У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
треті особи: публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
про стягнення страхового
відшкодування, за касаційною скаргою
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
подану представником Рогожою К.М., на
рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 13 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від
15 січня 2014 року,

в с т а н о в и л
а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом про стягнення з
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
304 472 грн. 11 коп. страхового
відшкодування.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 13 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 15 січня
2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено
частково, стягнуто на її користь з
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
287 504 грн. 11 коп. страхового
відшкодування. В іншій частині позову -
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
першої та ухвали суду апеляційної
інстанцій, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, із
ухваленням нового рішення у справі про
відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржувані у справі судові
рішення, суди першої та апеляційної
інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213,
214, 303, 315 ЦПК України, вірно визначилися
з характером спірних правовідносин і
дійшли обґрунтованого висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову ОСОБА_4 та стягнення
на її користь з відповідача страхового
відшкодування у розмірі 287 504 грн. 11 коп.
Такого висновку суди дійшли виходячи з
обставин справи та наявних у справі
доказів, які свідчать про те, що
викрадення автомобіля позивача є
страховим випадком, що встановлено під
час розгляду справи № 2-51/12 за позовом
ОСОБА_4 до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування», третя особа - ПАТ
«УкрСиббанк» про стягнення страхового
відшкодування (а.с. 17-21), а отже
позов ОСОБА_4 є підставним та
обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», подану
представником Рогожою К.М., відхилити,
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 13 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А.,
Нагорняк В.А.