АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/146/2014
Головуючий в І інстанції Зубов О.С.
Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 18 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Фурман
Т.Г.Суддів:Пузанової Л.В. Чиркової
К.Г.При секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_5 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 21 листопада 2013 року та
ОСОБА_6, діючої від імені ОСОБА_5, на
ухвалу Суворовського районного суду м.
Херсона від 30 січня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, частини додаткових витрат по
оплаті за навчання, пені за
прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_7
звернулася до суду зі вказаним вище
позовом, зазначаючи, що ОСОБА_5 є
батьком їх доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1,
місце проживання якої визначено з нею.

На підставі виконавчого листа,
виданого Суворовським районним судом
м. Херсона 11.06.2004 року, з відповідача на
її користь стягувалися аліменти на
утримання неповнолітньої доньки в
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
щомісячно, починаючи з 19.05.2004 року та до
повноліття дитини. Однак, платник
аліментів свої обов'язки щодо сплати
аліментів не виконував належним чином,
внаслідок чого існувала
заборгованість.

З серпня 2012 року донька
зарахована студенткою на денну форму
навчання до Херсонського державного
аграрного університету на період з
27.08.2012 року по 30.06.2016 року. Навчання
здійснюється на контрактній основі,
розмір плати за навчання, відповідно до
договору на підготовку фахівця з вищою
освітою № 6411 від 30.07.2012 року складає 5000
грн. на рік.

Посилаючись на те, що у зв'язку з
навчанням дитина потребує
матеріальної допомоги, яку батько у
добровільному порядку не надає,
позивачка просила стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання доньки у розмірі 50 % від
встановленого ЗУ „Про державний
бюджет України на 2013 рік" прожиткового
мінімуму на одну особу в розрахунку на
місяць з коригуванням відповідно до
положень цього закону та до кожного
року змін Бюджету України відповідно,
починаючи з 23.07.2013 року та до закінчення
навчання ОСОБА_3, чи до досягнення нею
23-річного віку, залежно від того, яка з
зазначених обставин наступить раніше,
відшкодувати витрати по оплаті за
навчання доньки.

В процесі розгляду справи позивачка
доповнила вимоги та просила стягнути з
відповідача ще пеню за несвоєчасну
сплату аліментів в період неповноліття
дитини в розмірі 12 915,61 грн.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 21 листопада 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_7: аліменти на утримання їх
повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 375
грн. щомісячно починаючи з 23 липня 2013
року до досягнення нею
двадцятитрьохрічного віку, або до
закінчення навчання в випадку
закінчення навчання ОСОБА_3 до
досягнення нею двадцятитрьохрічного
віку; 3754 грн. пеню за прострочення
сплати аліментів за період з 13.08.2012 року
по 07.06.2013 року. Рішення в частині
стягнення аліментів, у межах суми
платежу за один місяць, суд допустив до
негайного виконання.

Вирішено питання щодо сплати
судового збору.

У позовних вимогах щодо стягнення
додаткових витрат на навчання,
відшкодування витрат на навчання -
відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 30 січня 2014
року виправлено допущену у
вищевказаному рішенні суду
арифметичну помилку та визначено, що з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 підлягає
стягненню 13788,77 грн. пені за
прострочення сплати аліментів за
період з 13.08.2012 року по 07.06.2013 р.

В апеляційний скарзі ОСОБА_5 просить
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 листопада 2013 року в
частині стягнення аліментів на
повнолітню дитину та стягнення пені за
прострочення сплати аліментів
скасувати і ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні цих
вимог відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційний скарзі ОСОБА_6, діюча
від імені ОСОБА_5, просить ухвалу
Суворовського районного суду м.
Херсона від 30 січня 2014 року про
виправлення арифметичної помилки
скасувати, посилаючись на порушення
норм процесуального права.

Письмові заперечення на
апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7
перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому
шлюбі від якого мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої
після розірвання шлюбу за згодою
батьків визначено з позивачкою.

За рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на
утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
щомісячно з 19.05.2004 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Зазначене рішення було звернуто
до виконання.

Довідкою-розрахунком відділу
державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні підтверджено, що
відповідач належним чином не виконував
рішення суду, допускав заборгованість
по сплаті щомісячних платежів, станом
на 06.03.2013 року (дата досягнення дитиною
повноліття) сума заборгованості зі
сплати аліментів складала 5715,08 грн., яку
платник аліментів повністю сплатив
07.06.2013 року.

З серпня 2012 року ОСОБА_3 є
студенткою денної форми навчання на
контрактній основі Херсонського
державного аграрного університету, що
підтверджено довідкою навчального
закладу № 994 від 04.06.2013 року та
укладеним договором про підготовку
фахівця з вищою освітою № 6411 від 30.07.2012
р., згідно якого плата за кожний рік
навчання становить 5000 грн.

При вказаних обставинах та
зважаючи на встановлений ст.199 СК
України обов'язок батьків утримувати
повнолітню дитину до досягнення нею
двадцяти трьох років, яка продовжує
навчання і у зв'язку з цим потребує
матеріальної допомоги, за умови, що
таку допомогу батьки можуть надати,
суд обґрунтовано стягнув з відповідача
аліменти на утримання доньки і
визначив розмір утримання у твердій
грошовій сумі, як це передбачено ст. 200
СК України, проти застосування якої у
спірних правовідносинах сторони не
заперечували.

При визначенні розміру твердої
грошової суми, суд виходив із
доведеності заявлених вимог,
матеріального становища платника
аліментів, складу його сім'ї.

Висновки суду в цій частині
підтверджені належними, дослідженими
в судовому засіданні доказами, яким суд
дав оцінку відповідно до ЦПК України та
відповідають нормам матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Перевіряючи доводи апеляційної
скарги суд апеляційної інстанції не
встановив факту про те, що за наявними
у відповідача доходами він не може
надавати допомогу повнолітній доньці
у тому розмірі який визначив суд.

Судове рішення в цій частині
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни або
відмови позивачці у стягненні
аліментів на утримання дитини на
період її навчання колегія судів не
вбачає.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з розрахунком пені,
проведеної судом, та застосування до
спірних правовідносин позовної
давності з огляду на наступне.

За змістом ст. 20 СК України до
вимог про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів позовна
давність не застосовується.

А тому, посилання суду на ст. 258 ЦК
України і здійснений розрахунок пені в
межах одного року є неправильним.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного
Кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана до сплати аліментів за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

У п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. При розгляді справ про
стягнення аліментів суд відповідно до
ч. 4 ст. 10 ЦПК України повинен
роз'яснювати сторонам їх
відповідальність за прострочення
сплати.

В той же час за приписами ч.2 ст.196 СК
України розмір неустойки може бути
зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Враховуючи, що судом правильно
встановлені фактичні обставини справи
щодо наявності підстав для покладення
на платника аліментів
відповідальності за прострочення
сплати аліментів на неповнолітню
дитину, але не правильно застосовані
норми матеріального права, колегія
суддів вважає за необхідне змінити
рішення і ухвалу суду в цій частині.

При цьому, колегія суддів
погоджується з розрахунком пені
здійсненим позивачкою, який становить
12 915,61 грн., та обчислений нею відповідно
до вимог чинного законодавства, який
відповідачем належними і допустимими
доказами не спростований, та зважаючи
на те, що відповідач створив нову сім'ю,
має малолітню дитину, яка також
потребує матеріальної допомоги, з ним
проживає малолітній син дружини від
попереднього шлюбу, зважаючи на його
матеріальний і сімейний стан, а також з
урахуванням розумності і
справедливості, колегія суддів вважає
за можливе зменшити нарахований
позивачкою розмір пені до 5 000 грн.

Законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні вимог
про стягнення допомоги на навчання та
компенсацію витрат на навчання в
апеляційному порядку не перевіряється,
оскільки сторонами не оскаржується.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, діючої від імені ОСОБА_5,
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Херсона від 21 листопада 2013 року
та ухвалу цього ж суду від 30 січня 2014
року частково змінити, зменшивши
розмір стягнутої з ОСОБА_5 з на користь
ОСОБА_7 пені за прострочення сплати
аліментів з 13 788,77 грн. до 5 000 грн.

В решті це ж рішення суду в
оскарженій частині залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: