Богунський районний суд м. Житомира в
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Богунського районного
суду м.Житомира цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради про визнання права
власності на частину квартири, -
Позивач звернулася до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого
зазначає, що 17 грудня 1993 року їй та
відповідачу було видано свідоцтво про
право власності на житло, відповідно до
якого сторонам належить на праві
спільної сумісної власності квартира
АДРЕСА_1. 05.04.2005 року позивач подарувала
1/2 частину вказаної квартири своєму
синові ОСОБА_3, тобто відповідачу.
Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 13.03.2013 року, яке набрало
законної сили 20.05.2013 року, договір
дарування був визнаний недійсним. На
даний час ОСОБА_2 проживає та
зареєстрована у спірній квартирі,
однак зареєструвати у встановленому
законом порядку право власності на
належну їй частку не може, так як
відсутні підтверджуючі документи,
зокрема свідоцтво про право власності
на житло, тому позивач просить визнати
за нею право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Позивач, його представник в судове
засідання не з'явилися, представник
позивача подала до суду заяву про
розгляд справи без їх участі, позовні
вимоги підтримують в повному обсязі,
проти заочного розгляду справи не
заперечують.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи неодноразово повідомлявся
належним чином, в тому числі й через
оголошення у пресі, причини неявки суду
невідомі, будь-яких заяв чи клопотань
на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду повідомлені належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Враховуючи не заперечення
представника позивача, керуючись ст.224
ЦПК України, судом ухвалено проводити
заочний розгляд справи на підставі
наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позову повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 грудня 1993 року
відділом з приватизації державного
житлового фонду було видано свідоцтво
№8754, яким посвідчено, що квартира
АДРЕСА_1 дійсно належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. Квартира приватизована згідно
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» /а.с.7/.

05.04.2005 року між сторонами був укладений
договір дарування, згідно якого
дарувальник ОСОБА_2 безоплатно
передала у власність обдарованого, а
обдарований ОСОБА_3, її син, прийняв в
дар 1/2 (одну другу) частину квартири
АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Вказаний договір дарування був
визнаний недійсним, що підтверджується
копією рішення Богунського районного
суду м.Житомира від 13.03.2013 року, яке
набрало законної сили 20.05.2013 року /а.с.6/.

Як вбачається з рішення №3700246 від 05.07.2013
року державним реєстратором прав на
нерухоме майно Шевченко О.В.
Реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області ОСОБА_2 було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, оскільки відсутній факт
визнання права власності на належну їй
частку квартири та відсутній оригінал
документу, що посвідчує попереднє
право власності на 1/2 частину квартири
/а.с.3/.

Згідно довідки №1519 від 01.11.2013 року,
виданої директором КП «ВЖРЕП №8»,
позивач зареєстрована одна в спірній
квартирі /а.с.9/.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними, що передбачено ч.1 ст.372 ЦК України.
Згідно частини 2 цієї статті у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Із змісту вимог ст.392 ЦК України
вбачається, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За таких обставин, враховуючи
викладене, суд вважає, що позов є
обґрунтований, у зв'язку з чим підлягає
задоволенню в повному обсязі

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України
з відповідача в дохід держави
підлягають стягненню судові витрати:
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі ст.ст. 328, 372, 392 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-215, 224-228
ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
(одну другу) частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Богунським районним судом м.Житомира
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Позивач має право оскаржити дане
заочне рішення до Апеляційного суду
Житомирської області через Богунський
районний суд м.Житомира протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д. В. Кузнєцов