Номер провадження № 22-ц/785/3029/14
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П.,
Сєвєрової Є.С.

при секретарі -
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 21 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зобов'язання повернути належне майно,-

встановила:

Позивач звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
із позовом про зобов'язання повернути
йому ємність для зберігання води,
об'ємом 5 куб. м. (а. с. 2-3)

В обґрунтування позову посилався на те,
що в 2000 році він ненадовго передав
відповідачу ОСОБА_3 ємність, об'ємом 5
куб.м., для зберігання води під час
будівництва садового будинку. Після
завершення будівництва ОСОБА_3
відмовився повертати позивачу його
власність, згодом продав свою земельну
ділянку разом із ємністю відповідачу
ОСОБА_4 Однак ОСОБА_4 відмовився
повертати вказану ємність, вказуючи, що
він її купив разом із земельною
ділянкою.

Ухвалою суду від 09 грудня 2013 року
задоволено заяву ОСОБА_2 та залишено
його позов в частині вимог до ОСОБА_4
без розгляду. (а. с. 39)

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 21 січня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.
(а. с. 51)

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення скасувати, ухвалите нове про
задоволення його позову, посилаючись
на його необґрунтованість, неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
(а. с. 55-57)

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка та садовий будинок,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

24 червня 1991 року ОСОБА_2 за власні кошти
у сумі 120 рублів купив ємкість для води,
об'ємом 5 куб. м . (а. с. 6).

Згідно до ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Зі змісту ч.1 ст.57 ЦПК України випливає,
що доказами є відомості про факти, що
цікавлять суд, на підставі яких він
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги та
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

ОСОБА_2 стверджував у судових
зсіданнях, як першої та і апеляційної
інстанції про те, що він у 2000 році
ненадовго передав відповідачу ОСОБА_3
спірну ємність, для зберігання води під
час будівництва садового будинку.
Після завершення будівництва ОСОБА_3
відмовився повертати позивачу його
власність, згодом продав свою земельну
ділянку разом із ємністю відповідачу
ОСОБА_4, відповідно до договору
купівлі-продажу від 30 листопада 2007
року. (а. с. 36)

ОСОБА_3 стверджує, що придбав у позивача
за усною домовленістю спірну ємкість у
2000 році за 100 доларів США.

Квитанція до приходного касового
ордеру № 83/с про оплату ОСОБА_5 за
ємкість для води об'ємом 5 куб.м. в сумі
120 рублів від 29 червня 1991 року, яка
наявна в матеріалах справи не може
підтвердити обставини, які викладені у
позовній заяві ОСОБА_2, оскільки вона не
є носієм такої інформації. Письмових
угод сторони не укладали.

Указані обставини дають
підстави вважати вимоги ОСОБА_2 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, недоведеними.
Будь-яких інших доказів на
підтвердження позовних вимог
матеріали справи не містять, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що правових підстав
для задоволення позову немає.

Крім того, звертає увагу той
факт, що спірна ємкість знаходиться у
володінні ОСОБА_4, проте ухвалою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 09 грудня 2013 року позовна заява
ОСОБА_2 в частині позовних вимог до
ОСОБА_4 залишена без розгляду.
Відповідно до роз'яснень п. 11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», оскільки правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, то суд повинен встановити,
чи були порушені, невизнані або
оспорені права, свободи чи інтереси цих
осіб, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це.

Відповідачем у справі
позивач визначив ОСОБА_3, який спірну
ємкість не утримує, у будь-яких
відносинах із ОСОБА_2 в теперішній час
не перебуває, а відтак він є неналежним
відповідачем у справі, що є самостійною
підставою для відмови у задоволенні
позову.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон не
передбачає можливості уточнення
складу учасників процесу та змісту
позовних вимог в апеляційної
інстанції.

Доводів, які б спростували правильні
висновки суду першої інстанції,
апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 21 січня 2014 року ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст.
308,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 21 січня 2014 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Сидоренко І.П.