Справа № 214/509/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.

при секретарі Буданцевій О.А

за участю позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація
№ 35», головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області в особі
Саксаганського районного відділу, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4,
в якому просять визнати останнього
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначили
наступне. На підставі Витягу за № 25154761
від 27.10.2010 року та Витягу № 28342149 від
13.12.2010 року про реєстрацію права
власності на нерухоме майно,
власниками квартири АДРЕСА_1 є
позивачі. На початку 2013 року,
відповідач, який є рідним братом ОСОБА_3
звернувся до них з проханням про його
реєстрацію в належній їм квартирі, тому
що мав намір в судовому засіданні
вирішити питання про прийняття
спадщини після померлого батька, який
володів частиною спірного помешкання.
22 березня 2013 року відповідача було
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1. Але
з моменту реєстрації відповідач у
зазначеній квартирі не мешкає,
особисті речі відповідача в квартирі
відсутні. Понад 12 років відповідач
мешкає по АДРЕСА_3 з родиною. Оскільки
відповідачеві перешкод в проживанні в
спірній квартирі ніхто не чинив, але
він не скористався наданим йому правом
проживання в житловому приміщенні за
місцем реєстрації понад 6 місяців,
позивачі просять про визнання ОСОБА_4
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачі, кожен
окремо, позов підтримали повністю,
зазначили, що є власниками квартири
АДРЕСА_1. 22 березня 2013 за їхньою згодою,
в квартирі зареєстровано відповідача,
який є братом ОСОБА_3, це було необхідно
для вирішення питання про прийняття
спадщини відповідачем. Але з цього часу
останній в квартирі не мешкає,
комунальні платежі не вносить, його
речі в оселі відсутні, фактично
відповідач проживає АДРЕСА_2, разом із
співмешканкою. Ніяких перешкод в
користуванні житлом позивачі
відповідачеві не чинять, він приходить
до оселі, але в гості до їхньої родини.
Ключів від спірної квартири відповідач
немає, але він їх не просив. Позивачі
просять визнати відповідача таким, що
втратив право користування квартирою
за адресою: АДРЕСА_1, оскільки він понад
як 6 місяців не мешкає в квартирі.
Питання про прийняття спадщини
відповідач так і не вирішив.

Відповідач та його представник з
позовом не погодились, та кожний окремо
пояснили, що відповідач з березня 2013
року зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, в осели якою володіють
позивачі. Це помешкання було отримано
батьками відповідача та його брата -
позивача ОСОБА_3, тому відповідач
вважає, що має право на частину
спадщини, але своїм правом на цей час
він не скористувався. Він інвалід 2
групи, свого помешкання немає, до цього
проживав АДРЕСА_2, разом зі
співмешканкою, але це оселя належить
батьку її співмешканки ОСОБА_6
Відповідач заперечує проти позову. В
квартирі, де зареєстрований з березня
2013 року він не мешкає, бо вважає, що
позивачі будуть чинити йому перешкоди,
його речей в осели немає, до родини
брата в гості він ходить, але не мешкає
в спірній квартирі. Представник
відповідача, крім того, зазначив на те,
що правовідносини між сторонами
регулюються ст.405 ЦК України, за якою,
член сім'ї власника житла втрачає
право користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин понад
один рік, але цей період на момент
звернення позивачів до суду, не минув.

Представник головного управління
Державної міграційної служби України
в Дніпропетровській області в особі
Саксаганського районного відділу до
суду не з'явився просить справу
розглядати в його відсутність.

У судовому засіданні безпосередньо
досліджені письмові докази надані
сторонами процесу.

Суд оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК
України всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо досліджені наявні у
справі докази, вважає, що у судовому
засіданні встановлені наступні факти
та обставини.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 як член родини, з 22
березня 2013 року зареєстрований у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (довідка
про склад сім'ї а.с.8), власниками якої є
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (Витяг
за № 25154761 від 27.10.2010 року та Витяг №
28342149 від 13.12.2010 року про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
власниками квартири АДРЕСА_1 а.с.5, 6). З
моменту реєстрації відповідач не
проживає в спірній квартирі (акт а.с.9).

Вказані обставини встановлені на
підставі пояснень сторін, які
узгоджуються з дослідженими
письмовими доказами.

Суд вважає, що відносини між сторонами
регулюються нормами ЦК України (Глава
32.Право користування чужим майном), а не
нормами ст.ст.71, 72 ЖК України, які
регулюють правовідносини по
користуванню житловими приміщеннями
державного та громадського житлового
фонду, як зазначають позивачі.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначаються його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд на підставі ст. 10
ЦПК України, згідно якої кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, та ст. 11 ЦПК України,
згідно якої цивільні справи
розглядаються в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають, оскільки позивачами не
доведено те, що між ними та
відповідачем малась, інша, чим
зазначена в ст. 405 ЦК України,
домовленість про право користування
останнього спірним житлом.

Оскільки на час звернення позивачів до
суду не минув зазначений в ст. 405 ЦК
України річний термін, після сплину
якого, можливо визнання відповідача
таким, що втратив право користування
житлом, власниками якого є позивачі,
позовні вимоги останніх задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 8, 10,
11, 88, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити з задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація
№ 35», головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області в особі
Саксаганського районного відділу, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Саксаганський районний
суд м. Кривого Рогу шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя:
Ковтун Н.Г.