Провадження №2/485/183/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді - Лисенко М.Є.,

при секретарі - Бондаренко С.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

за участю представника відповідача -
Плугового В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №1 м. Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Снігурівської міської ради
Миколаївської області про визнання
права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2014 року ОСОБА_3,
звернулася в суд з даним позовом. В
заяві послалася на те, що 23 січня 2002
року її мати ОСОБА_4, подарувала їй
житловий будинок АДРЕСА_1. А також
земельну ділянку площею 0,10 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку. Даний договір посвідчений
нотаріально. З цього часу вона проживає
в даному будинку хоча зареєстрована за
іншою адресою. Право власності на
житловий будинок зареєструвала, щодо
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
замовила та отримала технічну
документацію, а також витяг з
державного кадастру про земельну
ділянку. Але отримати Державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку не встигла у зв'язку з змінами у
дію чому законодавстві. Просить
визнати за нею право власності на
вищевказану земельну ділянку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Суду пояснив, що
державна реєстраційна служба на
теперішній час відмовила в реєстрації
права власності на земельну ділянку.
Оскільки позивач не надав державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку на своє ім'я.

Представник відповідача проти
задоволення позову не заперечує.

Суд, перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані позивачем докази,
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановленні такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 182 ЦК
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обтяження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Згідно ч.6 ст.120 ЗК України істотною
умовою договору, який передбачає
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Судом установлено, що ОСОБА_4 на
право приватної власності належить
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями та спорудженнями,
який розташований по АДРЕСА_1, а також
земельна ділянка площею 0,10 га для
обслуговування жилого будинку. Що
стверджується державним актом на право
приватної власності на землю серії 11-МК
005820, виданий Снігурівською міською
радою 28 листопада 1996 року та
зареєстрований в книзі записів
державних актів за № 3091. 23 січня 2002 року
цей житловий будинок та земельну
ділянку вона подарувала своїй донці
ОСОБА_3, який нотаріально посвідчений.
(а.с.6,11) Позивач зареєструвала право
власності на житловий будинок та
отримала витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно. (а.с.12).
Щодо земельної ділянки для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
замовила та отримала технічну
документацію, а також витяг з
державного кадастру про земельну
ділянку. Але отримати Державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку не встигла у зв'язку з змінами у
дію чому законодавстві. (а.с.41-43)

Оскільки після укладання
договору дарування позивач не виконав
вимог ст. 125 ЗК України і не
зареєстрував право власності на
вказане нерухоме майно, у зв'язку з чим
не відбулося виникнення права
власності на вказане нерухоме майно.

З 01 січня 2013 року вступив в дію
новий Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

У зв'язку з тим, що позивач після
укладання договору дарування не
зареєстрував право власності та не
отримав Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, їй відмовлено у реєстрації
права на вказане нерухоме майно.
Отримати Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку на теперішній час позивач не
має можливості, у зв'язку з змінами у
дію чому законодавстві.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
позивача ґрунтуються на законі і
підлягають задоволенню у повному
обсязі, так як без визнання права
власності на вказане нерухоме майно
позивач позбавляється права у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Керуючись ст. ст.10,60,212,213,215,218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
згідно договору дарування від 23 січня
2002 року на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, площею 0,10 га, яка розташована
по АДРЕСА_1, кадастровий номер
:36:031:0011, та належить їй матері
ОСОБА_4 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю
серії 11-МК 005820, виданий Снігурівською
міською радою 28 листопада 1996 року та
зареєстрований в книзі записів
державних актів за № 3091, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати з відповідача не
стягувати на прохання позивача.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі протягом 10-ти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.

СУДДЯ