Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3751/13-ц
Провадження № 2/553/62/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.03.2014м. м. Полтава

Ленінський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого
судді - Парахіної Є.В.

при секретарі
- Вишар М.В., Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом прокурора
Ленінського району м. Полтави в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 та
малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи - Служба у справах дітей
Виконкому Ленінської районної у м.
Полтаві ради, орган опіки та піклування
Виконкому Ленінської районної у м.
Полтаві ради, про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2013 року прокурор Ленінського
району м. Полтави звернувся до суду з
позовом в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилається на те, що
відповідачі ухиляються від виконання
батьківських обов'язків. Вказує, що
ОСОБА_3, яка є матір'ю неповнолітньої
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не турбується про
їх фізичний, духовний та моральний
розвиток, не працює та не бажає
працевлаштовуватись, зловживає
алкогольними напоями, у зв'язку з чим
діти залишились без батьківського
піклування та були тимчасово
влаштовані до Полтавського обласного
притулку для дітей, в квартирі, де вона
проживає, антисанітарні умови, бруд,
відсутні ліжка, тобто не забезпечено
умови для проживання дітей. Байдуже
ставлення до виконання батьківських
обов'язків призводить до того, що
неповнолітня ОСОБА_1, яка навчається в
ЗОШ № 12 м. Полтави, часто не виконує
домашні завдання, не відвідує школу, не
завжди охайно вдягнена, поводиться
незадовільно. Малолітня ОСОБА_2
навчається в Полтавській
спеціалізованій школі-інтернаті № 2, де
мати її майже не відвідує, навчанням,
поведінкою, здоров'ям дитини, яка
потребує лікування, не цікавиться, коли
приводить дитину після вихідних, від
неї відчувається запах алкоголю,
притягувалась до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
ОСОБА_4, який є батьком малолітньої
ОСОБА_2, також ухиляється від виконання
батьківських обов'язків, проживає в
АДРЕСА_2., де не забезпечив нормальні
умови проживання для дитини, між ним та
дружиною ОСОБА_3 часто відбуваються
сварки та бійки, у зв'язку з чим сусіди
вимушені викликати міліцію, допускає,
щоб малолітня донька самостійно, без
супроводу дорослих, їздила громадським
транспортом з м. Полтави в с. Кашубівку
Полтавського р-ну та обл.

Просить суд позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно
неповнолітньої доньки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавити
батьківських прав ОСОБА_4 відносно
малолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з ОСОБА_3
аліменти на утримання донькою до
досягнення ними повноліття в розмірі
по 1/4 частині з усіх видів заробітку на
кожну дитину, а з ОСОБА_4 на утримання
малолітньої доньки ОСОБА_2 в розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку до
досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні прокурори
прокуратури Ленінського району м.
Полтави підтримали позов, пояснили, що
батьки неповнолітньої ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не виконують своїх
батьківських обов'язків щодо них, не
турбуються про їх фізичний, духовний та
моральний розвиток, просили позов
задовольнити. Прокурор уточнив позовні
вимоги щодо стягнення аліментів на
утримання дітей з відповідачів, просив
стягнути їх у розмірі, вказаному в
позовній заяві, на користь органу опіки
та піклування виконавчого комітету
Ленінської районної у м. Полтаві ради в
особи органу опіки та піклування з
подальшим перерахуванням утриманих
коштів установі, до якої в подальшому
будуть направлені діти.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, вказував на те, що
обставини, на які посилається в позові
прокурор, є безпідставними, він по мірі
сил та можливостей здійснює догляд та
утримання за донькою дружини ОСОБА_1,
яку вважає своєю донькою, а також за їх
спільною донькою ОСОБА_2, він працює,
отримує регулярний дохід, кошти
спрямовує як на облаштування житла в с.
Кашубівка, Полтавського р-ну та обл., в
якому здійснив ремонт та забезпечив
умови, належні для проживання дітей,
так і на забезпечення інших потреб
дітей, вказаний будинок належить йому
на праві власності; він постійно
спілкується з дітьми, незважаючи на те,
що з дружиною ОСОБА_3 не проживає разом
більше трьох років, забирає ОСОБА_2 зі
школи-інтернату на вихідні, доглядає
дітей, дбає та піклується про них. В
період, коли діти перебували в Центрі
соціально-психологічної реабілітації
у м. Комсомольську, він регулярно
відвідував їх, спілкувався по телефону,
придбавав одяг, засоби особистої
гігієни та інші необхідні речі.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та є
матір'ю двох доньок ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Вона разом з дітьми проживає АДРЕСА_1,
де з ними також мешкає її хвора мати. З
чоловіком ОСОБА_4 вони не проживають
останні кілька років, він мешкає в
АДРЕСА_2, куди вони з дітьми приїздять
на вихідні. В квартирі, де вона
проживає, відсутні належні умови для
проживання дітей, в тому числі меблі,
вона не має постійного місця роботи та
дійсно має проблеми зі вживанням
алкоголю. З огляду на викладене,
пояснила, що не заперечує, щоб діти
перебували в інтернаті, проте просила
перевести їх до м. Полтави, щоб вона
мала змогу спілкуватись з ними. В
Центрі соціально-психологічної
реабілітації у м. Комсомольську дітей
не відвідувала, лише телефонувала їм.

Під час судових дебатів
відповідач вказала, що і вона і діти
усвідомили в чому вина кожного з них,
дітям буде важко сприйняти рішення про
позбавлення батьківських прав,
особливо старшій доньці, просила
надати їм ще один шанс. Разом з тим,
наголосила, що умови проживання в
квартирі, де вона мешкає, є такими, що не
дають можливості проживати в ній дітям.

Представники третіх осіб Служби у
справах дітей Виконкому Ленінської
районної у м. Полтаві ради та органу
опіки та піклування Виконкому
Ленінської районної у м. Полтаві ради у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити з
підстав, наведених в позовній заяві.

Суд, заслухавши пояснення
учасників процесу, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 з 11.01.2013 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 01.08.2013 року
ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
актового запису про народження дитини
вбачається, що відомості про батька
ОСОБА_6 записано відповідно до ч. 1 ст. 135
СК України.

Батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
від 01.08.2013 року.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2011
року проживають окремо.

З цього часу ОСОБА_3 зареєстрована
та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_1 (яка
зареєстрована за цією ж адресою) та
ОСОБА_2.

З 2012 року ОСОБА_2 навчалася в
Полтавській школі-інтернаті № 2 ім. Н.К.
Крупської, де фактично проживала з
понеділка по п'ятницю, на вихідні дні її
забирав до себе батько ОСОБА_4, іноді
рідше - мати ОСОБА_3

ОСОБА_4 проживає за адресою:
АДРЕСА_2, вказаний будинок належить
йому на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу від
19.12.2005 року. За вказаною адресою по
вихідним регулярно знаходиться
неповнолітня донька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, сюди ж на вихідні
приїздить також ОСОБА_3 та її донька
ОСОБА_1.

Зареєстрований ОСОБА_4 разом з
донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
адресою: АДРЕСА_3 Частина вказаного
домоволодіння належить відповідачу на
праві приватної власності, проте у
зв'язку з тим, що з 2011 року нею ніхто не
користується, є непридатною для
проживання.

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавленні судом
батьківських прав у разі, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини
передбачає, що батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, визначила, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Згідно ст. 150 СК України та ст. 12 Закону
України "Про охорону дитинства" на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки мають право і зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний і моральний
розвиток, навчання, створюючи належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Таким чином, найважливіший обов'язок
матері та батька - це обов'язок
виховувати, ростити дитину. Це
обов'язок не лише перед дитиною, а й
перед усією родиною та суспільством.

Статтею 59 Закону України "Про освіту" та
ст. 12 Закону України "Про охорону
дитинства" визначено, які дії належить
вчиняти батькам для розвитку дитини як
особистості. Зокрема, встановлено, що
батьки зобов'язані виховувати у дітей
працелюбність, почуття доброти,
милосердя, шанобливе ставлення до
старших, поваги до прав, свобод людини і
громадянина, мови, національних
історичних і культурних цінностей
українського та інших народів.

Отже, на відповідачів ОСОБА_3 як матір
та ОСОБА_4 як батька законодавством
покладено обов'язок піклуватись про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
лютого 2012 року навчалася до ЗОШ І-ІІІ
ступенів № 12 Полтавської міської ради,
відповідно до повідомлення
адміністрації вказаного навчального
закладу № 221 від 02.08.2013 року учениця
навчається по мірі своїх можливостей,
домашнє завдання майже не виконувала,
часто під час уроків була без шкільного
приладдя, школу відвідувала
несистематично, мотивуючи пропуски
уроків хворобою, але довідок про
хворобу не надавала, траплялися
непоодинокі випадки запізнення на
уроки. ОСОБА_1 не завжди приходила до
школи охайною, шкільної форми не мала,
часто грубила дорослим, говорила
неправду, вживала ненормативну
лексику, інколи траплялися крадіжки з
боку ОСОБА_1. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3
неналежно виконувала свої батьківські
обов'язки: на дзвінки класного
керівника не реагувала, відключала
телефон, за викликом до школи не
з'являлась, батьківські збори не
відвідувала, вдома зустрітись з матір'ю
було неможливо, оскільки за адресою:
АДРЕСА_1, до квартири не впускали.

Вказані факти підтвердила в судовому
засіданні допитана в якості свідка
соціальний педагог ЗОШ № 12 ОСОБА_9

З пояснень представників третіх осіб
та письмових доказів, що містяться в
справі, встановлено, що ОСОБА_1 часто не
ночувала вдома, при цьому, мати ОСОБА_3
достовірно не була обізнана про місце
її перебування, дитина вільний час
проводила, гуляючи по місту без нагляду
й це не викликало хвилювань з боку
матері.

Ці обставини відповідач ОСОБА_3
фактично не спростувала, намагалась
запевнити суд в тому, що контролювала
поведінку доньки, проте не довела той
факт, що знайома з друзями ОСОБА_1,
упевнена де, з ким, в який спосіб донька
проводить вільний час, де саме
лишається ночувати.

Малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з жовтня
2011 року навчається в Полтавській
спеціалізованій школі-інтернаті № 2 ім.
Н.К.Крупської Полтавської обласної
ради. Адміністрація школи-інтернату
повідомила, що за час перебування
ОСОБА_2 в закладі, її мати ОСОБА_3 до
школи-інтернату майже не приходила, не
цікавилася навчанням та поведінкою
дитини, а коли і приводила доньку до
школи після свят та канікул, то від неї
відчувався стійкий запах алкоголю. На
зауваження вихователів щодо виховання
дитини ОСОБА_3 відповідала грубощами,
завжди конфліктувала, висувала
незрозумілі вимоги, поводила себе
неадекватно.

Вказане підтвердила допитана в якості
свідка педагог Полтавської
школи-інтернату ОСОБА_10, яка пояснила,
що мати дівчинки ОСОБА_3 дитиною, її
життям та здоров'ям фактично не
цікавиться, кілька разів забирала її зі
школи, часто від неї відчувався запах
алкоголю. Свідок зауважила, що дівчинка
до матері іде неохоче, з батьком
спілкується краще, останній цікавиться
життям дитини, її успіхами в навчанні.

Судом встановлено, що 22.07.2013 року
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, самовільно пішла з
дому, де живе з матір'ю ОСОБА_3, маючи на
меті поїхати до батька в АДРЕСА_2 проте
тривалий час простояла на зупинці, де
її зустріла знайома матері та забрала
до себе додому, там нагодувала, вклала
спати, а наступного дня зранку привела
додому.

Разом з тим, мати ОСОБА_3 проявивши
безпечність та халатність, не завадила
малолітній дитині піти з дому й,
незважаючи на те, що донька мала намір
відправитись досить далеко від місця
проживання, не перешкодила цьому,
байдуже поставившись до такого рішення
дитини, а можливо взагалі не знала куди
пішла донька; не виявила хвилювання з
приводу відсутності доньки вдома
вночі, й лише наступного дня, коли
чоловік ОСОБА_4 повідомив про те, що
ОСОБА_2 до нього не приїхала, про
зникнення дитини були повідомлені
працівники міліції.

Відповідно до постанови Ленінського
районного суду м. Полтави від 10.01.2013
року ОСОБА_3 була притягнута до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 184 КУпАП за невиконання
батьківських обов'язків у зв'язку з
вищевказаним фактом.

Згідно актів № 4/7496 та № 4/7497 від 22.07.2013
року про дитину, покинуту в пологовому
будинку, іншому закладі охорони
здоров'я, або яку відмовилися забрати
батьки, або інші родичі, про чи знайдену
дитину, неповнолітня ОСОБА_1 та
малолітня ОСОБА_2 залишилися без
батьківського піклування та тимчасово
влаштовані до Полтавського обласного
притулку для дітей. Також вище вказані
акти підтверджують той факт, що ОСОБА_3
проживає за адресою: АДРЕСА_1 зловживає
спиртними напоями, неналежно утримує
дітей, які проживають в антисанітарних
умовах.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 не має
постійного місця роботи, має проблеми,
пов'язані зі вживанням алкоголю, що
негативно впливає на виконання нею
батьківських обов'язків.

Згідно характеристики від 10.08.2013 року,
підписаної головою селищного комітету
м-ну "Лівий Поділ" Ленінського району м.
Полтави, ОСОБА_3, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1 з двома дітьми ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зі
слів сусідів зловживає спиртними
напоями, часто діти не доглянуті,
залишаються на самоті.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання неповнолітньої ОСОБА_1 та
малолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1,
складеного 26.07.2013 року комісією в
складі представників служби у справах
дітей виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Полтаві ради та СКМСД
Ленінського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області, вищезазначене
помешкання - частина глиняного будинку,
обкладеного цеглою, складається з 1
кімнати, коридору. Опалення,
водопостачання та електроенергія
відсутні. У помешканні немає ремонту:
стіни та стеля облущені, повітря
затхле, підлога брудна. У кімнаті
розташовані старий диван і тумба, на
якій стоїть старий телевізор. У
коридорі знаходиться стара облущена
піч, вкрита пилом, та брудний стіл.
Інших меблів у помешканні немає.
Дитячий одяг, взуття, книги та інші
дитячі речі відсутні. Лише в коридорі
стоїть іграшковий брудний візочок. У
помешканні відсутнє місце для сну,
відпочинку та вивчення уроків.
Санітарно-гігієнічні норми грубо
порушуються. Житло непридатне для
проживання дітей. Під час відвідування
комісією помешкання близько 14-00 год.
ОСОБА_3 спала у брудному ганчір'ї на
підлозі (ліжка немає) і піднялася лише
на вимогу комісії, її мати ОСОБА_20
лежала в брудному ганчір'ї на дивані у
цій же кімнаті. Зі слів ОСОБА_3, за
вищевказаною адресою зареєстровані та
проживають: ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_10,
бабуся, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, мати, не
працює, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, проживає
та навчається в Полтавській
спеціалізованій ЗОШ-інтернаті № 2 ім.
Н.К.Крупської, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
навчається в Полтавській ЗОШ № 12.
Комісія вважає, що умови проживання -
вкрай незадовільні.

Згідно з Висновком органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Ленінської районної у м. Полтаві ради,
затвердженим рішенням виконкому
Ленінської районної у м. Полтаві ради №
183 від 08.10.2013 року, виконавчий комітет
вважає за доцільне, в інтересах дітей,
позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11,
батьківських прав відносно
неповнолітньої доньки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З жовтня 2013 року діти перебувають в
Центрі соціально-психологічної
реабілітації дітей у м. Комсомольську,
який неодноразово інформував суд про
їх психологічний стан, реакцію на
спілкування з батьком. При цьому, жодне
повідомлення вказаного закладу, яке
містить обставини спілкування ОСОБА_1
та ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_4, не містить
відомостей про те, що мати ОСОБА_3 також
телефонувала або приїздила до доньок.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтвердила той факт, що вона за період
з жовтня 2013 року жодного разу не
відвідала доньок.

Допитані Комсомольським міським судом
Полтавської області малолітня ОСОБА_2
та ОСОБА_1, звісно, оцінювали їх
взаємовідносини з батьками
ідеалізовано, видаючи бажане за дійсне,
об'єктивно не викликає сумніву той
факт, що діти сумують за батьками,
відтак заявляли про своє бажання
проживати разом з ними, при цьому,
пояснили, що не можуть надати переваги
проживанню з кимось один, висловлювали
бажання жити учотирьох з батьком та
мамою.

Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги
прокурора, суд має враховувати усі
об'єктивні обставини та при прийнятті
рішення виходити з аналізу усіх
досліджених в судовому засіданні
доказів у їх сукупності.

В рішенні Європейського суду з прав
людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни
проти України" (Заява N 39948/06),
встановлено, що вирішуючи питання про
позбавлення батьківських прав, суд
зобов'язаний дотримуватись вимог ст. 8
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, зокрема судове
рішення має бути побудоване на
з'ясованих обставинах: чи були мотиви
для позбавлення батьківських прав
доречними і достатніми, чи здатне
рішення про позбавлення батьківських
прав забезпечити належний захист
дитини, чи було проведено ретельний
аналіз можливих наслідків
пропонованого заходу для батьків і
дитини, чи ґрунтується висновок органу
опіки та піклування на достатній
доказовій базі, чи мали батьки достатні
можливості брати участь у вирішенні
даного питання.

Згідно ст. 164 СК України, мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Встановлені по справі обставини, на
переконання суду, свідчать про
ухилення ОСОБА_3 від виховання та
утримання дітей. Досліджені в судовому
засіданні докази та пояснення
відповідачки, на переконання суду,
дають підстави стверджувати, що факт
перебування дітей у Центрі
соціально-психологічної реабілітації
у м. Комсомольську не змінив її
ставлення до дітей та відносин з ними.
ОСОБА_3 жодного разу не відвідала дітей,
не забезпечувала їх грошима та іншими
необхідними речами, не цікавилась
їхнім життям та здоров'ям; її
твердження про здійснення телефонних
дзвінків є непереконливими, оскільки
не підтверджуються жодними
об'єктивними доказами, в тому числі
даними, що містяться у повідомленнях
Центру, де діти перебувають з жовтня 2013
року. Відповідачка намагається
перекласти вину за вказані обставини з
себе на своїх неповнолітніх дітей,
стверджуючи про те, що доньки (віком 16
та 10 років) винні в тому, що знаходяться
в Центрі, зі свого боку за час
перебування даної справи на розгляді у
суді не вжила жодних заходів до
покращення житлово-побутових умов, в
останньому судовому засіданні
заявивши, що квартира непридатна для
проживання дітей, не змінила власний
спосіб життя, не влаштувалась на
роботу, не вчинила жодних дій, які б
свідчили про здійснення реальних
кроків, спрямованих на належне
виконання батьківських обов'язків.
Основним проханням відповідачки, яке
вона висловлювала в ході судового
розгляду справи, було поміщення дітей
до відповідного дитячого закладу в
межах м. Полтави, щоб вона мала змогу
іноді з ними бачитись та спілкуватись.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд вважає, що
відповідач ОСОБА_3 явно ухиляється від
виховання та утриманні своїх дітей, не
здатна забезпечити належний догляд за
ними, нормальні умови проживання,
впливати на їх поведінку та сприяти
розвитку, не проявляє бажання та наміру
оточити своїх доньок любов'ю, турботою,
належним доглядом.

Крім того, вирішуючи позовні вимоги про
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
та аналізуючи дані про особу
відповідачки, її ставлення до
виховання дітей, суд враховує і той
факт, що рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави 24.05.2001 року
ОСОБА_3 вже позбавлялась батьківських
прав відносно неповнолітньої доньки
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, й цим же рішенням
була позбавлена батьківських прав щодо
малолітнього сина ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_15, оскільки ухилялась від
виховання та утримання дітей.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 10.02.2003 року за заявою ОСОБА_3
вона була поновлена в батьківських
правах щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи викладене, виходячи з
пріоритету захисту інтересів дітей,
суд приходить до переконливого
висновку про те, що залишення їх разом з
матір'ю не здатне забезпечити
можливість нормального фізичного,
духовного та морального розвитку, а
тому суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
прокурора Ленінського району м.
Полтави та доцільність позбавлення
відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав
щодо неповнолітньої ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи позовні вимоги про
позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_4 відносно його
малолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, суд враховує наступне.

Обґрунтовуючи вищевказані позовні
вимоги, прокурор в позові послався на
те, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання
батьківських обов'язків, за місцем
проживання характеризується
негативно.

Обстеженням умов проживання
відповідача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2
26.07.2013 р. комісією у складі начальника
служби у справах дітей Соловйової Л.М.,
головного спеціаліста служби у справах
дітей Соц Н.О., начальника СКМСД
Ленінського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області Зязюна Є.С.
встановлено, що вищезазначене
помешкання - глиняний будинок з
присадибною ділянкою, два вікна
зачинені ставнями та забиті гвіздками,
третє вікно заклеєне плівкою, увесь
будинок в тріщинах, облущений та
потребує ремонту, під час відвідування
комісією у помешканні нікого не було.

Згідно з Висновком органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Ленінської районної у м. Полтаві ради,
затвердженим рішенням виконкому
Ленінської районної у м. Полтаві ради №
183 від 08.10.2013 року, виконавчий комітет
вважає за доцільне, в інтересах дітей,
позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_16,
батьківських прав відносно
малолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з тим, в ході судового розгляду
справи встановлено наступне.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2011 року
проживають окремо, малолітня ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала з матір'ю, з 2012
року проживає та навчається в
Полтавській школі-інтернаті № 2 ім.
Н.К.Крупської.

Оплату перебування доньки у
вищевказаному навчальному закладі
регулярно та в повному обсязі здійснює
відповідач ОСОБА_4, що підтверджується
копіями відповідних квитанцій,
заборгованості не має.

ОСОБА_4 часто забирає доньку ОСОБА_2 зі
школи-інтернату на вихідні, на відміну
від матері ОСОБА_3, цікавиться її
успіхами в навчанні, життям та
здоров'ям, дитина охоче уходить з ним,
радіє зустрічі з батьком. Це
підтвердила в судовому засіданні
допитана в якості свідка педагог
Полтавської школи-інтернату ОСОБА_10

Той факт, що між батьком ОСОБА_4 та
донькою ОСОБА_2 існують добрі близькі
стосунки, дитина тягнеться до нього та
потребує спілкування з ним, на
переконання суду, свідчить і той факт,
що приводом до ініціювання питання про
позбавлення відповідачів батьківських
прав та відібрання дітей стало те, що
ОСОБА_2 22.07.2013 року самовільно покинула
квартиру, де проживає її мати ОСОБА_3,
маючи намір поїхати до батька ОСОБА_4 в
АДРЕСА_2 Саме ОСОБА_4 дізнавшись про
зникнення дитини негайно ініціював
звернення в міліцію.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 турбується, опікується своєю
донькою, здійснює догляд за нею та
утримання, вживає усіх залежних від
нього заходів до забезпечення її
нормального рівня та способу життя,
намагається оточити її турботою та
любов'ю.

Крім того, зібрані по справі докази
свідчать про те, що ОСОБА_4 має постійне
місце роботи, з травня 2006 року, тобто
тривалий час, працює на одному робочому
місці слюсарем-ремонтником в ТОВ
"Полтава-Союзмаш". За місцем роботи
характеризується виключно позитивно,
що підтверджується характеристикою
від 22.07.2013 року, має стабільний
заробіток.

ОСОБА_4 має у власності нерухоме майно -
домоволодіння по АДРЕСА_2, частину
будинку за адресою: АДРЕСА_3 Частина
вказаного домоволодіння належить
відповідачу на праві приватної
власності, проте у зв'язку з тим, що з 2011
року нею ніхто не користується, є
непридатною для проживання.

Відповідач ОСОБА_4 постійно проживає
АДРЕСА_2, де за час розгляду судом даної
справи вжив заходи до істотного
покращення житлово-побутових умов.

Так, згідно з Актом обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_2 складеного 30.10.2013 року
комісією Микільської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області в складі голови ради,
уповноваженого охорони дитинства,
члена виконкому, при обстеженні
виявлено, що ОСОБА_4 за даною адресою
проживає один. З моменту останнього
обстеження відбулися значні зміни:
будинок підмазаний, побілений, обшитий
мателопрофілем привхідний тамбур, в
якому заготовлені дрова на зиму; в
будинку санітарно-гігієнічні норми не
порушені. Є світло, газу немає, пічне
опалення, плита для приготування їжі
електрична, заборгованість по
комунальним платежам відсутня. В
будинку одна житлова кімната, в ній
розміщено: диван, ліжко, шафа, комод,
письмовий стіл, телевізор, комп'ютер
інша побутова техніка, у віконному
проймі обладнана поличка для іграшок.

Відповідно до повідомлень Центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей у м. Комсомольську № 271 від 20.11.2013
року, № 48 від 03.03.2014 року, ОСОБА_4
регулярно відвідував ОСОБА_2 протягом
жовтня 2013 року - лютого 2014 року, часто
телефонував їй, привозив продукти
харчування.

Відповідно до п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав" № 3 від
30.03.2007 року зазначено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму
ВС України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Таким чином, суд вважає безпідставними
й такими, що не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи, доводи
прокурора Ленінського району м.
Полтаві про ухилення відповідача
ОСОБА_4 від виконання батьківських
обов'язків. Натомість суд вважає, що
поведінка відповідача ОСОБА_4 свідчить
про вжиття усіх залежних від нього
заходів до належного догляду та
виховання дитини, дає підстави
стверджувати про його здатність
оточити її батьківською любов'ю,
забезпечити нормальний розвиток та
виховання, у зв'язку з чим приходить до
висновку, що позовні вимоги про
позбавлення його батьківських прав є
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно, такими, що не підлягають
задоволенню, суд вважає і позовні
вимоги прокурора про стягнення з
ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки
ОСОБА_2 до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 167 СК України, в
разі позбавлення одного з батьків
батьківських прав дитина за бажанням
другого з батьків може бути передана
йому.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку
про необхідність позбавлення
батьківських прав відносно
малолітньої ОСОБА_2 її матері ОСОБА_3, з
урахуванням норм ст. 167 СК України
приходить до висновку про необхідність
передати дитину її батьку ОСОБА_4

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення
аліментів з ОСОБА_3, суд виходить з
наступного.

За змістом ч. 2 ст. 166 СК України, особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. ст. 150, 180 СК України, батьки
зобов'язані піклуватись про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватись на повазі до прав дитини
та її людської гідності, ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

Суд вважає обґрунтованими й такими, що
підлягають задоволенню, позовні вимоги
прокурора Ленінського району м.
Полтави про стягнення з ОСОБА_3
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею повноліття.

Разом з тим, беручи до уваги той факт, що
інша дитина, щодо якої ОСОБА_3
позбавлена батьківських прав -
малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
передана батьку, відповідно до норм
чинного сімейного законодавства він
наділений правом самостійно
звернутись до суду з позовом про
стягнення аліментів на утримання
дитини, й відповідного бажання не
заявив, суд вважає відповідні позовні
вимоги прокурора такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву прокурора
Ленінського району м. Полтави в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 та
малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів - задовольнити
частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11,
батьківських прав відносно
неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Неповнолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
передати органу опіки та піклування
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Полтаві ради.

Малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
передати батьку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_16.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11,
уродженки м. Полтави, не працюючої,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1 на користь
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Полтаві ради в особі
органу опіки та піклування виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради аліменти щомісячно в
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 13.09.2013
року, до досягнення дитиною
повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць рішення
підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Є. В. Парахіна