Справа №345/385/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді
Гавриленко В.Г.,

секретаря судового засідання
Бандура Г. М.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Вагилевич Б.Б.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Калуші справу за позовом ОСОБА_3 до
Негівської сільської ради, ОСОБА_3 про
визнання недійсними рішень та
державного акту на право власності на
земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із
вказаним позовом, посилаючись на те, що
він являється власником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1,
яке перейшло йому в порядку
спадкування за заповітом від ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а також право
користування земельною ділянкою, що
призначена для будівництва та
обслуговування даного домоволодіння. У
2000 році до вказаного домоволодіння
переїхали проживати його сестра ОСОБА_6
та її чоловік ОСОБА_3, які розпочали
будівництво нового житлового будинку
по АДРЕСА_1, поруч із його житловим
будинком. 30.06.2011 року шлюб між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 було розірвано, а відповідач
ОСОБА_3 заявив, що йому належить вся
земельна ділянка, як під
новозбудованим будинком, так і та, на
якій розміщений успадкований
позивачем житловий будинок. Після
звернення до Негівської сільської ради
позивач дізнався що дійсно ОСОБА_3
надавалася у власність частина
земельної ділянки, право на яку
успадкував позивач.

Оскільки між ним та ОСОБА_3 виник спір
про право власності на земельну
ділянку, призначену для будівництва та
обслуговування домоволодіння, яке
знаходиться по АДРЕСА_1, просить
визнання недійсними рішення
Негівської сільської ради та
державного акту на право власності на
земельну ділянку, який виданий на ім'я
ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, просить його задоволити.

Представник відповідача Негівської
сільської ради Вагилевич Б.Б. позов
визнав в повному обсязі та зазначив, що
не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов слід
задоволити, виходячи з наступних
підстав.

Рішенням Негівської сільської ради від
12.12.2002 року «Про вилучення земельної
ділянки розміром 0,15га, розміщеної в
АДРЕСА_1, із присадибної ділянки
ОСОБА_3» із присадибної ділянки ОСОБА_3
вилучено земельну ділянку розміром
0,15га, згідно поданої заяви, та
переведено дану земельну ділянку в
землі запасу сільської ради, а також
припинено право власності на земельну
ділянку розміром 0,15га в зв?язку з
добровільною відмовою, а також
залишити у приватній власності гр.
ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,52га
(а.с.14).

Іншим рішенням Негівської
сільської ради від 12.12.2002 року «Про
передачу земельної ділянки у приватну
власність» - передано у приватну
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
розміром 0,15га, що знаходиться по
АДРЕСА_1, а також зобов??язано ОСОБА_3
виготовити державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Відповідно до державного акту на
право приватної власності на землю
серія Р1 №194297, зареєстрованого в книзі
за №89 від 14.02.2003року, ОСОБА_3 на
підставі рішення Негівської сільської
ради від 12.12.2002 року одержав у власність
земельну ділянку площею 0,15га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель (присадибна ділянка) (а.с.21).

З копії довідки №1021, виданої 16.10.2013 року
виконкомом Негівської сільської ради,
житловий будинок і господарські
споруди знаходяться по АДРЕСА_1 на
приватизованій земельній ділянці, яка
належить гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22),
та який на даний станом на 26.09.2013 року
проживає в АДРЕСА_1 в новозбудованому
незданому в експлуатацію будинку
(а.с.23).

Відповідно до ч.1ст.116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень.

Згідно положень ст.118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання. Відповідна
місцева державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає заяву, а при передачі
земельної ділянки фермерському
господарству - також висновки
конкурсної комісії, і в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян організаціями,
які мають відповідні дозволи (ліцензії)
на виконання цих видів робіт, у строки,
що обумовлюються угодою сторін. Проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органом архітектури та подається на
розгляд відповідної місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність.

Як вбачається з вищенаведеного,
Негівська сільська рада передала
відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку з
порушенням вимог чинного
законодавства.

Крім того, як вбачається з копії
рішення Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
15.01.2013 року в справі № 0908/6747/2012, за
позивачем, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано
право власності на спадкове майно
після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме на житловий будинок
з господарськими будівлями і
спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1
(а.с.6-8).

Крім права на домоволодіння до
позивача перейшло право на
користування земельною ділянкою,
призначеною для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд.

Однією з підстав припинення права
власності, передбачених ст. 140 ЗК
України, є добровільна відмова
власника від права на земельну ділянку.

Як вбачається із вищевказаного
рішення, Негівська сільська рада
припинила право на земельну ділянку в
порядку ст. 140 ЗК України, однак таке
застосування норм даної статті можливе
лише для власників земельних ділянок. А
на час прийняття рішення Негівською
сільською радою право власності на
земельну ділянку оформлене не було,
оскільки не відбулося оформлення права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування. Крім того, позивач ані
його батьки, як законні представники,
відмови від земельної ділянки не
давали.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України - держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється, в тому
числі, шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку, що рішення Негівської
сільської ради від 12.12.2002 року «Про
вилучення земельної ділянки розміром
0,15га, розміщеної в АДРЕСА_1, із
присадибної ділянки ОСОБА_3», а також
рішення Негівської сільської ради від
12.12.2002 року «Про передачу земельної
ділянки у приватну власність» прийняті
з порушенням чинного законодавства, а
тому їх слід визнати недійсними.
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серія Р1 №194297, виданий
на ім'я ОСОБА_3 та зареєстрований в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №89
від 14.02.2003 року також також слід визнати
недійсним.

На підставі наведеного та згідно
ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України,
керуючись ст.ст.209 ч.3, 213-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Негівської
сільської ради, ОСОБА_3 про визнання
недійсними рішень та державного акту
на право власності на земельну ділянку
задоволити.

Рішення Негівської сільської ради від
12 грудня 2002 року "Про вилучення
земельної ділянки розміром 0,15га,
розміщеної в АДРЕСА_1, із присадибної
ділянки ОСОБА_3" визнати недійсним.

Рішення Негівської сільської ради від
12 грудня 2002 року "Про передачу
земельної ділянки у приватну
власність" визнати недійсним.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку серія Р1 №194297, виданий
на ім'я ОСОБА_3 та зареєстрований в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №89
від 14.02.2003 року, визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь в
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя