АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/658/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/881/14
Головуючий у 1-й інстанції Смілянський
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2
на рішення Оржицького районного суду
Полтавської області від 26 вересня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Фермерського господарства
«Відродження-2008», треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру»,
Відділ Держземагенства в Оржицькому
районі, про визнання правочинів
недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду із зазначеним
позовом до ФГ «Відродження-2008» про
визнання правочинів недійсними. Позов
обґрунтовували тим, що рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 18.06.2013 року в задоволенні їх позову
до ОСОБА_3 про повернення земельних
ділянок було відмовлено, в зв'язку з
відсутністю доказів знаходження
земельних ділянок в користуванні
відповідачки. В наступному за
інформації, наданої відділом
Держземагенства в Оржицькому районі
позивачкам стало відомо, що їх земельні
ділянки орендує ФГ «Відродження 2008»
відповідно до зареєстрованих
Оржицьким виїзним офісом ДП ЦДЗК 20.11.2009
року договорів оренди земельних
ділянок. Однак, вказаних договорів вони
не укладали та не підписували, дії ФГ
«Відродження 2008» вважають незаконними.
Неодноразово доповнювали позовні
вимоги, останній раз 10.09.2013 року позов
доповнили та додатково мотивували тим,
що умови договорів не відповідають
статті 15 Закону України «Про оренду
землі», а тому просили визнати їх
недійсними на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК
України.

Рішенням Оржицького районного суду
Полтавської області від 26 вересня 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відмовлено.

З рішенням суду не погодилися позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, які його оскаржили,
просили скасувати і ухвалити нове, яким
їх позов задовольнити. Вважають, що
рішення суду прийнято із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 29 жовтня 2013
року рішення Оржицького районного суду
Полтавської області від 26 вересня 2013
року - скасовано. Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Фермерського господарства
«Відродження-2008» про визнання
правочинів недійсними - задоволено.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки (паю), площею 3,51 га,
укладений між ОСОБА_1 та Фермерським
господарством «Відродження-2008»,
зареєстрованого у Оржицькому виїзному
офісі Полтавської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» за
№69 від 20.11.2009 року.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки (паю), площею 3,51 га
між ОСОБА_2 та Фермерським
господарством «Відродження-2008»,
зареєстрованого у Оржицькому виїзному
офісі Полтавської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» за
№63 від 20.11.2009 року.

Стягнуто з Фермерського господарства
«Відродження-2008» на користь ОСОБА_1 172, 05
грн. сплаченого судового збору.

Стягнуто з Фермерського господарства
«Відродження-2008» на користь ОСОБА_2 172, 05
грн. сплаченого судового збору, а також
541, 05 грн. витрат, пов'язаних з явкою до
суду, а всього 713, 10 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
рішення Апеляційного суду Полтавської
області від 29 жовтня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачів та
представників відповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 3,51 га., розташованої на
території Оржицької селищної ради
Оржицького району Полтавської області,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ПЛ
№ 010041, зареєстрованого 23 грудня 2003 року
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 300 (а.с.14).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 3,49 га., розташованої на
території Оржицької селищної ради
Оржицького району Полтавської області,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ПЛ
№ 011981, зареєстрованого 09 листопада 2004
року в Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 547 (а.с.13).

З приєднаних до матеріалів справи
договорів оренди земельних ділянок
вбачається, що 07.12.2008 року орендодавець
ОСОБА_1 надає, а орендар ФГ «Відродження
2008» приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення на
території Оржицької сільської ради
площею 3, 51 га, строком на 10 років.
Договір зареєстровано в Оржицькому
районному відділенні Полтавської
регіональної філії центру ДЗК 20.11.2009
року за № 69.

07.12.2008 року орендодавець ОСОБА_2 надає,
а орендар ФГ «Відродження 2008» приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення на території Оржицької
сільської ради площею 3, 49 га, строком на
10 років. Договір зареєстровано в
Оржицькому районному відділенні
Полтавської регіональної філії центру
ДЗК 20.11.2009 року за № 63.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що позивачами
пропущений загальний трирічний строк
позовної давності для звернення до
суду з вищезазначеним позовом,
оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладаючи
спірні договори оренди земельних
ділянок 07.12.2008 року достовірно знали та
були ознайомлені з умовами цих
договорів.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна.

У Постанові № 14 Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»
Верховним Судом України викладена
правова позиція, відповідно до якої
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову у задоволенні позову з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленої до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Отже, відмова у задоволенні позову у
зв'язку із спливом строку позовної
давності можливо, у разі якщо позовні
вимоги обґрунтовані, але позивач без
поважних причин пропустив строк
звернення до суду.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди укладається у письмовій формі,
статтею 18 зазначеного Закону
встановлено, що договір оренди землі
набуває чинності після його державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Між тим, оскільки в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити,
чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
статтею 15 Закону України «Про оренду
землі», визначити істотність цих умов,
а також з'ясувати, у чому саме полягає
порушення їхніх законних прав.

Така позиція, висловлена в Постанові
Верховного Суду України від 25 грудня 2013
року № 6-78цс 13, яка відповідно до ст. 360-7
ЦПК України, є обов'язковою для віх
суб'єктів владних повноважень, а суди
повинні привести судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Спірні договори оренди земельних
ділянок містять умову про розмір
орендної плати, але у них дійсно
відсутні умови щодо порядку внесення
орендної плати, переліку кількості або
частки продукції та її якісні
показники, а також місце, умови,
порядок, строки поставки; до договорів
не приєднано акт визначення меж
земельних ділянок в натурі / на
місцевості / та проекти відведення
земельних ділянок.

Відповідно до технічної документації
маються кадастрові плани та плани
розташування земельних ділянок ФГ «
Відродження 2008» на території Оржицької
селищної ради.

Згідно книги розрахунків ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 отримували орендну плату
протягом 2010-2012 років, дану обставину
позивачки не заперечували, як і не
заперечували факту постійного
користування та обробітку земельних
ділянок відповідачем. Таким чином, між
сторонами продовжують існувати
договірні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з ст. ст. 10, 60 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було
надано належних, допустимих та
беззаперечних доказів в обґрунтування
своїх позовних вимог, зокрема, щодо
грубого порушення їх прав, як
орендодавців, у зв'язку з відсутністю в
укладених ними договорах деяких умов,
передбачених статтею 15 Закону України
«Про оренду землі», а замість актів
визначення меж земельних ділянок в
натурі / на місцевості / та проектів
відведення земельних ділянок до
договорів були приєднані кадастрові
плани та плани розташування земельних
ділянок, що також не може свідчити про
порушення прав позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та визнання договорів
недійсними із підстав передбачених ст.
15 Закону України «Про оренду землі».

Окрім того, при розгляді справи у суді
апеляційної інстанції представник
позивачів уточнив, пояснивши, що
підставами для визнання договорів
недійсними є положення ст. 203 ЦК
України, оскільки позивачі спірні
договори не підписували.

Проте, вказане уточнення не може бути
підставою для задоволення позову,
оскільки як вбачається із змісту
договорів вони підписані сторонами.

В той же час, позивачі та їх представник
не надали суду жодного переконливого
доказу, яки б вказували, що договори
оренди землі підписані іншими особами.

Таким чином, із урахуванням правової
позиції викладеної у Постанові № 14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі» (абзац 3 п. 11) у
задоволенні позову слід відмовити у
зв'язку із недоведеністю.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення
Оржицького районного суду Полтавської
області від 26 вересня 2013 року має бути
змінено у частині підстави відмови у
задоволенні позову, а саме: у
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Фермерського господарства
«Відродження-2008» слід відмовити за
недоведеністю.

Керуючись ст.303, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Оржицького районного суду
Полтавської області від 26 вересня 2013
року - змінити у частині підстави
відмови у позові.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Фермерського господарства
«Відродження-2008», треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру»,
Відділ Держземагенства в Оржицькому
районі, про визнання правочинів
недійсними - відмовити за
недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль