Головуючий суду 1 інстанції - Ібадова
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 424/6652/13-ц
Провадження № 22ц/782/954/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 17 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 17 січня 2014
року позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі
відповідач) задоволено. З відповідача
на користь ТОВ «ФК «Європейська
агенція з повернення боргів» стягнуто
суму заборгованості за кредитним
договором № 84438908 від 07 липня 2010 року в
розмірі 27.995,26 гривень, а також судові
витрати у розмірі 279,90 гривень.

В апеляційній скарзі представник
відповідача - ОСОБА_3, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просив: рішення скасувати; ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні вимог
ТОВ «ФК «Європейська агенція з
повернення боргів» відмовити за
необґрунтованістю та за пропуском
строку позовної давності.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
вирішенні спору повинна бути
застосована встановлена законом
позовна давність для пені і штрафів - 1
рік; позивач пропустив строк позовної
давності, початок якого має
відраховуватися з 07.07.2012 року;
письмової згоди на збільшення строку
позовної давності відповідач не давав;
відповідач взагалі нічого не винен
позивачу, бо з нього 07.07.2010 року в
рахунок погашення кредиту було
стягнуто 6.200,00 гривень, що
підтверджується письмовою заявою
відповідача, яку сам позивач надав до
суду; а також було стягнуто 350,00
гривень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач порушив взяті на себе 07.07.2010
року зобов'язання за кредитним
договором № 84438908; станом на 20.06.2012 року
ТОВ «Фінансова компанія «Центр
фінансових рішень» мало право грошової
вимоги до відповідача в розмірі 29.395,26
гривень; на підставі договору
відступлення прав вимоги № 26/12-ФНКю
від 20.06.2012 року позивач придбав право
вимагати від відповідача сплати
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором від 07.07.2010 року;
після часткового погашення
несплаченою залишилася сума 27.995,26
гривень; позивач звернувся до суду в
межах визначеного пунктом 7 кредитного
договору строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду, оскільки
вони відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Так, судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що 07 липня 2010
року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень»
(далі ТОВ «ФК «ЦФР») був укладений
кредитний договір № 84438908. Відповідно з
умовами цього договору відповідач
отримав кредит в сумі 6.947,92 гривень.
Кредит надавався без цільового
використання строком на 24 місяці.
Порядок повернення кредиту
передбачався додатком до кредитного
договору, відповідно до якого
погашення кредиту здійснюється
щомісячно рівними платежами по 636,92
гривень на місяць в період з 09.09.2010 року
до 07.06.2012 року, з останнім платежем -
06.07.2012 року в розмірі 637,22 гривень (
а.с.10,11).

Грошові кошти за кредитним договором
ОСОБА_2 отримав 07 липня 2010 року.
Починаючи з вересня 2010 року відповідач
здійснював кредитні платежі з
простроченням, порушуючи встановлений
договором графік погашення кредиту. За
період з серпня 2010 року по 31 серпня 2011
року відповідач здійснив погашення
заборгованості за кредитним договором
на суму 4.480,00 гривень. Станом на 20.06.2012
року відповідач мав перед ТОВ «ФК
«ЦФР» заборгованість за кредитним
договором в сумі 29.395, 26 гривень, яка
складалася з наступних сум: основний
борг - 6.260,30 гривень; проценти за
користування кредитом - 0,55 гривень;
плата за управління кредитом - 4.254,55
гривень; пеня - 18.879,86 гривень.

20.06.2012 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та
позивачем був укладений договір
відступлення прав вимоги №26/12-ФНКю, за
яким ТОВ «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» отримала право грошової вимоги
до відповідача за кредитним договором
№ 84438908 від 07.07.2010 року.

Відповідач був повідомлений про
передачу позивачеві прав вимоги за
кредитним договором № 84438908 від 07.07.2010
року та здійснив часткове погашення
заборгованості на суму 1.400,00 гривень
(1.000,00 гривень - 29.08.2012 року, 200,00 гривень -
20.11.2012 року, 200,00 гривень - 14.01.2013 року.
Несплаченою залишилася частина
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 27.995,26 гривень.

Висновки суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відповідають обставинам справи,
положенням матеріального закону. Норми
матеріального права - статті 611, 1049, 1077,
1082 ЦК України до спірних правовідносин
застосовані правильно.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність згідно статті 257 ЦК України
встановлена тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 7 Кредитного
договору № 84438908 від 07 липня 2010 року
загальні умови з надання кредитів
затверджуються наказом директора ТОВ
«ФК «ЦФР». Підписанням цього договору
позичальник засвідчив (підтвердив)
прийняття загальних умов з надання
кредитів - в якості невід'ємних умов
цього договору.

Загальні умови ТОВ «ФК «ЦФР» з надання
фізичним особам кредитів передбачають
додаткові умови кредитного договору, а
саме:

пункт 14.2 передбачає, що позичальник
зобов'язаний повертати одержаний
кредит, вносити плату за кредитом у
порядку , визначеному кредитним
договором;

пункт 14.3 - за повне або часткове
прострочення повернення кредиту та/або
внесення лати за кредитом позичальник
зобов'язаний сплатити кредитодавцю
пеню в розмірі 1% від суми прострочення
за кожний день прострочення.
Зобов'язання сплатити пеню виникає у
позичальника за п'ятий календарний
день, що настає за пропущеним граничним
терміном щомісячного платежу, але, якщо
станом на граничний термін щомісячного
платежу уже наявне прострочення
позичальника, яке не усунене станом на
зазначений термін, то пеня
нараховується з наступного дня, що
настає за таким граничним терміном
щомісячного платежу;

пункт 19 передбачає, що у разі
недостатності проведеного платежу для
виконання грошових зобов'язань
позичальника, сума проведеного платежу
погашає вимоги у такій черговості: у
першу чергу сплачується прострочення
плати за управління кредитом, у другу -
прострочена плата за річною процентною
ставкою, у третю - прострочена сума
повернення кредиту, у четверту -
неустойка (пеня, штраф) за прострочення
повернення кредиту та внесення плати
за кредитом, у п'яту чергу і далі
сплачуються поточні платежі за
кредитним договором у тій же
черговості;

пунктом 23 передбачено, що позовна
давність за спорами, які виникають з
кредитного договору становить 50 років
і це є договором про збільшення строку
позовної давності. Звернувшись до суду
з позовом 25.10.2013 року (за даними
реєстраційного штампу суду), строк
позовної давності позивач не
пропустив. Твердження про те, що свою
згоду на збільшення строку позовної
давності відповідач не давав, що він не
має ніякої заборгованості за кредитним
договором, є бездоказовими та
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а спрямовані на
переоцінку доказів, яким суд дав
належну правову оцінку, повно та
всебічно встановивши обставини справи.
Висновки суду першої інстанції щодо
обґрунтованості заявленого позову,
повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення. Обставин, які б дали суду
апеляційної інстанції підстави для
спростування вказаних висновків суду,
апеляційна скарга представника
відповідача не містить.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення. Підстав для
зміни або скасування рішення суду
першої інстанції немає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, -
відхилити.

Рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 17 січня 2014 року,
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: