Справа № 555/1279/14-ц
Номер провадження 2/555/443/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року Березнівський районний
суд Рівненської області

в складі: головуючого судді -
Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Березне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягненя позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення позики. В
обгрунтування позову посилається на
те, що 04 липня 2008 року він уклав із
ОСОБА_2 договір позики, згідно якого
передав йому в борг кошти в сумі 3000
доларів США. 26 серпня 2009 року ОСОБА_2
повернув йому частину коштів в сумі 500
доларів США, 10 березня 2010 року ОСОБА_2
повернув йому 300 доларів США, 20 липня 2011
року ОСОБА_2 повернув йому 600 доларів
США. Залишок боргу становить 1600 доларів
США. На його неодноразові прохання
повернути взяті в борг кошти
відповідач не реагує. 03 березня 2014 року
ним на адресу відповідача надіслана
письмова вимога про повернення коштів
за договором позики в розмірі 1600
доларів США. Однак, станом на 05 червня
2014 року відповідач не повернув
належних йому коштів в сумі 1600 доларів
США. Просить стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на його користь заборгованість
за договором позики в сумі 18992 гривень
, що еквівалентно 1600 доларів США з
розрахунку на день подання позову по
офіційному курсу НБУ гривня до долара
США в розмірі 11,87 грнивень/ 1 долар США.

Ухвалою суду від 01 липня 2014 року до
участі в справі залучено в якості
співвідповідача ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав повністю з
підстав, викладених в позові, просить
позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 на його користь борг по
договору позики в розмірі 18992 гривень,
що еквівалентно 1600 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнав , пояснив , що
дійсно 04 липня 2008 року він отримав від
позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 3000
доларів США, 26 серпня 2009 року повернув
позивачу 500 доларів США, 10 березня 2010
року повернув 300 доларів США, 20 липня 2011
року - 600 доларів США. Станом на день
подачі позову до суду борг становить
1600 доларів США , що еквівалентно 18992
гривень. Вказує, що кошти витрачені на
потреби сім"ї, а саме: поїзду з сім"єю на
море, будівництво септика, купівлю
відеокамери, мікрохвильової печі "
Самсунг", пральної машини "Атлант",
провода, квадрата металевого, плит , на
погрузку плит, привезення каменю,
виготовлення та встановлення вхідних
дверей в будинок, на операцію батька
дружини ОСОБА_3, пояснив, що дружина
тримала кошти в руках і просила, щоб він
її сфотографував з коштами, а тому
вважає. що його колишня дружина ОСОБА_3
теж повинна повертати борг.

Співвідповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
не визнала повністю, пояснила, що під
час перебування в шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2 їй не було відомо
про отримання ним від ОСОБА_1 під
розписку грошових коштів в сумі 3000
доларів США, речі , вказані
відповідачем, купувалися не за
позичені кошти , позика не була
використана на потреби сім"ї.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, його представника,
співвідповідача, її представника,
дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 липня 2008 року
відповідач ОСОБА_2 написав боргову
розписку про отримання ним від ОСОБА_1
3000 доларів США.

Як видно з розписки 26 серпня 2009 року
відповідач повернув позивачу 500
доларів США, 10 березня 2010 року - 300
доларів США, 20 липня 2011 року - 600 доларів
США.

Залишок боргу становить 1600 доларів США.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Позичальник, як передбачено статтею 1049
ЦК України, зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Положеннями ст.ст. 1046-1047 ЦК України
визначено, що договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками, а на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

На а.с. 4,5 міститься розписка про
отримання відповідачем від позивача
грошей в борг. Написання її
власноручно та отримання ним вказаних
коштів відповідачем не оспорюється.

В силу наведених положень ст.ст. 1046-1047
ЦК України розписка є саме
підтвердженням укладання договору, а
останній є укладеним з моменту
передачі грошей.

За встановлених обставин суд дійшов
висновку що допустимим доказом на
підтвердження укладення між
позикодавцем і позичальником договору
позики, є розписка позичальника, яка
посвідчує факт передання позикодавцем
позичальнику зазначеної грошової
позики.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності; в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належними і допустимими доказами в
передбаченому законом порядку
відповідач не спростував факту
написання ним боргової розписки та
отримання ним від позивача ОСОБА_1
коштів в сумі 3000 доларів США. , згідно
якої борг на даний час становить 1600
доларів США.

Позовні вимоги в цій частині доведені,
а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України
при укладенні договору одним із
подружжя вважається , що він діє за
згодою другого з подружжя. Для
укладення одним із подружжя договорів
стосовно цінного майна згода другого з
подружжя має бути подана письмово.
Договір, укладений одним з подружжя в
інтересах сім"ї створює обов"язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором , використане в
інтересах сім"ї.

Згідно ч.2 ст. 73 СК України стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя ,
якщо судом установлено, що договір був
укладений одним з подружжя в інтересах
сім"ї і одержане за договором
використано на її потреби.

Позивачем ОСОБА_1, відповідачем ОСОБА_2,
його представником до суду не надано
жодних підтверджуючих доказів про те,
що отримані ОСОБА_2 грошові кошти були
витрачені в інтересах сім"ї, а також
відсутня оформлена в письмовій формі
згода ОСОБА_3 на укладення договору
позики.

За таких обставин, в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
позики слід відмовити за
недоведенністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 214,215 ЦПК України, ст.ст. 1046,1047, 1049 ЦК
України, ст. 65, ч.2 ст. 73 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про
стягнення позики задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
18992 / вісімнадцять тисяч дев"ятсот
дев"яносто дві/ гривень боргу за
договором позики .

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення позики відмовити за
недоведенністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Березнівський
районний суд Рівненської області .

Суддя: Мельничук Н. В.