Головуючий суду 1 інстанції - Кравченко
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 437/860/13ц
Провадження № 22ц/782/5784/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Луганської В.М.

суддів: Борисова Є.А., Яреська А.В.

за участю секретаря: Веселова С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 10 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - садове
товариство «Меліоратор», головне
управління Держземагенства у
Луганській області про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
визнання спільною сумісною власністю,
поділ спільного майна подружжя, та
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за
участю третіх осіб - Департамент
Луганської міської ради в справах
дітей та сім'ї, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції в Луганській області про
розподіл спільного майна, набутого у
шлюбі, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 в
обґрунтування, якого зазначив, що між
ним та відповідачкою ОСОБА_3 03.06.2000 року
був зареєстрований шлюб. На даний час
не проживають разом, спільного
господарства не ведуть, у них виник
спір щодо поділу спільного майна. За
час спільного проживання ними було
придбано майно:

транспортний засіб ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.,
вартістю 50 000 грн., придбаний у 2007 році;

транспортний засіб Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4 1997 р.в. вартістю 80 000 грн.,
придбаний у 2007 році;

дачу НОМЕР_5 в СТ „Меліоратор" у м.
Щастя, вартістю 60 000 грн.

Ці об'єкти відповідно до законодавства
є їх спільною сумісною власністю. Однак
відповідачкою було незаконно без його
відома та його згоди продано ОСОБА_8
транспортний засіб Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4 р.в. Просив суд поділити між ним
та ОСОБА_3 нажите під час шлюбу спільне
майно, а саме транспортний засіб ВМV 750
I, кузов НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_11994 р.в., транспортний засіб Mitsubishi
Pajero, кузов НОМЕР_4 р.в., дачу НОМЕР_5 в СТ
„Меліоратор" у м. Щастя шляхом
виділення йому та визнання за ним права
власності на транспортний засіб ВМV 750
I, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1
та ? частку дачі СТ „Меліоратор" у м.
Щастя, стягнути з відповідачів на його
користь судові витрати.

04.02.2013 року позивач ОСОБА_2 уточнив
позовні вимоги просив суд визнати
об'єктами права спільної сумісної
власності позивача ОСОБА_2 та
відповідача ОСОБА_3 придбаного ними під
час зареєстрованого шлюбу:

транспортний засіб ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.;

транспортний засіб Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4;

земельну ділянку площею 0,0598 Га та дачу
НОМЕР_5 в садовому товаристві
«Меліоратор», розташовану в
Передільській сільській раді,
Станично-Луганського району
Луганської області. Поділити між ним
та відповідачкою вказане майно
виділити йому та визнати за ним право
власності на транспортний засіб ВМV 750
I, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1,
? частку земельної ділянки площею 0,0598
Га та дачу НОМЕР_5 в Садовому товаристві
«Меліоратор», розташовану в
Передільській сільській раді,
Станично-Луганського району
Луганської області, стягнути з
відповідачів судові витрати на його
користь.

29.04.2013 року позивач ОСОБА_2
уточнив заявлені вимоги. Зазначив, що
відповідачкою без його згоди було
продано транспортний засіб Mitsubishi Pajero,
кузов НОМЕР_4 ОСОБА_8, що
підтверджується довідкою- рахунком,
чим було порушено його права як
власника, оскільки при продажу
необхідно було його згоду, а він такої
згоди не давав, що є підставою для
визнання договору купівлі-продажу
недійсним. Просив суд визнати
недійсним договір купівлі-продажу між
ОСОБА_3 та ОСОБА_8 транспортного засобу
Mitsubishi Pajero, кузов НОМЕР_4, оформлений
довідкою - рахунком серія ДПІ №816786 від
05.12.2012 року, посвідчений ФОП «ОСОБА_10»,
визнати об'єктами спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та відповідача
ОСОБА_3, придбаного ними під час
шлюбу:

транспортний засіб ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.;

транспортний засіб Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4;

земельну ділянку площею 0,0598 Га та дачу
НОМЕР_5 в Садовому товаристві
«Меліоратор», розташовану в
Передільській сільській раді,
Станично-Луганського району
Луганської області.

Поділити між ним та ОСОБА_3 спільне
майно, шляхом визнання права власності
за ним на транспортний засіб ВМV 750 I,
кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994
р.в., та ? частки земельної ділянки
площею 0,0598 Га та дачу /садівничий
будинок/ НОМЕР_5 в Садовому товаристві
«Меліоратор», Передільській сільській
раді, Станично-Луганського району
Луганської області, стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 компенсацію в
різниці вартості майна при поділі в
сумі 15 000 грн. та моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн.

25.02. 2013 року ОСОБА_3 звернулась з
зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому
просила суд розділити майно подружжя,
при розподілі майна відступити від
засад рівності, враховуючи інтереси
неповнолітніх дітей. Просила суд
визнати за ОСОБА_3 право власності: на
квартиру АДРЕСА_1 та на транспортний
засіб ВМV 750 I, кузов НОМЕР_3, державний
номер НОМЕР_11994 р.в. Визнати право
власності за ОСОБА_2 на 47 750 грн.,
отриманих від продажу автомобілю Mitsubishi
Pajero, кузов НОМЕР_4, визнати право
власності на транспортний засіб «Cadillac
Escfllac», д.н. НОМЕР_2.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Луганська від 10 грудня 2013 року
уточнений позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Зустрічний позов ОСОБА_3
задоволено частково. Суд визнав
транспортний засіб ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.
спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Стягнув з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 859
грн. 49 коп. на користь держави. В решті
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої змінити,
скасувавши в частині часткового
задоволення заявлених вимог ОСОБА_2 і в
цій частині ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його заявлені вимоги,
визнати недійсним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, оформлений довідкою - рахунком
серія ДПІ №816786 від 05.12.2012 року,
посвідчений ФОП «ОСОБА_10», визнати
об'єктами спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та відповідача
ОСОБА_3, придбаного ними під час
шлюбу:

транспортний засіб ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.;

транспортний засіб Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4;

земельну ділянку площею 0,0598 Га та дачу
НОМЕР_5 в Садовому товаристві
«Меліоратор», розташовану в
Передільській сільській раді,
Станично-Луганського району
Луганської області.

Поділити між ним та ОСОБА_3 спільне
майно, шляхом визнання права власності
за ним на транспортний засіб ВМV 750 I,
кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994
р.в.

В судовому засіданні апелянт
підтримав апеляційну скаргу, просить
рішення суду першої інстанції змінити,
скасувавши в частині часткового
задоволення первісного позову ОСОБА_2
і в цій частині ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його заявлені
вимоги, визнати недійсним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, оформлений довідкою - рахунком
серія ДПІ №816786 від 05.12.2012 року,
посвідчений ФОП «ОСОБА_10», визнати
об'єктами спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та відповідача
ОСОБА_3, придбаного ними під час
шлюбу: транспортний засіб ВМV 750 I,
кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994
р.в.; транспортний засіб Mitsubishi Pajero,
кузов НОМЕР_4. Поділити між ним та
ОСОБА_3 спільне майно, шляхом визнання
права власності за ним на транспортний
засіб ВМV 750 I, кузов НОМЕР_3, державний
номер НОМЕР_11994 року випуску, в іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

ОСОБА_3 та її представник в судовому
засіданні апеляційну скаргу не
визнали, вважають, що підстав для
скасування судового рішення не має.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином,
у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу. В межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду в частині часткового
задоволення позовних вимог за
зустрічним позовом ОСОБА_3 не
оскаржено у встановленому законом
порядку, тому в цій частині рішення
суду не є предметом перегляду судом
апеляційної інстанції.

Відмовляючи позивачу ОСОБА_2 у
задоволенні заявлених вимог в частині
визнання недійсним договору
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, та визнання вказаного
транспортного засобу об'єктом спільної
сумісної власності, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано суду договору
купівлі-продажу вказаного
транспортного засобу та , те, що
вказаний транспортний засіб вибув з
володіння подружжя.

Колегія суддів судової палати вважає,
що такий висновок суду не відповідає
вимогам закону, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
03.06.2000 року по 28.02.2013 року перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК
України та ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено Договором або законом.
Майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 68 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу. Розпоряджання майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно
за взаємною згодою, відповідно до
Цивільного кодексу України.

У пункті 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначено,
що судам, вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна, наявного
на час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання, незалежно від того, на
ім'я кого з подружжя вони були придбані
чи внесені грошовими коштами, якщо інше
не встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Судом встановлено, сторонами за час
шлюбу було придбано майно:
транспортній засіб ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 року
випусуку (а.с. 13); транспортній засіб
Mitsubishi Pajero, кузов НОМЕР_4 (а.с. 14),
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 ( а.с. 52-54).

Таким чином, зазначене спірне майно
належало на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 65 СК
України договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. При укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

05.12.2012 року ОСОБА_3 зняла транспортний
засіб Mitsubishi Pajero, кузов НОМЕР_4 р. з
реєстрації у ДАІ та продала вказаний
транспортний засіб ОСОБА_8 Згідно
довідки-рахунку від 05.12.2012 року серія
ДПІ № 816786 вказаний автомобіль продано
за 47 750, 00 грн., що свідчить про те, що
договір виходить за межі дрібного
побутового. Із матеріалів справи
вбачається, що письмової згоди на
відчуження вказаного автомобіля
позивач ОСОБА_2 не надавав. Таким чином,
відповідачка ОСОБА_3 розпорядилася
спірними автомобілем без належної
згоди другого з подружжя, оскільки
доказів виконання зазначеної в ч.3 ст. 65
СК України вимоги про надання
письмової згоди ОСОБА_2 на реалізацію
автомобіля суду не надано. Суд першої
інстанції у порушення ст.. 214, 215 ЦПК
України належної уваги не звернув на
зазначені положення закону щодо
обов'язкової письмової згоди одного із
подружжя при укладенні другим із
подружжя договору , який виходить за
межі дрібного побутового, не звернув
уваги на відсутність письмової згоди
позивача ОСОБА_2 на укладення
правочину вказаного автомобіля та
дійшов передчасного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
щодо визнання недійсним договору
купівлі-продажу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4.

Враховуючи наведене вище, а також те,
що правочин щодо купівлі-продажу
вищезазначеного транспортного засобу
є угодою щодо розпорядження спільним
майном подружжя, яка оформлено з
порушенням вимог ч.3 ст. 65 СК України,
оскільки продаж спільного автомобіля
відбувся без письмової згоди
позивача ОСОБА_2, який є його
співвласником, у відповідності до ст..
215 ЦК України є недодержанням стороною
вимог, встановлених ч.1 ст. 203 ЦК
України, вказаний правочин не може
вважатися правомірним, а тому позовні
вимоги про визнання недійсним
договіру купівлі-продажу між ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 транспортного засобу Mitsubishi Pajero,
кузов НОМЕР_4, оформлений довідкою -
рахунком серія ДПІ №816786 від 05.12.2012 року,
посвідчений ФОП «ОСОБА_10», визнання
об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та відповідача
ОСОБА_3, придбаного ними під час
шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 215, 216 ЦК
України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин). Недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 розпорядилася
автомобілем MITSUBISHI Pajero без згоди ОСОБА_2
колегія суддів вважає необхідним
визнати недійсним правочин (ст. 215 ЦК
України) договір купівлі-продажу
транспортного засобу - автомобіля
марки MITSUBISHI Pajero кузов кузов НОМЕР_4 1997
року випуску, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 по довідці-рахунку Серія ДІП№
816786 від 05.12.2012 року, виданій через ФОП
„ОСОБА_10.

Визначаючи вартість спільного майна
подружжя, суд виходить з його оцінки
відповідного до наявних в матеріалах
справи доказів. Так, відповідно до
довідки-рахуноку ДІМ № 816786 від 05.12.2012р.
автомобіль марки MITSUBISHI Pajero кузов кузов
НОМЕР_4 продано за 47 750, 00 грн., вартість
транспортного засобу ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в
відповідно до звіту про оцінку
автомобіля складає - 50 616 грн.

З урахуванням того, що спірне наявне
майно є неподільними речами, суд
вважає за можливе виділити у натурі
позивачу ОСОБА_2 на праві власності:
автомобіль ВМV 750 I, кузов НОМЕР_3,
державний номер НОМЕР_11994 р.,
відповідачу виділити автомобіль марки
MITSUBISHI Pajero кузов кузов НОМЕР_4 1997 року
випуску.

З урахуванням викладеного, на підставі
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню в
частині відмови задоволення заявлених
вимог в визнанні недійсним договору
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, 1997 року випуску, визнання
об'єктами спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
придбаного ними під час шлюбу:
транспортного засобу ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.,
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, поділу між ними спільного майна
з ухваленням в цій частині нового
рішення про задоволення заявлених
вимог.

Відповідно ст. 88 ЦПК України підлягають
частковому задоволенню і вимоги про
стягнення з відповідачів на користь
позивача суми судового збору, який
було сплачено позивачем при подачі
позовної заяви пропорційно
задоволеній частині позовних вимог у
розмірі 200, 00 грн.

Керуючись ст.ст 60, 65, 68 Сімейного
кодексу України, ст.215 ЦК України, ст.ст.
209, 303, 307, 309 ЦПК України судова колегія,-

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 10 грудня 2013 року змінити,
скасувавши в частині відмови у
задоволені заявлених вимог ОСОБА_2 в
визнанні недійсним договору
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, оформлений довідкою - рахунком
серія ДПІ №816786 від 05.12.2012 року,
посвідчений ФОП «ОСОБА_10», визнання
об'єктами спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
придбаного ними під час шлюбу:
транспортного засобу ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.,
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, поділу між ними спільного майна
і в цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8
транспортного засобу Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, оформлений довідкою - рахунком
серія ДПІ №816786 від 05.12.2012 року,
посвідчений ФОП «ОСОБА_10».

Визнати об'єктами спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3:
транспортний засіб ВМV 750 I, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_11994 р.в.,
транспортний засіб Mitsubishi Pajero, кузов
НОМЕР_4, 1997 р.в.

Поділити майно, що визнано об'єктом
права спільної сумісної власності
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Виділити
ОСОБА_2 та визнати за ним право
власності на транспортний засіб марки
ВМV 750 I, кузов НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_11994 р.в.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 200, 00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: