Провадження №2/592/289/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м.Суми

Ковпаковський райсуд м. Суми в складі
головуючого судді Алфьорова А.М., при
секретарі Літовченко С.М., розглянувши
цивільну справи за позовною заявою
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія
«Саламандра-Україна», третя особа:
Публічне акціонерне товариство
Державний ощадний банк України в особі
Філії Сумського обласного управління
ПАТ Державний ощадний банк України про
визнання недійсним п.п.23.19 пункту 23
Договору страхування наземного
транспорту, стягнення страхового
відшкодування і штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, вимоги якої уточнив у судовому
засіданні та обґрунтовує тим, що 30
серпня 2007 р. між Сумською філією
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія
«Саламандра-Україна» та ним було
укладено договір № 31/2000 добровільного
страхування наземного транспорту.
Об'єктом страхування за вказаним
договором є майновий інтерес позивача,
пов'язаний з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом марки «LEXUS LX 470», реєстраційний
номер НОМЕР_1, кузова НОМЕР_2. Страховою
сумою за договором є 616 100 грн.

Вигодонабувачем за Договором є ВАТ
«Державний ощадний банк України»,
оскільки розрахунок за придбаний
позивачем автомобіль частково
здійснювався коштами отриманими за
кредитним договором № 1725 від 30.08.2007 р.

07 жовтня 2007 р. невстановлені особи
незаконно заволоділи автомобілем, який
належить позивачу, який на той час
знаходився на автостоянці в м. Києві по
вул. Ентузіастів, 1, чим завдали
матеріальної шкоди. 08 жовтня 2007 р.
позивач звернувся до відповідача із
заявою про страховий випадок. 16 жовтня
2007 р. за заявою позивача по факту
незаконного заволодіння
вищезазначеним автомобілем, слідчим СВ
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві було порушено кримінальну справу
за ознаками злочину, передбаченого ч. 3
ст. 289 КК України.

11 грудня 2007 р. відповідач повідомив
позивача листом № 56 про те, що станом на
29.10.2007 р. позивачем виконані всі умови
стосовно надання документів,
необхідних для визнання страхового
випадку.

14 грудня 2007 р. досудове слідство було
зупинено постановою. А 21 січня 2008 р.
відповідач листом № 078 повідомив
позивача про прийняття рішення про
необхідність проведення власного
розслідування причин, обставин та
наслідків зникнення автомобіля та
відклав строк прийняття рішення щодо
виплати страхового відшкодування
посилаючись на пункт 23.19 Договору, у
відповідність до якого, у разі
проведення власного розслідування
Страховик має право відстрочити
виплату першої частини страхового
відшкодування, або прискорити виплату
і здійснити її всю однією сумою за
умови письмової згоди вигодонабувача,
при цьому не надавши доказів надання
вигодонабувачем письмової згоди на
відстрочення виплати першої частини
страхового відшкодування.

27 лютого 2008 р. відповідач сплатив
вигодонабувачу частину страхового
відшкодування в розмірі 113 210 грн. 90
коп., решти суми страхового
відшкодування станом на день подання
заяви відповідачем не сплачено.
Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23.04.2009 р. по справі №
2-1210/09 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ВАТ «Держаний ощадний банк України»
(Філія - Сумське обласне управління) 418
994 грн. 82 коп. заборгованості за
кредитним договором.

На думку позивача, відповідач всупереч
вимогам чинного законодавства, не
вчинив низку дій, а саме, згідно до п. 23.22
Договору, Страховик приймає рішення
про виплату і складає страховий акт або
відмовляє у виплаті страхового
відшкодування з письмовим
обґрунтуванням причин відмови
протягом 15 робочих днів з дати
отримання страховиком всіх належних
чином оформлених документів,
необхідних для визначення страхового
випадку. Такі документи відповідачу
були надані 29.10.2007 р., про що свідчить
лист відповідача № 56 від 11.12.2007 р., отже
протягом 15 робочих днів з 29.10.2007 р.,
тобто - до 19.11.2007 р. відповідач повинен
був скласти страховий акт або надати
позивачу відмову у виплаті. Позивач
не отримував від відповідача
повідомлення про відмову у виплаті
страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, виходячи з того,
що відповідач був зобов'язаний скласти
страховий акт до 19.11.2007 р., виплата
страхового відшкодування повинна була
здійснена не пізніше 26.11.2007 р., таким
чином саме з даної дати починається
прострочення відповідачем обов'язку
щодо сплати страхового відшкодування.

Сума страхового відшкодування, яка
підлягає стягнення, складає 472 084 грн. 10
коп. та розрахована шляхом визначення
різниці між сумою страхового
відшкодування, визначеної п. 51.1
договору в розмірі 616 100 грн., сумою
франшизи (5%) в розмірі 30 805 грн. та сумою,
яка була виплачена відповідачем
вигодонабувачу в розмірі 113 210 грн. 90
коп. (616 100 грн. - 30 805 грн. - 113 210 грн. 90
коп. = 472 084 грн. 10 коп.).

Позивач вважає, що підпункт 23.19
Договору страхування щодо порядку
виплати остаточної суми страхового
відшкодування суперечить вимогам
законів України. Згідно даного
підпункту, остаточна виплата
страхового відшкодування проводиться
після закінчення строку попереднього
розслідування органами МВС. Так,
Кримінально-процесуальному кодексі
України відсутній термін «Попереднє
розслідування», а за таких обставин
визначення терміну виплати
остаточного страхового відшкодування
не може бути пов'язане із спливом
строку неіснуючої стадії
кримінального процесу. Главою 11 КПК
України визначений термін «Досудове
слідство», а не «Попереднє
розслідування». Крім того,
Кримінально-процесуальний кодекс
України 1961 року втратив чинність і
зараз діє Кримінальний процесуальний
кодекс України 2012 р., який також не
передбачено проведення «Попереднього
розслідування» та відповідно не
визначено його строки. Отже на момент
на який вказано у п.п. 23.19 договору
страхування, не міг настати в період
чинності КПК України 1961 р. та не може
настати в період чинності КПК України
2012 р., що є підставою для визнання
вищевказаних положень договору
недійсними з моменту укладенні
договору страхування.

Відповідач безпідставно не здійснив
виплату позивачу страхового
відшкодування, чим порушив взяті на
себе зобов'язання, згідно з договором
страхування. За таких обставин,
враховуючи згоду ВАТ «Держаний ощадний
банк України» на отримання ОСОБА_1
частини страхового відшкодування в
розмірі, що становить різницю між
загальним розміром страхового
відшкодування та заборгованістю за
кредитним договором, страхове
відшкодування має бути здійснене
наступним чином: 418 994 грн. 82 коп.
повинні стягнути на користь позивача
шляхом перерахування цих коштів на
рахунок вигодонабувача за договором
страхування - Філії-Сумського
обласного управління ВАТ «Державний
ощадний банк України», в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, 53 089 грн. 28 коп. - повинні
стягнуті безпосередньо на користь
позивача.

Оскільки відповідач прострочив
виплату позивачу страхового
відшкодування, він в силу умов
договору, повинен сплатити останньому
пеню в розмірі 472 084 грн. 10 коп. х 0,1 % х 365
днів =172 310 грн. 69 коп. за несвоєчасну
виплату страхового відшкодування
(розраховано за один рік прострочення).
Також у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору
страхування та несвоєчасною виплатою
страхового відшкодування, позивач
змушений сплачувати відсотки по
кредиту та пеню, в зв'язку з чим поніс
збитки на суму 71 370 грн. 57 коп. Також
відповідно до ст. 625 ЦК України позивач
розрахував сукупний розмірі трьох
процентів річних від простроченої
суми, що становить 85 828 грн. 77 коп., а
інфляційне збільшення суми боргу
складає 282 306 грн. 29 коп.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів», у разі коли
виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуг) згідно з договором, за кожний
день прострочення споживачеві
сплачується пеня у розмірі трьох
відсотків вартості роботи (послуги),
якщо інше не передбачено
законодавством. Згідно з п. 8 Договору
страхування, страховий платіж склав 25
876 грн. 20 коп., саме ця сума була сплачена
позивачем відповідачу за надання
послуг зі страхування. Отже сума 25 876
грн. 20 коп. є вартістю послуги, яку
повинен був надати відповідач.

Таким чином, за період прострочення з
27.11.2007 р. по 21.05.2013 р., тобто 2003
календарних днів, загальна сума пені
складає 1 554 900 грн. 86 коп., зазначена
сума підлягає стягненню на користь
позивача, оскільки саме він діяв як
споживач послуг відповідача - обираючи
за послуги, розраховуючи на отримання
якісної послуги.

Враховуючи викладене, позивач просить
суд: визнати недійсним з моменту
укладення договору п.п. 23.19 пункту 23
Договору страхування наземного
транспорту № 31/2000 від 30 серпня 2007 р. в
частині визначення терміну сплати
остаточної суми страхового
відшкодування після закінчення строку
попереднього розслідування органами
МВС; стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Саламандра-Україна» на його
користь 418 994 грн. 82 коп. страхового
відшкодування шляхом перерахування
цих коштів на рахунок вигодонабувача
за договором страхування - Філії -
Сумського обласного управління ПАТ
«Державний ощадний банк України»;
стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Саламандра-Україна» на користь
ОСОБА_1: суму страхового відшкодування -
53 089 грн. 28 коп., пеню в розмірі 172 310 грн.
69 коп., збитки в розмірі 71 370 грн. 57 коп.,
три відсотки річних у розмірі 85 828 грн.
77 коп., суму на яку збільшилась сума
боргу з врахування індексу інфляції у
розмірі 282 306 грн. 29 коп., пеню за
прострочення надання послуг
відповідно до ЗУ «Про захист прав
споживачів» у розмірі 1 554 900 грн. 86 коп.,
та також витрати на правову допомогу.

Представник відповідача вважає
позовні вимоги безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню. З твердженнями
позивача про відсутність в
Кримінально-процесуальному кодексі
України терміну «Попереднє
розслідування», відповідач не
погоджується, оскільки даний термін
міститься в юридичній літературі і
ніяким чином не виключається, про що
свідчить також науково-практичний
коментар до
Кримінально-процесуального кодексу
України РСР.

ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» вважає,
що у позивача відсутні правові
підстави для стягнення страхової суми
на користь третьої особи, яка не
уповноважувала його представляти її
інтереси в суді. Стягувати страхову
виплату зі страховика є правом
вигодонабувача - Філії - Сумського
обласного управління АТ «Ощадбанк»,
оскільки як норми ЦПК України, так і
спеціальні закони в сфері страхування
не передбачають права пред'явлення
позову в інтересах таких осіб -
вигодонабувачів, то ОСОБА_1 в даній
справі є неналежним позивачем, а отже в
задоволенні позову слід відмовити.

Представник відповідача стверджує, що
відносини, що виникають під час виплати
страхових сум на підставі договорів
страхування, відносяться насамперед до
договірних відносин, а тому дія ЗУ «Про
захист прав споживачів» на відносини в
сфері страхування не розповсюджується.

ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» вважає,
що індекс інфляції, три відсотки річних
та пеня не підлягають стягненню з
останнього, оскільки нормою ст. 625 ЦК
України, передбачено, що індекс
інфляції та три відсотки річних
сплачується в разі прострочення
грошового зобов'язання. Відповідач не
порушував умов та зобов'язань взятих на
себе згідно договору добровільного
страхування, оскільки остаточна
виплата страхового відшкодування
проводиться після закінчення строку
попереднього розслідування органами
МВС, яке на даний час не завершене, а
отже й підстав для стягнення зі
Страхової компанії
«Саламандра-Україна» індексу інфляції,
пені, трьох відсотків річних та збитків
не вбачається. Окрім того, в уточненій
позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути
з відповідача суму, на яку збільшилась
сума боргу з врахуванням індексу
інфляції у розмірі 282 306 грн. 29 коп.,
таким чином позивач чітко не зазначає
суму, яку просить стягнути в судовому
порядку з відповідача. Також просить
стягнути витрати на правову допомогу,
при цьому не зазначає суму, яку він
просить стягнути, а також не
посилається на докази, якими він
обґрунтовує дану вимогу, тому дана
вимога є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, представник
відповідача у судовому засіданні
просить в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про захист споживача та
стягнення страхової суми і штрафних
санкцій відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи позовні
вимоги позивача підтримав у повному
обсязі.

Суд вислухавши думки сторін, вивчивши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, вважає за необхідним позовні
вимоги задовольнити частково.

Встановлено, що 30 серпня 2007 р. між ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
1725, за яким останній отримав кредит в
сумі 499 000 грн. для здійснення оплати за
автомобіль Тойота «Лексус» за
договором купівлі-продажу № 29/08 від 29
серпня 2007 р. на строк до 30 серпня 2014 р.

30 серпня 2007 р. між Сумською філією ПАТ
«Страхова компанія
«Саламандра-Україна» та ОСОБА_1
укладено договір страхування
належного йому автомобіля «LEXUS LX 470»,
реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вигодонабувачем за договором
страхування є Філія - Сумське обласне
управління ВАТ «Державний ощадний банк
України». 30 серпня 2007 р. ОСОБА_1 сплатив
страховий платіж за договором в сумі 25
876 грн. 20 коп.

07 жовтня 2007 р. на території автостоянки,
за адресою: м. Київ вул. Ентузіастів, 1
невстановлена особа незаконно
заволоділа автомобілем, який належить
позивачеві.

08 жовтня 2007 р. ОСОБА_1 звернувся до
страхової компанії із заявою про
страховий випадок. Постановою слідчого
СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 16.10.2007 р. по факту незаконного
заволодіння вищезазначеним
автомобілем, порушено кримінальну
справу за ознаками злочину,
передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Листом від 11 грудня 2007 р. за № 56 Сумська
філія ПАТ «Страхова компанія
«Саламандра-Україна» повідомила
ОСОБА_1, що ним повністю виконані умови
договору страхування стосовно надання
документів необхідних для визнання
події угону автомобіля страховим
випадком.

14 грудня 2007 р. постановою слідчого СВ
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві досудове слідство по
кримінальній справі № 04-16798 зупинено.

21 січня 2008 р. відповідач листом № 078
повідомив позивача про прийняття
рішення про необхідність проведення
власного розслідування причин,
обставин та наслідків зникнення
автомобіля та відклав строк прийняття
рішення щодо виплати страхового
відшкодування посилаючись на п. 23.19
Договору, у відповідності до якого, у
разі проведення власного
розслідування Страховик має право
відстрочити виплату першої частини
страхового відшкодування, або
прискорити виплату і здійснити її всю
однією сумою за умови письмової згоди
вигодонабувачу.

27 лютого 2008 р. відповідач сплатив
вигодонабувачу частину страхового
відшкодування в розмірі 113 210 грн. 90
коп., що підтверджується листом ВАТ
«Державний ощадний банк України»
Сумського обласного управління №
20-10-7/224/1993 від 08.05.2008 р.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23.04.2009 р. з ОСОБА_1
стягнуто на користь ВАТ «Державний
ощадний банк України» заборгованість
за кредитним договором № 1725 від 30.08.2007
р. в розмірі 418 994 грн. 82 коп.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
страхування» договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якого страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послуги, тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови.

Згідно п. 4.1 договору страхування,
укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «СК
«Саламандра-Україна» передбачено, що
викрадення транспортного засобу є
страховим випадком.

Згідно листа відповідача № 56 від 11.12.2007
р., починаючи з 29.10.2007 р. у відповідності
до розділу 20 Договору добровільно
страхування наземного транспорту №
31/2000 від 30.08.2007 р. ОСОБА_1 повністю
виконано умови договору, стосовно
надання документів, необхідним для
визнання події угону автомобіля
страховим випадком.

Відповідно до п.п. 23.19 Договору
страхування у разі викрадення або
фактичної загибелі транспортного
засобу, страхове відшкодування
виплачується, як правило, на поточний
рахунок Вигодонабувача, або при
наявності письмової згоди
Вигодонабувача, Страхувальнику. Розмір
виплати страхового відшкодування
визначається страховою сумою з
врахуванням умов договору страхування.
При цьому дія договору страхування
припиняється. Стосовно страхових
випадків, у зв'язку з якими порушена
кримінальна справа (викрадення,
протиправні дії третіх осіб), страхова
виплата проводиться двома частинами.
Перша частина в розмірі 30 % страхового
відшкодування виплачується після
надання Страхувальником довідки
органу МВС щодо відкриття кримінальної
справи по факту протиправних дій
третіх осіб в термін, визначений п. 23.24
цього Договору. Остаточна виплата
страхового відшкодування проводиться
після закінчення строку попереднього
розслідування органами МВС (що
підтверджується наданням довідки про
припинення або зупинення провадження
по даній справі). У разі проведення
власного розслідування Страховик має
право відстрочити виплату першої
частини страхового відшкодування або
прискорити виплату і здійснити її всю
однією сумою за умови наявності
письмового погодження Вигодонабувача

Оскільки 14.12.2007 p. постановою слідчого
СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві досудове слідство було зупинено,
то відповідач безпідставно не провів
другу частину страхової виплати, чим
порушив взяті на себе згідно договору
зобов'язання.

Вимога позивача про визнання недійсним
п.п. 23.19 п. 23 Договору страхування
наземного транспорту № 31/2000 від 30.08.2007
р. в частині визначення терміну сплати
остаточної суми страхового
відшкодування після закінчення строку
попереднього розслідування органами
МВС, суд вважає безпідставними.
Оскільки дана позовна вимога
суперечить іншим вимогам позивача про
стягнення страхового відшкодування.
Твердження ОСОБА_1 про те, що визнання
частково недійсним договору з моменту
його укладення є підставою для
задоволення вимог щодо стягнення
штрафних санкцій за невчасне
здійснення страхового відшкодування,
суд не приймає до уваги, враховуючи
наступне.

Вимога позивача про стягнення на його
користь пені, суму страхового
відшкодування, збитки, три відсотки
річних та інфляційні, на підставі ст. 625
ЦК України, суд вважає
необґрунтованими, оскільки відповідно
до умов договору страхування,
відповідач зобов'язаний перерахувати
страхове відшкодування на рахунок
вигодонабувача, а тому саме ця особа
має право вимагати стягнення зі
страховика штрафних санкцій в зв'язку з
невиконанням грошового зобов'язання,
передбачених договором та законом.

Суму у розмірі 418 994 грн. 82 коп., як
страхове відшкодування, яку просить
позивач стягнути з відповідача на його
користь шляхом перерахування на
рахунок вигодонабувача за договором
страхування - Філії - Сумського
обласного управління ПАТ «Державний
ощадний банк України», суд вважає
змінити.

Згідно розрахунку страхового
відшкодування до страхового акту №
2341.10.07 від 26.02.2008 р., сума франшизу,
передбачена договором страхування ( 30
805 грн.), була врахована страховиком з
першої частини страхового
відшкодування в розмірі 30 %, що складає
144 015 грн. 90 коп. та вигодонабувачу було
перераховано 113 210 грн. 90 коп., а тому
друга частина страхового
відшкодування, яка підлягає виплаті
складає 336 037 грн. 10 коп. та саме ця сума
підлягає стягненню на користь позивача
шляхом перерахування на рахунок
вигодонабувача за договором
страхування. Право позивача на
стягнення на його користь страхового
відшкодування шляхом перерахування на
рахунок вигодонабувача,
підтверджується листом ПАТ «Державний
ощадний банк України» Філія - Сумське
обласне управління від 03 липня 2012 р.

Суд погоджується з ствердження
відповідача про необґрунтованість
вимог позивача, щодо стягнення витрат
на правову допомогу, оскільки останнім
не зазначено суму, яку він просить
стягнути, а також не посилається на
докази, якими обґрунтовуються дані
вимоги.

Оскільки згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалене рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог, суд вважає
стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Саламандра-Україна» на користь
держави судовий збір в сумі 3360 грн. 37
коп.

Керуючись ст.10,15,60,79,88,155,208,209,212,215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Саламандра-Україна», третя
особа: Публічне акціонерне товариство
Державний ощадний банк України в особі
Філії Сумського обласного управління
ПАТ Державний ощадний банк України про
визнання недійсним п.п.23.19 пункту 23
Договору страхування наземного
транспорту, стягнення страхового
відшкодування і штрафних санкцій
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія
«Саламандра-Україна» на користь ОСОБА_1
страхове відшкодування у розмірі 336 037
грн. 10 коп. шляхом перерахування цих
коштів на рахунок вигодо набувача за
договором страхування Публічного
акціонерного товариства Державний
ощадний банк України в особі Філії
Сумського обласного управління ПАТ
Державний ощадний банк України на
виконання зобов'язань по кредитному
договору №1725 від 30 серпня 2007 року.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія
«Саламандра-Україна» на користь
держави судовий збір у розмірі 3360 грн. 37
коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя:
А.М. Алфьоров