Провадження № 2/521/2592/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Малиновський районний суд міста Одеси
головуючого судді: Мирончук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2
перебувають у шлюбі з 19 лютого 2011 року.
Шлюб було зареєстровано Першим
Суворовським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції,
про що зроблено відповідний актовий
запис № 74 (Серія НОМЕР_1).
Від шлюбу позивач та відповідачка
мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
Мотивуючі свої позовні вимоги позивач
вказує, на те, що він з відповідачкою
прожив 2 роки і 8 місяців. З 2013 року вони
припинили шлюбні відносини. Останній
час вони не можуть, як сім'я проживати
разом, виконувати сімейні обов'язки,
спокійно вирішувати нескладні поточні
проблеми, постійно сперечаються та
принижують один одного. Постійні
сварки та скандали неодноразово
відбувались в присутності їхнього
неповнолітнього сина. Так як їх дитина
є ще занадто малою і багато речей не
розуміє, але в подальшому це може
вплинути на її психіку, погляди на
життя, в тому числі на життя в шлюбі та
формування її світогляду, особливо,
щодо відносин в родині між чоловіком та
жінкою, які є основою в будь-якій сім'ї.
Позивач неодноразово звертав увагу на
це своєї дружини, але відповідачка ніяк
не реагувала на його зауваження.
В результаті їхніх розмов, позивач
прийшов до висновку, що розлучення - це
єдиний вихід побудувати для них нове
щасливе життя та зберегти добрі
стосунки з дитиною. Позивач за власною
ініціативою покинув квартиру в якій
вони спільно проживали та вирішив сам
розірвати будь-які стосунки.
За таких обставин збереження шлюбу та
подальше спільне життя суперечить
інтересам сім'ї та унеможливлює
примирення з відповідачем.
З приводу виховання та проживання
дитини питання не ставилось. Майнових
претензій у позивача до відповідачки
Ухвалою суду від 05.02.2014 року позовні
вимоги в частині стягнення аліментів,
за заявою позивача було залишено без
Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце проведення судового
засідання повідомлявся належним чином
у встановленому законом порядку, до
суду надав заяву в якій позовні вимоги
про розірвання шлюбу підтримав, та
просив розглядати справу за його
Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, про час та місце проведення
судового засідання повідомлялася
належним чином у встановленому законом
порядку, до суду надала заяву про
визнання позовних вимог, просила суд
після розірвання шлюбу залишити їй
прізвище «ОСОБА_2», та просила
розглядати справу за її відсутності.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст. 16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10
грудня 1948 року, згідно з якою
чоловіки і жінки, які досягли
повноліття, мають право без будь-яких
обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю.
Вони користуються однаковими
правами щодо одруження під час шлюбу та
під час його розірвання. Шлюб може
укладатися тільки при вільній і
повній згоді сторін, що одружуються.
При дослідженні судом фактичних
взаємин між сторонами, дійсних причин
розірвання шлюбу встановлено, що
подальше спільне життя чоловіка й
дружини та збереження шлюбу буде
суперечити інтересам чоловіка та
Відповідно до ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. Тому
суд задовольняє позовні вимоги
позивача про розірвання шлюбу,
оскільки побудова сімейних відносин
повинна здійснюватися на паритетних
засадах, на почуттях взаємної любові та
поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.
Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище. Відповідачка
просить надалі після розірвання шлюбу
іменуватися прізвищем „ ОСОБА_2".
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який
ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
З врахуванням викладеного, суд
задовольняє позовні вимоги про
Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 19 лютого 2011 року.
Від шлюбу мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини
вони припинили з причин різних
поглядів на сімейне життя.
Суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, оскільки подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам кожного з них та
їхніх неповнолітніх дітей, шлюб носить
формальний характер. Спору щодо
розподілу майна між сторонами немає.
Керуючись ст. ст. 112, 114 СК України, ст.ст.
10, 11, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -
Шлюб укладений між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_2, зареєстрований 19
лютого 2011 року Першим Суворовським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Одеського міського
управління юстиції, про що зроблено
відповідний актовий запис № 74 -
Відповідачці ОСОБА_2 після розірвання
шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_2».
Рішення після набрання ним законної
сили надіслати Органу державної
реєстрації актів цивільного стану у
Малиновському районі Одеського
міського управління юстиції для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області, через
Малиновський районний суд м. Одеси,
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя:
Мирончук Н.В.