У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 березня 2014
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А., Євтушенко
О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Фастівського міжрайонного прокурора в
інтересах ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства виробниче
об'єднання «Автотранспортник», третя
особа - відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Фастівському районі
Київської області про встановлення
факту перебування у трудових
відносинах, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 07 жовтня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року Фастівський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
з позовом в інтересах ОСОБА_4, в якому з
урахуванням уточнень просив
встановити факт перебування у трудових
відносинах з відповідачем померлого
від нещасного випадку на виробництві
сина позивача ОСОБА_5, зобов'язати
публічне акціонерне товариство
виробниче об'єднання
«Автотранспортник» (далі по тексту -
ПАТ ВО «Автотранспортник») обчислити
винагороду (заробітну плату) за працю
ОСОБА_5 за час його перебування у
трудових відносинах з вказаним
товариством на посаді електромонтера
по ремонту та обслуговуванню
електрообладнання з окладом 1185 грн. та
стягнути її на користь позивача ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовував тим, що до
Фастівської міжрайонної прокуратури
надійшли матеріали з Фастівського МРВ
щодо нещасного випадку, який стався 25
травня 2012 року з ОСОБА_5 - сином ОСОБА_4

За результатами проведеної перевірки
встановлено, що 25 травня 2012 року ОСОБА_5
влаштувався на роботу електриком до
ПАТ ВО «Автотранспортник» і без
офіційного працевлаштування приступив
до виконання своїх трудових обов'язків.

Цього ж дня з ним відбувся нещасний
випадок, під час якого він помер.

Прокурор посилався на те, що факт
перебування у трудових відносинах
ОСОБА_5 з товариством підтверджено
показами свідків, іншими доказами.

Враховуючи те, що встановлення
перебування у трудових відносинах мало
вплив на порядок розслідування
нещасного випадку та забезпечення
захисту ОСОБА_4, як матері потерпілого,
просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 07 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року, в задоволенні
позовних вимог Фастівському
міжрайонному прокурору в інтересах
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
недоведеності в передбаченому законом
порядку належними та допустимими
доказами підтвердження прийняття ПАТ
ВО «Автотранспортник» ОСОБА_5 на
роботу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Фактичне виконання померлим роботи на
території підприємства не свідчить про
обов'язкову наявність трудових
відносин, оскільки роботи можуть
виконуватися і на підставі
цивільно-правових угод.

Доводи скарги про необґрунтованість
рішень спростовуються матеріалами
справи і не дають підстав вважати, що
судами при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди попередніх інстанцій з
урахуванням встановлених обставин
справи обґрунтовано дійшли висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 07 жовтня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді Н.А. Горелкіна
О.І. Євтушенко