірі 4000 гривень, яка полягає в тому,
що ОСОБА_6 відчував значний
психологічний стрес, намагаючись
поновити свої законні права в суді, в
нього погіршилося самопочуття,
внаслідок чого він двічі знаходився на
лікуванні у КЛПУ «ДОКТМО». Крім того,
було завдано і матеріальну шкоду, яка
виразилася в тому, що у зв'язку з
ухваленням Будьоннівським районним
судом м. Донецька 06.10.2012 року рішення
про стягнення суми боргу в сумі 8200
гривень 04 липня 2013 року його було
тимчасово затримано інспекторами
відділу ДАІ Донецького МУ УМВС у
зв'язку з розшуком майна ВДВС
Будьоннівського району м. Донецька та
за штраф майданчик ним було сплачено 610
грн. та 15 грн. комісії, у зв'язку з чим
він на декілька днів був позбавлений
заробітку, який є єдиним у його родині і
щоденно складає близько 400 грн. За
подання позову про скасування заочного
рішення ним було сплачено судовий збір
в розмірі 114 грн. 71 коп. У зв'язку з
бездіяльністю відповідача він
своєчасно не звернувся до суду за
відновленням своїх прав і був
позбавлений єдиного свого житла -
квартири, яку він вимушений був продати
на погашення кредитного боргу. Просив
суд визнати недійсним договір про
надання юридичних послуг від 01.12.2011
року, застосувати наслідки недійсності
правочину, стягнувши з відповідача на
його користь суму грошових коштів,
сплачених відповідно до договору від
01.12.2011 року в розмірі 4500 грн., стягнути з
відповідача матеріальні витрати, які
він поніс з метою поновлення свого
порушеного права, а саме: 625 грн. за
оплату штраф майданчика, 114 грн. 71 коп.
за оплату судового збору за скасування
заочного рішення, 3000 грн. витрат на
правову допомогу та моральну шкоду в
розмірі 4000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
надав пояснення, аналогічні викладеним
у позовній заяві, їх підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити. Проти задоволення
зустрічних позовних вимог заперечував,
посилаючись на те, що взяті на себе
зобов'язання він виконав вчасно, а
навіть раніше та в повному обсязі, всі
надані ним документи підтверджують
його безпосередню участь у
врегулюванні проблемних питань
відносно кредитного договору з ПАТ
«Альфа-банк», у зв'язку з чим всі
проблемні питання відповідача з ПАТ
«Альфа-банк» по кредитному договору №
800003640 від 15.04.2008 року були вирішені
шляхом погашення заборгованості за
вищевказаним договором в повному
обсязі, крім того відповідач отримав ще
3 000 доларів США різниці між продажем
квартири та узгодженим боргом перед
ПАТ «Альфа-банк». Він особисто
підготував всі необхідні заяви,
клопотання, скарги та звернення,
позови, ознайомився та зробив
фотокопії матеріалів примусового
виконавчого провадження, особисто
узгодив в присутності всіх сторін у
нотаріуса довіреність на продаж
іпотечної квартири, особисто був
присутнім при продажу квартири
відповідача, погашення з цієї суми
продажу боргу за кредитним договором,
натомість відповідач тільки
підписував відповідні підготовлені
ним документи. Вся юридична робота була
особисто ним виконана в повному обсязі,
що призвело до повного узгодження всіх
проблемних питань з ПАТ «Альфа-банк».
Тому в задоволенні зустрічного позову
просив суд відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
заперечували, просили суд в їх
задоволенні відмовити. Зустрічні
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, надали пояснення, аналогічні
викладеним в зустрічній позовній
заяві, просили суд її вимоги
задовольнити.

Представник третьої особи ПАТ
«Альфа-банк» в судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Суд, вислухавши позивача, відповідача
та його представника, свідків,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України,
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-який формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені.

Судом встановлено, що 01.10.2012 між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання юридичних (адвокатських)
послуг, згідно умов якого позивач
зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2
юридичні послуги щодо представництва
інтересів останнього в будь-яких
органах державної влади, на
підприємствах, в установах,
організаціях всіх форм власності та
підпорядкування, контролюючих і
правоохоронних органах та органах
прокуратури, а також в усіх судових
органах України з питань - 1) оскарження,
скасування рішення та видачу
виконавчого листа на рішення ПДТС при
ВГО «Всеукраїнський фінансовий союз»
№ від 14.05.2010 року по справі № 872-9/103/10; 2)
Позову ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-банк» про
визнання частково недійсним
кредитного договору № 800003640 від 15.04.2008
року; 3) Представництва інтересів
ОСОБА_2 в ДВС Будьоннівського району м.
Донецька та оскарження дій працівників
ВДВС Будьоннівського району м.
Донецька (в тому числі до суду
Будьоннівського району м. Донецька»
відносно виконавчого провадження щодо
стягнення заборгованості по
кредитному договору № 800003640 від 15.04.2008
року, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язався
здійснити позивачу оплату за надання
таких послуг (а.с. 7).

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору
виконавець ОСОБА_1 зобов'язаний
добросовісно, компетентно надавати
послуги за цим договором на підставі
особистої ініціативи та конкретних
доручень замовника ОСОБА_2 з метою
досягнення максимально вигідного для
замовника результату.

Відповідно до п. 5.1, п. 5.1.1 договору за
послуги замовник оплачує виконавцю
гонорар. Сума гонорару за надання
послуг складає 4500 (чотири тисячі
п'ятсот) гривень передплати, яка
платиться замовником частками, а саме
по 800 (вісімсот) гривень кожну наступну
неділю з дня укладання договору, та 4500
(чотири тисячі п'ятсот) гривень після
узгодження замовником проблемних
питань з ПАТ «Альфа-банк» по кредитному
договору № 800003640 від 15.04.2008 року (а.с. 7).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання (ч. 2 ст. 527 ЦК України).

Так, п. 1.1. договору про надання
юридичних (адвокатських) послуг від
01.12.2011 року визначено вичерпний перелік
юридичних послуг, які ОСОБА_1
зобов'язався надати ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи,
такої юридичної послуги, як позов
замовника до ПАТ «Альфа-банк» про
визнання частково недійсним
кредитного договору № 800003640 від 15.04.2008
року позивачем ОСОБА_1 відповідачу
надано не було, що за змістом положень
ст. 610 ЦК України свідчить про неналежне
виконанням умов зобов'язання.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Закон України «Про адвокатуру»
визначає дотримання Правил
адвокатської етики як одного з
основних зобов'язань адвоката, які він
бере на себе, складаючи Присягу
адвоката України.

Правила адвокатської етики, схвалені
Вищою кваліфікаційною комісією
адвокатури при Кабінеті Міністрів
України 01 жовтня 1999 року протокол від 1-2
жовтня 1999 року №6/VI, що діяли на момент
укладення сторонами договору про
надання юридичних послуг, визначали
уніфіковане тлумаченням норм
адвокатської етики, у тому числі щодо
винагороди адвоката за виконані ним
дії по наданню правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 17, ч.ч. 1- 6 ст. 33
Правил адвокатської етики в угоді про
надання правової допомоги мають бути
чітко і недвозначно визначені всі
головні умови, на яких адвокат приймає
доручення клієнта. Гонорар є єдиною
допустимою формою отримання адвокатом
винагороди за надання правової
допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний
адвокатом за надання правової
допомоги, повинен бути законним за
формою і порядком внесення і розумно
обґрунтованим за розміром. Фактори, що
повинні братися до уваги при
визначенні обґрунтованого розміру
гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу
і роботи, що вимагаються для належного
виконання доручення; ступінь
складності та новизни правових питань,
що стосуються доручення; необхідність
досвіду для його успішного завершення;
2) вірогідність того, що прийняття
доручення перешкоджатиме прийняттю
адвокатом інших доручень або суттєво
ускладнить їх виконання в звичайному
часовому режимі; 3) необхідність виїзду
у відрядження; 4) важливість доручення
для клієнта; 5) роль адвоката в
досягненні гіпотетичного результату,
якого бажає клієнт; 6) досягнення за
результатами виконання доручення
позитивного результату, якого бажає
клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги
клієнта стосовно строків виконання
доручення; 8) характер і тривалість
професійних відносин даного адвоката з
клієнтом; 9) професійний досвід,
науково-теоретична підготовка,
репутація, значні професійні здібності
адвоката. Жодний з факторів, вказаних у
частині третій цієї статті, не має
самодостатнього значення; вони
підлягають врахуванню в їх
взаємозв'язку стосовно до обставин
кожного конкретного випадку. Розмір
гонорару і порядок його внесення мають
бути чітко визначені в угоді про
надання правової допомоги. Засади
обчислення гонорару (фіксована сума,
погодинна оплата, доплата гонорару за
позитивний результат по справі, тощо)
визначаються за домовленістю між
адвокатом та клієнтом і також мають
бути закріплені в угоді.

Відповідно до умов договору про
надання юридичних (адвокатських)
послуг від 01.12.2011 року між сторонами не
було досягнуто домовленості про
узгодження замовником проблемних
питань з ПАТ «Альфа-банк» по кредитному
договору шляхом продажу квартири та
погашення суми заборгованості за
кредитним договором. Сторонами
конкретно визначено права та обов'язки
виконавця послуг, передбачені
договором.

Крім того, п. 4.2 договору зазначено, що
виконавець зобов'язаний документально
обґрунтувати понесені ним витрати,
пов'язані з наданням послуг,
обґрунтувати обсяг наданих послуг
підтверджуючи документами, тощо.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1
не надано будь - яких доказів, що
підтверджують обсяг виконаних ним
послуг, не визначено вартість наданих
ним послуг окремо, оскільки за своїм
змістом кожна з послуг, передбачених
договором, повинна бути співмірна
грошовій сумі, яка визначена договором.

Таким чином, судом встановлено, що
укладений між сторонами договір про
надання юридичних (адвокатських)
послуг від 01.12.2011 року містить
вичерпний перелік юридичних послуг,
який повинен був виконати позивач
ОСОБА_1, при цьому умов п.п. 2 п. 1.1
договору позивачем ОСОБА_1 виконано не
було, погашення суми заборгованості за
кредитним договором шляхом продажу
квартири предметом вказаного договору
не було та сторонами не узгоджувалось.
Крім того, на думку суду, максимально
вигідного для замовника ОСОБА_2
результату у вирішенні проблемних
питань з ПАТ «Альфа-банк» досягнуто не
було, у зв'язку з чим відсутні підстави
щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
за договором про надання юридичних
послуг в сумі 8200 гривень.

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Також суд вважає й необґрунтованими й
вимоги зустрічної позовної заяви
ОСОБА_2 про визнання договору про
надання юридичних послуг недійсним та
відшкодування моральної шкоди з огляду
на таке.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено та не заперечувалось
сторонами в судовому засіданні, що
договір про надання юридичних
(адвокатських) послуг від 01.12.2011 року
було вчинено у формі, встановленій
законом, та за вільним волевиявленням
сторін, у зв'язку з чим підстави щодо
визнання даного договору недійсним
відповідно до положень ст. 215 ЦК України
відсутні.

Також як на підстави вимоги щодо
відшкодування спричиненої йому
моральної шкоди ОСОБА_2 посилався на ч. 2
ст. 22 Закону України « Про захист прав
споживачів».

Разом з тим, посилання позивача за
зустрічним позовом на вимоги ст. 22
Закону України «Про захист прав
споживачів» як на підставу задоволення
вимоги про відшкодування моральної
шкоди є помилковим, оскільки зазначена
норма встановлює судовий порядок
розгляду справ про захист прав
споживачів, передбачаючи серед іншого
можливість одночасного вирішення
судом питання щодо відшкодування
моральної шкоди при задоволенні вимог
споживача про захист його прав, а не
встановлює підстави для задоволення
такої вимоги. При цьому п. 5 ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачає право споживача на
відшкодування моральної шкоди лише у
випадках, коли така заподіяна
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією.

Оскільки судом не встановлено фактів
заподіяння позивачеві моральної шкоди
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією (послугою) відповідача, тому
підстави для задоволення цієї позовної
вимоги відсутні.

За таких обставин суд вважає, що у
задоволенні вимог зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 202-203, 215-216, 610, 626-627, 639, 901, 903 ЦК
України, ЗУ «Про адвокатуру», Правилами
адвокатської етики, схвалені Вищою
кваліфікаційною комісією адвокатури
при Кабінеті Міністрів України 01
жовтня 1999 року протокол від 1-2 жовтня 1999
року №6/VI ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Публічне
акціонерне товариство «Альфа банк»,
про стягнення суми боргу, - відмовити в
повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
про надання юридичних послуг недійсним
та відшкодування моральної шкоди, -
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги.

СУДДЯ: