Справа № 285/5646/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області у складі

головуючого - судді Мозгового
В.Б.,

при секретарі Палашкевич
М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення моральної та матеріальної
шкоди,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що ОСОБА_2 2 травня 2011 року нанесла
їй легкі тілесні ушкодження та
обвинувачувалась у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК
України. Постановою
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 14 жовтня 2012 року ОСОБА_2
звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку з
закінченням строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності, а кримінальну справу
закрито. Внаслідок злочинних дій
ОСОБА_2, їй завдано матеріальної та
моральної шкоди. У зв'язку із цим
просила стягнути з відповідачки на
свою користь 520,76 грн матеріальної
шкоди, 200 грн реальних збитків, 5 000 грн
на відшкодування моральної шкоди та
судові витрати (200 грн на правову
допомогу та 229,40 судового збору).

У лютому 2014 року ОСОБА_2 подала
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про
стягнення з останньої 5 000 грн на
відшкодування матеріальної шкоди та 10
000 грн на відшкодування моральної
шкоди. В обґрунтування позову
зазначала, що шкода їй заподіяна ОСОБА_1
внаслідок постійних з її боку
звинувачень, що змушує ходити по судах,
внаслідок чого у неї погіршилось
здоров'я, а також вона постійно повинна
витрачати зусилля на відновлення свого
нормального життя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримала та просить
їх задовольнити, а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до неї
просить відмовити.

ОСОБА_2 та її представник позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнали просять у їх
задоволенні відмовити, а свої позовні
вимоги по зустрічній позовній заяві
просить задовольнити.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та давши
їм належну оцінку, суд приходить до
наступного висновку.

Положеннями статей 1166 та 1167 Цивільного
кодексу України визначені підстави
відповідальності за завдану
неправомірними діями фізичний особі
майнової і моральної шкоди особою, що
її завдала, з яких суди повинні
виходити при покладанні обов'язку по
відшкодуванню шкоди, зокрема, шкода,
заподіяна особі і майну громадянина,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Встановлено, що в провадженні
Новоград-Волинського міськрайонного
суду знаходилась кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125, ч. 1
ст. 126 КК України, яка була порушена за
скаргою ОСОБА_1 та яка в подальшому
14.10.2013 року за клопотанням захисника
була закрита, а ОСОБА_2 було звільнено
від кримінальної відповідальності в
зв'язку із закінченням строків
давності притягнення її до
кримінальної відповідальності /а.с.11-17/.

Звільнення від кримінальної
відповідальності - це врегульована
кримінальним і
кримінально-процесуальним
законодавством відмова держави в особі
компетентних органів від засудження
особи, яка вчинила злочин, від
застосування до неї
кримінально-правових засобів
примусового характеру.

За своїм змістом звільнення від
кримінальної відповідальності
характеризується трьома моментами: 1)
не відбувається державний осуд особи,
яка вчинила злочин (обвинувальний
вирок суду не постановляється); 2) до
винного не застосовується покарання; 2)
через відсутність обвинувального
вироку звільнена від кримінальної
відповідальності особа вважається
такою, що не має судимості.

Звільнення від кримінальної
відповідальності в контексті
розглядуваного правового інституту не
свідчить про виправдання особи, про
визнання її невинною у вчиненні
злочину. У даному випадку КК виходить
із встановлення факту вчинення особою
кримінально караного діяння, а тому
передбачені розділом ІХ Особливої
частини КК підстави звільнення від
кримінальної відповідальності
визнаються нереабілітуючими.

Отже, факт завдання ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень ОСОБА_1 встановлено
постановою Новоград-Волинського
міськрайонного суду 14 жовтня 2013 року.
Зазначена постанова не була оскаржена
сторонами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

В порушення зазначених процесуальних
норм, ОСОБА_1 не надала суду допустимих,
змістовних та достовірних доказів на
підтвердження того, що їй було
призначено лікування та вона понесла
витрати на його.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення
витрат понесених нею на підготовку
скарги приватного звинувачення то вона
задоволена бути не може, оскільки
названі витрати є судовими витратами,
понесеними ОСОБА_1 по кримінальній
справі, а отже не є збитками чи іншою
шкодою в розумінні положень ст. 22 ЦК
України.

У відповідності до ст.23 ЦК країни, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, а за змістом ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами
ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:
неправомірність поведінки особи;
наявність шкоди; причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та шкодою;
вина завдавача шкоди, за виключенням
випадків, коли в силу прямої вказівки
закону обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на
відповідальну особу незалежно від
вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

З урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновків, що є всі
законні підстави для стягнення з
ОСОБА_2 моральної шкоди на користь
ОСОБА_1

При визначені розміру моральної шкоди,
суд враховує ступень вини ОСОБА_2, що
спричинило заподіяння ОСОБА_1 тілесні
ушкодження і, що в свою чергу потягло за
собою фізичні страждання, а також
наявність тривалих неприязних
відносин між ними.

Таким чином, виходячи з засад
розумності, виваженості й
справедливості, розмір відшкодування
ОСОБА_1 моральної шкоди належить
визначити у сумі по 400 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 то
суд вважає, що вони задоволені бути не
можуть, оскільки вона в судовому
засіданні не довела тих фактів,
необхідних для відшкодування шкоди за
правилами ст. 1166 та ст. 1167 ЦК України, а
тому в задоволенні її позовних вимог
суд відмовляє.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути
понесені нею судові витрати, а саме в
частині судового збору.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
адвокатуру» оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Таким чином, позивачем в порушення
вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано
суду допустимих, змістовних та
достовірних доказів на підтвердження
своєї позиції щодо понесених нею
витрат на правову допомогу, а тому в цій
частині позов задоволений бути не може.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 400
(чотириста) грн на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, а саме 229,40 грн судового
збору при зверненні до суду.

Врешті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
моральної та матеріальної шкоди -
відмовити.

Сторони можуть ознайомитись з повним
рішенням суду 28 березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Головуючий: