У х в а л а

24 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

Колодійчука В.М.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про демонтаж самочинно
збудованого гаражу, захист прав
приватної власності на земельну
ділянку, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 червня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 жовтня
2013 року рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 червня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4,
шляхом демонтажу гаражу НОМЕР_1 та
звільнення ділянки від іншого майна, що
належить ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 500 грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про демонтаж
самочинно збудованого гаражу, захист
прав приватної власності на земельну
ділянку, усунення перешкод у
користуванні земельної ділянки.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 376 ЦК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 лютого 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 28 вересня 2012 року, якою
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 лютого 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 17 травня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 4 жовтня 2012
року, якою справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Київської області
від 28 квітня 2012 року, якою справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті. Тому на
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 20
лютого 2013 року, 20 лютого 2013 року, 3
жовтня 2012 року не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
постанову Верховного Суду України від
25 вересня 2013 року, прийняту за
результатами розгляду заяви про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 травня 2012 року, якою справу
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути
рішення: Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-У. Зазначений перелік таких
судових рішень є вичерпним. Тому на
постанову Верховного Суду України від
25 вересня 2013 року посилання
здійснюватись не може.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про демонтаж самочинно
збудованого гаражу, захист прав
приватної власності на земельну
ділянку, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою до
провадження Верховного Суду України за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 листопада 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С.Ткачук Судді: В.П.Гончар
С.О.Карпенко В.М.Колодійчук
Д.О.Остапчук