Номер провадження 22-ц/775/2078/2014
Номер провадження: 22ц-775/2078/14
Головуючий в першій інстанції - Лях М.Ю.
Доповідач - Супрун М.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Никифоряка Л.П.

суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі
Саєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: відділ реєстрації актів
цивільного стану Київського районного
управління юстиції у м.Донецьку про
визнання шлюбу недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє
в інтересах ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м.Донецька
від 20 січня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду
м.Донецька від 20 січня 2014 року у
задоволенні вищезазначеного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився
ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_3
була подана апеляційна скарга, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, апелянт просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначив, що судом першої
інстанції не було надано належної
оцінки доказам по справі, зокрема
поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
висновку експерта, згідно якого підпис
в актовому записі про шлюб зроблено
вірогідно не позивачем, а іншою особою.
Вважає, що дії відповідача при
укладенні шлюбу були спрямовані не на
створення сім'ї, а на отримання
матеріальної вигоди, тому шлюб,
укладений між сторонами, повинен бути
визнаний судом недійсним з підстав
його фіктивності.

Представник позивача ОСОБА_3, діючий за
довіреністю, в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

Відповідачка та її представник
адвокат ОСОБА_6 в суді апеляційної
інстанції заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
просили рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Представник третьої особи - відділу
реєстрації актів цивільного стану
Київського районного управління
юстиції у м.Донецьку у судове засідання
не з'явився, згідно заяви, просив справу
розглянути за його відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 308
ЦПК України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач не надав достатніх
доказів на підтвердження відсутності у
сторін наміру створити сім'ю.

Зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб
визнається недійсним за рішенням суду
у разі його фіктивності. Шлюб є
фіктивним, якщо його укладено жінкою та
чоловіком або одним із них без наміру
створення сім'ї та набуття прав та
обов'язків подружжя.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року N 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" передбачено,
що за рішенням суду шлюб обов'язково
визнається недійсним, якщо він був
зареєстрований без вільної згоди жінки
або чоловіка, а також у разі його
фіктивності (ст. 40 СК).

За теоретичним визначенням шлюб - це
добровільний сімейний союз
(спільність) жінки та чоловіка,
спрямований на створення сім'ї,
зареєстрований у встановленому
порядку з дотриманням вимог закону, і
такий, що породжує у них особисті та
майнові права й обов'язки подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність
взаємної згоди осіб, які беруть шлюб,
воля цих осіб повинна бути спрямована
на створення сім'ї.

Зі змісту шлюбно-сімейних
правовідносин, поняття шлюбу, а також
положень СК України та зазначеної
постанови Пленуму Верховного Суду
України вбачається, що при розгляді
спорів щодо фіктивності шлюбу судам
необхідно встановити всі обставини
справи, зокрема, стосунки подружжя до
шлюбу, його тривалість, спільне
проживання, у разі тимчасового або
роздільного проживання, його причини,
ведення господарства подружжям у
шлюбі, набуття спільного майна, інші
докази, які б свідчили про бажання
створити сім'ю чи про його відсутність.

Судом першої інстанції при розгляді
справи встановлено, що 24 грудня 2005 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
шлюб, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Як зазначав позивач в позові, з
вересня 2004 року, на той час коли він
припинив шлюбні відносини зі свою
дружиною ОСОБА_7, в його житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1 почала
мешкати відповідачка, оскільки він
бажав, щоб у будинку була жінка,
порядок. Навесні 2008 року вони розірвали
відносини з ОСОБА_2.(а.с.3-6)

В суді першої інстанції були
допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_4 пояснила, що сторони
тривалий час проживали як подружжя в
будинку позивача, реєстрацію шлюбу
святкували. Свідок ОСОБА_5 підтвердила,
що вона як працівник РАЦС Київського
РУЮ у м. Донецьку реєструвала шлюб
сторін у їх присутності.

Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст.
10 ЦПК України. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України в
цивільному процесу діє принцип
диспозитивності, згідно з яким суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає застосуванню,
дотримався встановленого ст. 212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи
проаналізував і оцінив докази в їх
сукупності, належним чином перевірив
доводи сторін та дійшов до
обґрунтованого висновку щодо
недоведеності факту фіктивності
шлюбу, укладеного між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції не прийняв до
уваги висновок експерта від 22 серпня
2011 року за №510, апеляційний суд вважає
безпідставними, оскільки цей висновок
не утримує категоричної відповіді на
питання, чи виконані підписи наречених
в актовому запису про шлюб №1041 від
24.12.2005 року сторонами чи іншими особами.

Інші доводи апеляційної скарги
є також необґрунтованими і не належать
до тих підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів, що не входить в
компетенцію апеляційного суду.

З урахуванням наведеного, рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому апеляційний
суд, на підставі ст.308 ЦПК України,
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Київського районного суду
м.Донецька від 20 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: