Номер провадження 22-ц/775/1208/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області

у складі : головуючого - судді
Лісового О.О.

суддів :
Кіянової С.В., Іванової А.П.

при секретарі
Ганжела М.П.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Краматорську
на рішення Краматорського міського
суду від 04 грудня 2013 року за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Краматорську
про відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням здоров»я,

В С
Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського
міського суду від 04 грудня 2013 року
частково задоволено позов ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Краматорську
про відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням здоров»я.
Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Краматорську
на користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 18 000 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати та відмовити позивачу у
задоволенні позову, оскільки судом
першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що Законом України від
23.02.2007 р. виключено з Закону України
«Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов»язок Фонду щодо
відшкодування моральної шкоди, тому
відповідальність повинно нести
підприємство згідно ст.237-1 КЗпП
України, ст.1167 ЦК України, крім того,
позивачем не надано доказів
спричинення моральної шкоди, висновок
МСЕК з цього приводу відсутній,
позивачем пропущено строк звернення до
суду.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача заперечував проти доводів
апеляційної скарги і просив рішення
суду залишити без змін.

Позивач та представник
відповідача в судове засідання не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Фонд надав заяву з проханням
розглянути справу у відсутності свого
представника.

Заслухавши доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами і визначив закон, який їх
регулює.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Краматорську
про відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
02.07.2003 р. під час роботи позивача
слюсарем-ремонтником на АТ «НКМЗ» з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
чого він отримав травму, про що
складено акт за формою Н-1 (а.с.3-7).
Висновком МСЕК від 09.10.2003 р. ОСОБА_1
вперше було встановлено 60% втрати
професійної працездатності та надано 3
групу інвалідності (а.с.12-13,19). Моральну
шкоду позивачу спричинено частковою
втратою професійної працездатності,
змінилися умови його життя, він
періодично проходить лікування. Розмір
моральної шкоди визначено з
урахуванням принципу розумності та
справедливості.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованного висновку про те, що
позивач має права на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на
підставі ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що заподіяли втрату
працездатності" від 23.09.1999 р, яка діяла
на час спричинення позивачу моральної
шкоди.

Так, в даному конкретному
випадку ОСОБА_1 дійсно несе фізичні
страждання і розмір моральної шкоди
встановлений судом першої інстанції з
урахуванням характеру і наслідків
виробничої травми, того, що втрату
професійної працездатності позивачу
встановлено в розмірі 60% згідно
висновку МСЕК від 09.10.2003 р. відповідає
нормам матеріального та
процесуального права і не порушує
принцип справедливості і розумності
згідно вимог ст.41 Міжнародної
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод. Судом враховано, що
відповідно до роз"яснень п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди" від
31.03.1995 р. №4 розмір моральної шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема враховуються характер та
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.
Встановлений судом 1 інстанції розмір
відшкодування моральної шкоди
позивачу не перевищує меж позовних
вимог, відповідає характеру та обсягу
заподіяних позивачу моральних
страждань. При цьому суд із засад
розумності, виваженості і
справедливості вважає такий розмір
відшкодування моральної шкоди
справедливим.

Доводи представника Фонду
про те, що Законом України від 23.02.2007
року №717-V положення щодо відшкодування
моральної шкоди виключено із Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", суд
не приймає до уваги, оскільки
зазначений закон не має зворотньої
сили і не може розповсюджуватися на
правовідносини, які виникли до
набрання ним чинності, як в даному
випадку.

Інші доводи апеляційної
скарги відповідача також не впливають
на правильність висновків суду першої
інстанції.

Визнаючи розмір моральної
шкоди, суд виходив із ступеня і глибини
моральних страждань позивача та
розміру втрати працездатності в
конкретному випадку.

При встановлені фактів і
постановлені рішення судом 1 інстанції
не порушено норм процесуального права
та правильно застосовані норми
матеріального права, тому підстав для
скасування рішення суду не має.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 314,
316 ЦПК України, апеляційний суд

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Краматорську
відхилити.

Рішення Краматорського
міського суду від 04 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :