СЕЛИДІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа
№242/775/14-ц
Провадження № 2/242/387/14 РІШЕННЯ
26 березня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Черкова В.Г., при
секретарі Кідрон О.М., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Корнелюк Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ДП «Селидіввугілля» про
відшкодування моральної шкоди, -
12.03.2014 р. позивач звернувся до суду з
позовом до ДП «Селидіввугілля» про
відшкодування моральної шкоди, в якому
зазначив що він тривалий час працював в
умовах впливу шкідливих виробничих
факторів та має 30-річний стаж роботи.
Останнім часом був задіяний повний
робочий день під землею на
підприємстві ВП шахта «Росія» ДП
«Селидіввугілля». Тривала робота в
умовах важкої фізичної праці привела
до розвитку професійного захворювання.
Медико-соціальною експертною комісією
йому встановлено первинно 30% стійкої
втрати працездатності. Вважає, що
внаслідок тривалого часу роботи у
шкідливих умовах йому заподіяно
Просить суд, стягнути з відповідача на
відшкодування моральної шкоди.
Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги позивача
підтримав, просив задовольнити у
Представник відповідача за
довіреністю, Корнелюк Г.О., в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала, в
обґрунтування своїх заперечень
зазначила, що вважає, позивач жодним
чином не доказав наявність у нього
моральних(душевних) страждань. Додані
до позову виписки не є достатніми
доказами та не відповідають вимогам
ст..ст.58,60,64 ЦПК України. Немає
обґрунтування позивача щодо суми
моральної шкоди. Вважає, що позивач
намагається перенести обов»язки, які
покладені на Фонд соціального
страхування та передбачені законом на
відповідача, що є на її думку,
неприпустимим. Просить суд, в
задоволені позову відмовити.
Вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи і дослідивши надані докази, суд
у межах заявлених позовних вимог
(стаття 11 ЦПК України) установив
Приписами статті 46 Конституції
України (254к/96-ВР) закріплено, що
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.
Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджено, що ОСОБА_3 тривалий час
працював на підприємствах вугільної
промисловості. В ДП «Селидіввугілля»
ВП «ш.Росія» працював з 11.09.2002 р. по
09.12.2013 р., що підтверджується трудовою
На підприємстві вугільної
промисловості позивач працював у
особливо шкідливих і небезпечних
умовах та під час виконання своїх
трудових обов'язків отримав професійне
захворювання - хронічне обструктивне
захворювання легенів пилової
етиології, легенева недостатність
першого ступеня.. Захворювання
професійне, про що свідчить акт
розслідування хронічного професійного
захворювання від 03 грудня 2013 року.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК №
232893 серії 10 ААА від 05.12.2013 року про
результати визначення ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках, потреби у додаткових видах
допомоги при огляді обласного МСЕК м.
Донецька ОСОБА_3 встановлено 30% втрати
професійної працездатності.
Приписами статті 153 Кодексу законів про
працю України та статті 13 Закону
України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ
«Про охорону праці» визначено, що
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.
Статтею 237-1 Кодексу законів про працю
України передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди провадиться у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначені розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.
Відповідно до положень статей 153, 171
Кодексу законів про працю України та
статті 22 Закону України від 14 жовтня 1992
року № 2694-ХІІ «Про охорону праці»
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці на всіх підприємствах, в
установах, організаціях покладається
на власника або уповноважений ним
Роботодавець повинен організувати
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням з
всеукраїнським об'єднанням профспілок.
На виконання вимог закону постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 року № 1112 «Деякі питання
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництвах»
затверджено відповідний Порядок НПАОП
0.00-6.02-04 (далі - Порядок), яким визначена
процедура проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій, що
сталися на підприємствах, в установах
та організаціях незалежно від форм
Пунктами 42, 46, 51 Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 року № 1112, передбачено, що
з'ясування обставин і причин нещасного
випадку, встановлення кола осіб, які
допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці,
складання акта розслідування
нещасного випадку форми Н-5, а також
акта про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, форми Н-1, належить до
компетенції спеціальної комісії.
Отже, порядок установлення факту
професійного захворювання на
виробництві визначено законом.
Рішенням Конституційного Суду України
від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано,
що зазначеними законодавчими змінами
право цієї категорії громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України та статтею
237-1 Кодексу законів про працю України
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Обґрунтовуючи вимоги про наявність
факту спричинення та розміру
компенсації моральної шкоди, позивач у
позовній заяві зазначив, що в
результаті отримання професійного
захворювання у зв'язку з погіршенням
стану здоров'я він був змушений
залишити роботу, частково (30%) втратив
професійну працездатність. За станом
здоров'я він обмежений у побуті, у
зв'язку з отриманим захворюванням він
знаходиться під наглядом лікарів,
проходить систематичні курси
стаціонарного і амбулаторного
лікування у медичних закладах.
Унаслідок цього порушені його звичайні
соціальні зв'язки, по теперішній час
його здоров'я не покращується, він
продовжує хворіти і вимушений для
підтримання свого здоров'я знову
звертатися до лікувальних закладів.
Втрата ним працездатності призвела до
порушення життєвих зв'язків і
потребують для цього додаткових зусиль
для організації свого життя. Отриманих
виплат у зв'язку з втратою професійної
працездатності повною мірою не можуть
відшкодувати ті витрати, які понесені
ним по теперішній час направлені на
поновлення і нормалізацію стану
здоров'я. Компенсація моральної шкоди
оцінюється позивачем у розмірі 30000,00
грн.

Відповідно до Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2009 року
№ 1317, питання визначення спричинення
моральної шкоди працівникам при
отримання професійного захворювання
не входить до прав і обов'язків комісії
(пункт 11).

Крім того, у пункті 4.1 Рішення
Конституційного Суду України від 27
січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

Приймаючи до уваги встановлені при
розгляді справи безспірні обставини:
факт отримання ОСОБА_3 професійного
захворювання на виробництві, яке
призвело до стійкої втрати професійної
працездатності 30%, необхідність
постійного лікування, суд визнає, що
професійне захворювання зумовило
порушення нормальних життєвих зв'язків
позивача, негативно відбилося на його
фізичному та психічному стані, змусили
змінити спосіб життя, і таким чином,
ОСОБА_3 завдана моральна шкода.

Визнаючи розмір компенсації, що
підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 у
відшкодування моральної шкоди, суд
приймає до уваги конкретні обставини
захворювання, ступінь його тяжкості,
характер та глибину пов'язаних з цим
моральних і фізичних страждань,
ступінь вимушеного порушення
нормального укладу його життя та
необхідність докладання для його
організації додаткових зусиль, та,
виходячи із суті позовних вимог, засад
розумності і справедливості,
встановлює суму відшкодування у
розмірі 9000 грн.

Позивачем при зверненні до суду
за захистом порушеного права судові
витрати не понесені. Приймаючи до
уваги, що позивач, на користь якого
постановлене рішення, звільнений від
сплати судових витрат при зверненні з
даним позовом до суду, з відповідача в
дохід держави підлягає стягненню
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 11, 60, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 153, 237-1 Кодексу законів України
про працю, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ДП «Селидіввугілля»
про відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Селидіввугілля» на користь ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я
унаслідок професійного захворювання
9000 (дев»ять тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства
«Селидіввугілля» судовий збір в доход
держави у розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Селидівський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя