АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/737/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Добриднюк Н. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. РІШЕННЯ
27 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Міщенко С. В. суддів
Магда Л. Ф. , Трюхан Г. М. при
секретарі Бражнюк О.В., Анкудінову О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на рішення Лисянського
районного суду Черкаської області від
31 січня 2014 року по цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення
в с т а н о в и л а :
У січні 2014 року представник за
довіреністю ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Ярмола К.А. звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_7 про стягнення
Обґрунтовуючи свої вимоги , позивач
зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_7 було укладено кредитний
договір № б/н від 16 жовтня 2006 року.
Відповідно до його умов відповідач
отримав кредитні кошти на платіжну
картку в сумі 5700 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
ПАТ КБ «ПриватБанк», стверджує, що у
зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором у ОСОБА_7 станом на
31 грудня 2013 року виникла
копійок, яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 3367 грн. 26
коп., заборгованість по процентам за
також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг - 500
грн. (фіксована частина штрафу) та 844
грн. 87 коп. - штраф з процентною
Позивач просив стягнути на його
користь з відповідача заборговані
судові витрати.
Рішенням Лисянського районного суду
Черкаської області від 31 січня 2014 року
у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» через
представника Шуліку А.В. подало
апеляційну скаргу, у якій апелянт
зазначив, що суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
не врахував, що ОСОБА_7, отримавши
кредит, повного погашення боргу не
здійснив. На день звернення до суду у
відповідача виникла заборгованість в
розмірі 18242 гривні 28 копійок, яка ним не
була погашена. А оскільки укладеним між
позивачем та відповідачем Договором
було передбачено строк його дії -
протягом 12 місяців з моменту
підписання і якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, то він автоматично
лонгується на такий же термін. Тому ,
оскільки Договір припинений не був, то
й строк позовної давності щодо вимог
про примусове виконання умов договору
та стягнення недоплачених сум тіла
кредиту, процентів і штрафу - на день
звернення позивача до суду не
закінчився.

Тому, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ПАТ КБ
«ПриватБанк» просило скасувати
рішення Лисянського районного суду
Черкаської області від 31 січня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши учасників процесу, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність,
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказане рішення не відповідає
вказаним вимогам

В п.8 та п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року N 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, викладеним у
послідовності, встановленій статтею 215
ЦПК, і обов'язково містити вступну,
описову, мотивувальну та резолютивну
частини. У мотивувальній частині
рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК). Встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, і даний факт не оспорювався
сторонами, що 16 жовтня 2006 року між ними
був укладений кредитний договір.

За даним договором відповідач отримав
від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти
на платіжну картку в сумі 5700 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає терміну дії картки.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором у ОСОБА_7 станом на
31 грудня 2013 року виникла
заборгованість в розмірі 18242 гривні 28
копійок, яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 3367 грн. 26
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 13530 грн. 15 коп., а
також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг - 500
грн. (фіксована частина штрафу) та 844
грн. 87 коп. - штраф з процентною
складовою. І дану обставину визнав
відповідач.

При цьому, встановивши , що
відповідач порушив зобов'язання за
договором та не повернув отриманих
кредитних коштів і нарахованих
процентів згідно визначених Договором
умов , суд відмовив у стягненні
вказаної суми заборгованості з підстав
пропуску позивачем строків позовної
давності для звернення до суду за
захистом.

Але такі висновки суду першої
інстанції є помилковими та такими, що
не відповідають нормам матеріального
права і суперечать встановленим
обставинам справи і наданим сторонами
доказам.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Частиною 2 ст.258 ЦК України для вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
визначена спеціальна позовна давність
в один рік .

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України- є підставою для відмови у
позові.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

За загальним правилом , відповідно до ч.
1 ст. 261 ЦК України , перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила .

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Відмовляючи в позові з підстав,
передбачених ч.4 ст.267 ЦК України, суд
першої інстанції не врахував, що з
наданого позивачем руху коштів по
рахунку та даних по існуючій у
відповідача заборгованості та по її
погашенню /а.с.5-9/, вбачається, що ОСОБА_7
виконав останній платіж по поверненню
заборгованості за спірним договором 31
січня 2012 року /а.с.8/ , і дана обставина
не заперечувалася відповідачем, чим
вчинив дії , що свідчать про визнання
ним свого боргу. Тому, оскільки банк
звернувся з даним позовом 21 січня 2013
року , тобто менше як через рік після
того як відбулось переривання строків
позовної даності, підстав для
застосування наслідків пропуску
строків позовної давності у суду
першої інстанції не було .

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Враховуючи неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права та допущену
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем
було доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за
кредитним договором та надано
відповідний розрахунок суми
заборгованості, що відповідачем
частково або повністю спростовано не
було , а навпаки було визнано в ході
розгляду справи.

За таких обставин з ОСОБА_7 належить
стягнути на користь позивача
заборгованість в розмірі 18242 гривні 28
копійок, яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 3367 грн. 26
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 13530 грн. 15 коп., а
також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг - 500
грн. (фіксована частина штрафу) та 844
грн. 87 коп. - штраф з процентною
складовою.

Відповідно до норм ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Тому, враховуючи, що позов
підлягає до задоволення, з ОСОБА_7
належить стягнути, сплачені позивачем
365 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Лисянського районного суду Черкаської
області від 31 січня 2014 року -
задовольнити.

Рішення Лисянського районного суду
Черкаської області від 31 січня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості - задовольнити,
стягнути з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість у сумі 18242 гривні 28
копійок за кредитним договором №б/н
від 16.10.2006 року, з яких: 3367,26грн. -
заборгованість за кредитом, 13530,16грн.-
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500грн. штрафу
(фіксована частина) та 844,87грн. штрафу в
процентній складовій.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» 365
грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :