АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М.,
Желепа О.В.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача Шевченко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Лотостар», треті
особи: комунальне підприємство
«Куренівське», товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД «Порта», про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття приміщення

за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Лотостар»

на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_3, через свого
представника, звернулася до суду із
указаним вище позовом, в якому просила
стягнути з ТОВ «Лотостар» на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 37 966 грн,
вартість проведеної оцінки
матеріального збитку в сумі 800 грн, суму
упущеної вигоди у розмірі 3 000 грн,
моральну шкоду в сумі 5 000 грн, сплачений
судовий збір у сумі 417 грн 66 коп. та 107
грн 30 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
13 серпня 2012 року відбулося залиття
приміщення бару-лаунж «Амулет», що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Фрунзе, 109 В/1, яке є її приватною
власністю на підставі договору
купівлі-продажу. Згідно Акту
обстеження від 15 серпня 2012 року,
складеного комісією у складі: майстра
КП «Куренівське» ремонтної дільниці
ОСОБА_6, майстра т/д ОСОБА_7, ОСОБА_8,
залиття зазначеного приміщення
відбулося з вище розташованого
нежилого приміщення, яке належить ТОВ
«Лотостар», причиною чого стало
порушення герметизації інженерних
вводів холодного водопостачання.

Враховуючи викладені обставини, а
також те, що відповідач ТОВ «Лотостар»
своєю протиправною бездіяльністю та
халатним відношенням до інженерного
обладнання холодного водопостачання
ненавмисно спричинив шкоду та заподіяв
позивачу матеріальні збитки, ОСОБА_3
просила позов задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «Лотостар» на користь
ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 37 966
грн, витрати з оплати висновку про
вартість майнового збитку в сумі 800 грн,
моральну шкоду в сумі 1 000 грн, судовий
збір в сумі 494 грн 96 коп. В решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лотостар»
просить скасувати вказане рішення та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що судом першої інстанції було
порушено норми матеріального і
процесуального права, неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи. Жодних
робіт по заміні та прокладанню
внутрішніх мереж приміщення ТОВ
«Лотостар» не проводилось, а наданими
позивачем доказами не доведено
винність апелянта у заподіянні шкоди.
Акт від 15 серпня 2012 року, підписаний
майстрами КП «Куренівське» складений з
порушенням вимог чинного
законодавства. Окрім того, судом першої
інстанції не враховано того, що апелянт
не є власником приміщення і не несе
відповідальності за належне утримання
свого майна.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ТОВ
«Лотостар» підтримала апеляційну
скаргу з наведених в ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_3 просив
відхилити апеляційну скаргу та
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Представники третіх осіб КП
«Куренівське» та ТОВ «ТД «Порта» в
судове засідання не з'явивились, про
день та час розгляду справи
повідомлені належним чином, про
причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13
серпня 2012 року відбулося залиття
приміщення бару-лаунж «Амулет», що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Фрунзе, 109 В/1, яке належить позивачці на
праві приватної власності на підставі
Договору купівлі-продажу від 11 травня
2006 року.

Згідно Акту обстеження від 15 серпня 2012
року, складеного комісією у складі:
майстра КП «Куренівське» ремонтної
дільниці ОСОБА_6, майстра т/д ОСОБА_7,
ОСОБА_8, залиття зазначеного приміщення
відбулося з вище розташованого
нежилого приміщення, яке належить ТОВ
«Лотостар», причиною чого стало
порушення герметизації інженерних
вводів холодного водопостачання.

Відповідно до акту від 15 серпня 2012 року
під час обстеження приміщення № 2
загальною площею (40,3 кв. м.) згідно плану
бару-лаунж «Амулет», яке розташоване у
підвальному приміщенні вказаного
житлового будинку пошкоджено: стеля - 30
кв. м. - гіпсокартон; стіни - 6 кв. м. -
гіпсокартон з декоративною
штукатуркою; в приміщенні № 3 загальною
площею (32 кв.м.) пошкоджено: стеля 8 кв. м.
- гіпсокартон; в службовому приміщенні
пошкоджено: стеля 2 кв. м. - гіпсокартон;
стіни 4 кв. м. - гіпсокартон з
декоративною штукатуркою.

26 жовтня 2012 року комісією в складі
майстра КП «Куренівське» ремонтної
дільниці ОСОБА_6, майстра т/д ОСОБА_7,
ОСОБА_9 було складено Додаток до Акту
від 15 серпня 2012 року (а.с.77), з якого
вбачається, що в результаті неякісного
виконання робіт, робітниками нанятими
власником нежитлового приміщення ТОВ
«Лотостар», яке знаходиться за адресою
м. Київ, вул. Фрунзе, 109 В/1 на першому
поверсі, по влаштуванню водопровідних
та каналізаційних мереж, сталося
залиття нежитлового приміщення
бару-лаунж «Амулет», яке знаходиться за
адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 109 В/1 в
підвальному приміщенні. Доступу та
проектно-дозвільну документацію для
контролю на виконання даних робіт ТОВ
«Лотостар» в КП Куренівське» не
надавало.

Відповідно до Звіту про незалежну
оцінку вартості матеріального
(майнового) збитку, завданого майну, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Фрунзе, 109 В/1 від 17.08.2012 року, складеного
ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка»
(а.с.11-32), вартість майнового збитку,
завданого майну, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 109 В/1
становить на дату оцінки: 37 966, 00 грн.

Судом встановлено, що за проведення
вищезазначеної оцінки та складання
Звіту позивачкою було сплачено ТОВ
«Агенція «Експертиза та оцінка» 800 грн.
00 коп., що підтверджується квитанцією
до прибуткового касового ордеру № 287
від 17 серпня 2012 року (а.с. 34).

ВищезазначенийАкт, Додаток до Акту,
Звіт та Квитанцію суд першої інстанції
обґрунтовано визнав як належні та
допустимі докази в розумінні ст. ст. 58, 59
ЦПК, які підтверджують наявність вини
відповідача у завданні матеріальної
шкоди позиваці та її розміру.

Згідно із ст. ст. 322, 323 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
яке йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Ризик випадкового знищення чи
випадкового пошкодження (псування)
несе його власник, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договором Суборенди №21 від 21 травня 2012
року, укладеним між ТОВ «ТД «Порта» та
ТОВ «Лотостар», зокрема, п. 5.1
встановлено, що суборендар (тобто ТОВ
«Лотостар») зобов'язаний утримувати
об'єкт оренди у повній справності та
нормальному санітарному стані у
відповідності до вимог СЕС,
забезпечувати пожежну безпеку та
безпечний стан електропроводки.
Суборендар самостійно несе
відповідальність за порушення
протипожежних, санітарно-технічних та
інших правил користування об'єктом
оренди.

Таким чином, вищевказаним договором
встановлено обов'язок ТОВ «Лотостар»
утримувати майно, а тому
відповідальність за заподіяння
матеріальних збитків повинен нести
відповідач, а не власник приміщення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Тобто цивільне законодавство в
делікатних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

У даному випадку факт залиття нежилого
приміщення позивача, яке знаходиться у
підвальному приміщенні, із приміщення
розташованого поверхом вище та яке
належить відповідачу ТОВ «Лотостар»,
підтверджується зібраними у справі
доказами, які не спростовані
відповідачем в ході розгляду справи.
Останнім не доведено, що шкода,
заподіяна позивачу внаслідок залиття
нежилого приміщення не з його вини.
Жодних доказів в обґрунтування цього
матеріали справи не містять.

Невідповідність актів вимогам Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17 травня 2005 року № 76,
не спростовує факт залиття нежилого
приміщення позивача та не є підставою
для відмови у задоволенні його
позовних вимог.

Суд першої інстанції в межах доводів
позову повно і всебічно дослідив
обставини спору, дав належну оцінку
зібраним по справі доказам, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
і у відповідності з вимогами закону
прийшов до правильного висновку про
те, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково. При цьому суд
першої інстанції вірно визначив, що
відповідальність за спричинену
матеріальну, так і моральну шкоду, а
також судові витрати слід покласти на
відповідача, оскільки залиття
трапилось із-за порушення герметизації
інженерних вводів холодного
водопостачання.

Розмір матеріальної шкоди при розгляді
справи у сумі 37 966 грн визначений судом
правильно, стверджується письмовими
доказами по справі.

Визначаючи розмір моральної шкоди та
покладаючи обов'язок по його
відшкодуванню у розмірі 1000 грн на
відповідача ТОВ «Лотостар», суд
достатньо врахував роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, даних у п.9
постанови "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної /
немайнової / шкоди", згідно з якими
розмір відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеню
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Зваживши на наведене, та враховуючи
характер завданих моральних страждань
і вимоги позивачки щодо розміру
моральної шкоди, судова колегія вважає,
що розмір моральної шкоди судом першої
інстанції визначений правильно.

Доводи апелянта не спростовують
зроблених в рішенні суду першої
інстанції висновків, в зв'язку з чим
підстави для його скасування і
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
судового рішення, і дають можливість
апеляційному суду вийти за межі
доводів апеляційної скарги для
перевірки законності рішення в цій
частині, що передбачено ч. 3 ст. 303 ЦПК
України, не встановлено.

Тому колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу і залишає без змін
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Лотостар»
відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді:

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2882/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Декаленко В.С.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Іванченко М.М.