АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/669/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 24 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
26 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Подорога В. М. суддів
Василенко Л. І. , Демченко В. А. при
секретарі Яремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Соснівського районного суду
Черкаської області від 23 січня 2014 року
по справі за позовом Приватного
підприємства «Утримання
багатоквартирних будинків» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и л а :
У червні 2013 року ПП «Утримання
багатоквартирних будинків» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості, мотивуючи
свої вимоги тим, що підприємство з 01
вересня 2010 року по 30 квітня 2013 року
утримувало наземні гаражі АДРЕСА_1.
Відповідачі являються власниками
гаражу НОМЕР_1, згідно з відомостями
бухгалтерії ПП «УББ» за період з 12
вересня 2010 року по 30 квітня 2013 року
заборгованість відповідачів за
утримання гаражу становить 2613,92 грн., з
них: 2478,21 грн. заборгованість за
утримання гаражу, 3% річних в сумі 87,72
грн., 47,99 грн. інфляційних.
Просили суд стягнути з відповідачів
зазначену заборгованість в сумі 2478,21
грн. заборгованість за утримання
гаражу, 3% річних в сумі 87,72 грн., 47,99 грн.
інфляційних, а також витрати на правову
допомогу в сумі 350 грн., та сплачений
судовий збір 229,40 грн.
Рішенням Соснівського районного суду
Черкаської області від 23 січня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь ПП «Утримання
багатоквартирних будинків»
заборгованість в сумі 2613,92 грн.,
судовий збір у розмірі 229,40 грн., витрати
на правову допомогу в сумі 600 грн., а
всього 3443,32 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали
апеляційну скаргу в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просили скасувати рішення і
ухвалити нове, яким відмити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених вимог в
суді першої інстанції та при
апеляційному розгляді, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_7 передано у власність підземний
гараж НОМЕР_1 АДРЕСА_1 вартістю 17768 грн. в
рамках та відповідно до умов договору
№ 6 від 11 червня 2003 року про дольову
участь у будівництві наземних гаражів.

Згідно з договором на обслуговування
будинку та прибудинкової території від
09 серпня 2010 року ДП
«Ремонтно-експлуатаційне управління»
ЗАТ «Житлобуд», що є управителем
будинків за адресами АДРЕСА_1 (житловий
будинок), АДРЕСА_1 (підземно-наземні
гаражі) та вул. О.Дашкевича, 4 (житловий
будинок) передає свої повноваження для
організації і виконання робіт по
утриманню будинків та прибудинкової
території ПП «Утримання
багатоквартирних будинків».

Разом з тим, рішенням Черкаської
міської ради № 687 від 24 травня 2011 року
ПП «Утримання багато квартирних
будинків» визначено виконавцем
житлово-комунальних послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій у житловому будинку АДРЕСА_1,
вул. Дашковича, 4, вул. Пушкіна, 67 та вул.
Кірова, 94.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо - та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території, санітарно -
технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з
управління будинком, спорудою або
групою будинків (балансоутримання,
укладання договорів на виконання
послуг, контроль виконання умов
договору тощо); 4) послуги з
ремонту приміщень, будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини третьої
статті 20 цього Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» послуги по
утриманню будівель та при будинкових
територій відносяться до категорії
комунальних послуг.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити плату
за комунальні послуги.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі допустили утворення
значної заборгованості за комунальні
послуги, підтвердженням чого є
відповідні довідки та розрахунки, які
містяться в матеріалах справи.

Стаття 820 ЦК України встановлює
обов'язок квартиронаймачів своєчасно
оплачувати отримані комунальні
послуги, тобто покладає на
відповідачів грошове зобов'язання.

Згідно з ст. 854 ЦК України, відповідач
повинен сплачувати вартість наданих
послуг поетапно, тобто щомісячно.
Відповідно до ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відповідач зобов'язаний
щомісячно сплачувати вартість
комунальних послуг.

З відомості нарахувань дольової участі
в утриманні гаражів АДРЕСА_1 та
прибудинкової території власнику
гаража НОМЕР_1, який є власністю ОСОБА_7
та ОСОБА_6, оскільки відповідно до ст. 60
СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу). ПП
«Утримання багатоквартирних будинків»
нараховувало щомісяця з вересня 2010
року до червень 2013 року відповідачам
плату за надані послуги з утримання
будинку та прибудинкової території у
розмірі 2478,21 грн., однак останні не
сплачували кошти за вказані послуги,
внаслідок чого в них виникла
заборгованість, яка підлягає до
стягнення.

Статтею 18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено порядок оформлення
претензій до надання
житлово-комунальних послуг.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
відповідно до яких споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця - є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до даної статті
відповідачами не оформлено жодної
претензії позивачу щодо якості та
кількості наданих комунальних послуг,
управлінню і обслуговуванню гаражів по
та прилеглої території.

Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За весь час затримки розрахунку
відповідно до ст. 96 ЦПК України
позивачем зроблений розрахунок,
відповідно до якого 3% річних становить
87,72 гривень, інфляційні становлять 47,9
гривень, що підлягають до стягнення з
відповідачів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України до
стягнення з відповідачів також
підлягає судовий збір у розмірі 229,40
грн., сплачений позивачем при подачі
позову, що підтверджено документально
відповідними платіжними дорученнями.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 року розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і судова
колегія, але частково, враховуючи що
власником гаражу, відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, яке видане на підставі
рішення виконавчого комітету
Черкаської міської ради № 536 від 19.04. 2005
року являється лише ОСОБА_7 В
матеріалах справи відсутні докази, що
відповідачі перебувають або
перебували в шлюбі, що гараж придбано
за спільні кошти подружжя, тому
стягнення солідарно з відповідачів
заборгованості на користь відповідача
є неправильним. Зазначена
заборгованість повинна бути стягнута
лише з відповідача ОСОБА_7 В позові до
ОСОБА_6 слід відмовити.

Посилання відповідача ОСОБА_7 на ті
обставини, що, оскільки він не
підписував з позивачем договору на
обслуговування прибудинкової
території, в тому числі наземних
гаражів, тому, відповідно, не повинен
оплачувати всі витрати та роботи по їх
обслуговуванню, не може бути прийняте
до уваги, оскільки це суперечить ст.20
Закону України « Про
житлово-комунальні послуги ».

Як вказано в правовому висновку
Верховного Суду України у спорі про
зобов'язання споживача укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг
по цивільній справі № 6-110 цс 12 «
Відповідно до змісту статті 627 ЦК
України свобода договорів не є
безмежною і у випадках передбачених
нормами цивільного законодавства,
особа зобов'язана укласти відповідний
договір. Такий випадок, зокрема,
передбачений пунктом 1 частини третьої
статті 20 Закону України « Про
житлово-комунальні послуги »,
відповідно до якого споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на підставі
типового договору.

Встановивши, що виконавцем такі
послуги надаються, а споживач їх
отримує, однак ухиляється від
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг, який
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору, суд за позовом
виконавця ухвалює рішення про визнання
зазначеного договору укладеним».

А відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом ( судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Судом першої інстанції в повній мірі
досліджено обставини справи, та
правомірно вказано, що заявлені
позовні вимоги не можуть бути
задоволені, оскільки позивачка не
довела спричинення шкоди відповідачем
чи завдання її внаслідок надання
неякісних послуг.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду
Черкаської області від 23 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові приватного підприємствав
«Утримання багатоквартирних будинків»
до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості
- відмовити.

Позовні вимоги приватного
підприємства « Утримання
багатоквартирних будинків» до ОСОБА_7
про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
приватного підприємства « Утримання
багатоквартирних будинків»
заборгованість в сумі 2613,92 грн., судовий
збір в сумі 229,40 грн., витрати на правову
допомогу в сумі 600 грн., а всього 3443,32
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскарженим на протязі двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий :

Судді :