Справа № 145/1337/13-ц
Провадження №2/145/21/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"04" березня 2014 р. Тиврівський районний
суд Вінницької області

в складі : головуючого Мазурчака А.
Г.

при секретарі Мигдальській
Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні смт.Тиврів справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
батьківства, стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей та
утримання дружини ,-

встановив :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в
якому вказує, що в 2010 році вони з
відповідачем у справі почали
зустрічатись з подальшим наміром
укласти шлюб. Оскільки між ними були
інтимні стосунки, в 2011 році вона
завагітніла. В зв'язку з цим вони
неодноразово говорили про
необхідність укладення шлюбу, однак у
відповідача твердої позиції з цього
питання не було, відтак шлюб вони так і
не уклали.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона народила двох
синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, батьком яких є
відповідач у справі.

Оскільки він відмовився подавати заяву
до органів РАЦСу про реєстрацію
батьківства, вона була вимушена
провести запис про батька в свідоцтвах
про народження дітей у відповідності з
вимогами ч.1 ст.135 СК України, тобто діти
були записані за її прізвищем, а їх ім'я
та по-батькові за її вказівкою.

Після народження дітей відповідач у
справі неодноразово їх відвідував в
неї вдома, приносив їх солодощі та
подарунки, ні він ні члени його сім'ї
ніколи не виявляли сумніву щодо того,
що батьком їхніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
є відповідач у справі. Вона
неодноразово намагалась спонукати
його визнати своє батьківство щодо
їхніх дітей, однак відповідач під
різними приводами ухиляється від
надання прямої відповіді.

На даний час їхні діти проживають з нею,
що стверджується довідкою виконавчого
комітету Шершнівської сільської ради.

Оскільки відповідач ухиляється від
визнання свого батьківства в
добровільному порядку, вона вимушена
звернутись до суду з даним позовом.

На даний час вона не працює, власного
житла не має, проживає в будинку
батьків, отримує допомогу при
народженні дітей та як одинока мати в
розмірі 3100 на двох дітей, інших джерел
надходжень не має, внаслідок чого їй
важко самій утримувати їхніх синів.

Відповідач у справі має постійне місце
роботи, працює на ГЕС в смт.Сутиски,
отримує заробітну плату, відтак може
надавати допомогу на утримання їхніх
синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Просить встановити, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин
України, уродженець с.Шершні,
Тиврівського району Вінницької
області, є батьком дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженців с.Шершні Тиврівського
району Вінницької області ; стягувати з
ОСОБА_3 на її користь аліменти на
малолітніх синів : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ?
частки від усіх видів його доходу
щомісячно до їх повноліття, починаючи з
дня звернення до суду з даним позовом ;
із ОСОБА_3 на її користь аліменти на її
утримання в розмірі 1/5 частки від усіх
видів його доходу щомісячно, починаючи
з дня звернення до суду з даним позовом
до досягнення дітьми ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
трирічного віку.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, просить позов
задоволити з підстав, наведених у
ньому, пояснила суду що батьком її
дітей є відповідач ОСОБА_3. Вона
періодично з 2010 р. мала з ним інтимні
стосунки. Їй на той час було 15 р.
Інтимних стосунків з іншим чоловіком
вона не мала. Від нього й завагітніла.
Відповідач просив її зробити аборт, але
потім погодився залишити дітей, проте
його батьки не дозволяли. Відповідач та
його мати приходили до дітей. Пізніше
відповідач почав зустрічатися з іншою
дівчиною.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково : в частині визнання
батьківства - визнав, в частині
стягнення з нього аліментів на
утримання дітей - визнав частково : на
1/4, а в частині стягнення аліментів на
утримання позивачки - не визнав,
пояснив суду, що 06.07.2011 р. він, будучи на
підпитку, ліг спати. Біля 24.00 год. ночі
до нього прийшла позивачка, що тоді
трапилось пам'ятає смутно, оскільки був
п'яний. Через два місяці мати позивачки
сказала, що позивачка вагітна і строк
вагітності становить 13 тижнів. Тому він
вирішив, що коли вона була з ним, то вже
була вагітна. Інших статевих стосунків
він не мав. З часу статевого акту до
народження дітей пройшло 8 місяців.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
позивачка народила двох синів - ОСОБА_4
та ОСОБА_5, що стверджується
свідоцтвами про їх народження (а.с.3, 4).
Батьком хлопчиків є відповідач у
справі, що стверджується висновком
експерта № 171 від 20.09.2013 р. (а.с.31-38)
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути
біологічним батьком дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Ймовірність даної події складає 99,99 %.

Запис про батька в свідоцтвах про
народження дітей позивачка здійснила у
відповідності з вимогами ч.1 ст.135 СК
України, тобто діти були записані за її
прізвищем, а їх ім'я та по-батькові за її
вказівкою.

На даний час діти : ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проживають з позивачкою, що
стверджується довідкою виконавчого
комітету Шершнівської сільської ради
№ 209 від 09.06.2013 р. (а.с.5).

На даний час позивачка не працює,
власного житла не має, проживає в
будинку батьків, отримує допомогу при
народженні дітей, та як одинока мати в
розмірі 3100 на двох дітей, інших джерел
надходжень не має.

Відповідач у справі має постійне місце
роботи, працює на ГЕС в смт.Сутиски,
отримує заробітну плату.

Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за
відсутності заяви про визначення
походження дитини, право на подання
якої встановлено статтею 126 СК України,
батьківство щодо дитини може бути
визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України
підставою для визначення батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до ЦПК України.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
врахувавши матеріальний та сімейний
стан сторін, часткове визнання позову
відповідачем, суд вважає, що даний
позов в частині про визнання
батьківства є доведеним і підлягає до
задоволення, в частині стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дітей є обґрунтованим і підлягає до
часткового задоволення.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей до
їх повноліття .

Відповідно до ст.11 Закону України „Про
охорону дитинства" мати і батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Оскільки позивачка не є дружиною
відповідача, тому вона не має права на
утримання ним відповідно до вимог СК
України.

На підставі ст.ст.126, 128, 84, 180-183 СК
України, керуючись ст.ст.10,11, 60, 174, 88,
212-215, 223, 367 ЦПК України, ст.11 Закону
України „Про охорону дитинства", суд ,
-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українець, громадянин України,
уродженець с.Шершні, Тиврівського
району Вінницької області, є батьком
дітей : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженців с.Шершні
Тиврівського району Вінницької
області.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання малолітніх синів
: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки від
усіх видів його доходу щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідно віку (на кожну
дитину), починаючи з 04.07.2013 р. до їх
повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 10152 (десять тисяч
сто п'ятдесят дві) грн. за проведення
судово-генетичної експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
районний суд протягом десяти діб з дня
його проголошення.

Суддя: А. Г. Мазурчак