Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1139/14
Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 18 грудня 2013 року по
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А
Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 28.11.2012р. між ПАТ
«Сведбанк», який, в свою чергу, виступає
правонаступником Акціонерного
комерційного банку «ТАС-Комерцбанк»,
та ТОВ Факторинговою компанією «Вектор
Плюс» укладено договір факторингу.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. договору Банк
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, право на вимогу
якої належить банку на підставі
документації.

28.11.2012 року між ТОВ Факторингова
компанія «Вектор плюс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу. Відповідно до п.п.
2.1, 2.2 договору клієнт - ТОВ Факторингова
компанія «Вектор плюс» відступає
фактору - ТОВ «Кредитні ініціативи»
свої права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
боржниками, право на вимогу якої
належить клієнту на підставах доданої
документації. Позивач в особі ТОВ
«Кредитні ініціативи» вважає, що набув
статусу нового кредитора /стягувача/ за
договором № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007р.,
позичальником згідно до якого є
відповідач ОСОБА_2, який отримав від АКБ
«ТАС-Комерцбанк» у відповідності до
вказаного договору кредит у сумі 62 000
доларів США. Зобов'язання за Кредитним
договором було забезпечено укладеним
09.08.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк»
(правонаступником якого є - ПАТ
«Сведбанк») та ОСОБА_2 договором
іпотеки № 0703/0807/88-262-Z-1 нерухомого майна:
квартири АДРЕСА_1, що належить
відповідачу на праві приватної
власності. Відповідач ОСОБА_2 порушив
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого виникла заборгованість
за кредитом, яка станом на 30.07.2013 р. за
розрахунком позивача становить 1 127 258,95
грн., в тому числі: заборгованість за
кредитом - 441 845,05 грн., заборгованість по
відсоткам - 270 656,17 грн., пеня - 414 757,73 грн.

Позивач з підстав, передбачених ст.ст. 3,
12, 33 Закону України «Про іпотеку»,
просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитом у розмірі 1
127 258,95 гривень звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів, встановивши
початкову ціну предмету іпотеки на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеною суб'єктом оціночної
діяльності / незалежним експертом на
стадії оцінки майна.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 18
грудня 2013 року в задоволені позову
відмовлено.

На зазначене рішення ТОВ «Кредитні
Ініціативи» подало апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з
укладеним 09.08.2007р. між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» (правонаступником
якого є - ПАТ «Сведбанк») та фізичною
особою - громадянином України ОСОБА_2
кредитним договором № 0703/0807/88-262,
останній отримав 62 000 доларів США зі
сплатою 12,5 % річних строком до 08.08.2017р.
Зобов'язання за Кредитним договором
було забезпечено укладеним 09.08.2007р. між
АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником
якого є - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2
договором іпотеки № 0703/0807/88-262-Z-1
нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1, що
належить відповідачу на праві
власності.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором станом на 30 липня
2013 року утворилась заборгованість, яка
згідно з позовною заявою становить 1 127
258, 95 гривень, з яких заборгованість за
кредитом - 441 845,05 грн., заборгованість по
відсоткам - 270 656, 17 грн., пеня - 414 757, 73 грн.

28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», який, в свою
чергу, виступає правонаступником АКБ
«ТАС-Комерцбанк», та ТОВ
«Факторинговою компанією «Вектор
Плюс» укладено договір факторингу.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. цього договору
банк відступає фактору свої права
вимоги заборгованості по кредитних
договорах, укладених з боржниками,
право на вимогу якої належить банку на
підставі документації. Відповідно до п.
2.3 цього договору сторони в день його
укладення складають та скріплюють
своїми печатками Акт прийому-передачі
Реєстру заборгованості за формою,
встановленою у Додатку № 2 до цього
договору. Пунктом 2.4 зазначеного
договору факторингу передбачено, що
перехід прав вимоги за договорами
забезпечення відбувається одночасно з
переходом прав вимоги заборгованості у
момент укладення договорів щодо
відступлення прав вимоги за договорами
забезпечення. Розрахунок боргу ОСОБА_2
на користь кредитної установи доданий
до названого договору не був.

28.11.2012р. між ТОВ «Факторинговою
компанією «Вектор Плюс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» укладено
наступний договір факторингу. Як
передбачено вказаним договором
факторингу, а саме п. 2.3 договору,
сторони в день укладення цього
договору складають та скріплюють
своїми печатками Акт прийому-передачі
Реєстру заборгованості за формою,
встановленою в Додатку № 2 до цього
Договору. Пунктом 2.4 зазначеного
договору факторингу передбачено, що
перехід прав вимоги за договорами
забезпечення відбувається одночасно з
переходом прав вимоги заборгованості у
момент укладення договорів щодо
відступлення прав вимоги за договорами
забезпечення.

В той же день, 28.11.2012 року між ТОВ
«Факторинговою компанією «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»
укладено нотаріально посвідчений
договір про передачу прав за
іпотечними договорами, перелік яких
наведений в додатку № 1 до цього
договору.

Позивач вважав, що набув право вимоги
до боржника ОСОБА_2 на підставі

договору факторингу від 28.11.2012р., згідно
з яким до нього, як нового кредитора,
перейшло право вимагати
заборгованість за кредитним договором
№ 0703/0807/88-262 та право на задоволення
грошових вимог за рахунок іпотечного
майна за іпотечним договором №
0703/0807/88-262-Z-1, укладеними між ОСОБА_2 та
АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником
якого є - ПАТ «Сведбанк»). Тому позивач,
наголошуючи на тому, що своєчасно
попередив відповідача про заміну
кредитора та направив вимогу про
погашення всієї заборгованості із
попередженням про можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
у випадку невиконання вимоги, просив
звернути стягнення на іпотечну
квартиру задля погашення суму
заборгованості відповідача за
кредитним договором у загальному
розмірі 1 127 258, 95 гривень, з яких
заборгованість за кредитом - 441 845,05 грн.,
заборгованість по відсоткам - 270 656, 17
грн., пеня - 414 757, 73 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ
«Кредитні ініціативи», суд першої
інстанції виходив із того, що
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів переходу до нього
прав грошової вимоги за кредитним
договором № 0703/0807/88-262 та іпотечним
договором № 0703/0807/88-262-Z-1, укладеними між
ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк»
(правонаступником якого є - ПАТ
«Сведбанк»).

Колегія погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають наявним матеріалам
справи та вимогам застосованих судом
норм матеріального права.

За правилами ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату, а клієнт відступає
або зобов'язується відступити
факторові своє право грошової вимоги
до третьої особи (боржника).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не надав суду допустимих
доказів виконання вищезазначених
договорів факторингу, та, як наслідок
цього, доказів переходу до ТОВ
«Кредитні ініціативи» права грошової
вимоги за кредитним договором та права
за іпотечним договором, укладеними
09.08.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк»
(правонаступником якого є - ПАТ
«Сведбанк») та ОСОБА_2

В якості доказу переходу до нього
права звернути стягнення на предмет
іпотеки позивач надав до позовної
заяви копію Витягу з Додатку № 1 до
Договору факторингу, укладеного
28.11.2012р., а також копію Витягу з Додатку
№ 1 до Договору про передачу прав за
Іпотечним договором від 28.11.2012р.,
укладеним між ТОВ «Факторинговою
компанією «Вектор Плюс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» ( а.с. 26, 27). Але
суд вважав ці витяги недопустимими
доказами, тому не взяв їх до уваги, на що
як на процесуальне порушення
посилається в апеляційній скарзі
позивач.

Так, позивач вказує, що ці витяги з
Додатків завірені аналітиком ТОВ
«Кредитні ініціативи» Матяш Є.М., якому
надані такі повноваження згідно з
виданою довіреністю.

Дійсно, доданою до апеляційної скарги
довіреністю № ДВК-107 від 05.11.2012р., яка
була чинною до 01.09.2013р., директор ТОВ
«Кредитні ініціативи» Тєлєшев М.Л.
уповноважив Матяша Є.М. діяти в якості
повноважного представника Довірителя
та підписувати від імені Товариства
витяги з реєстрів боржників, що є
додатками до договорів купівлі-продажу
кредитних портфелів, завіряти копії
документів товариства ( а.с. 96).

При цьому, оспорюючи висновки суду щодо
неприйняття Витягів як доказів у
справі, апелянт посилається лише на
ст.ст. 57, 58 ЦПК України, за визначенням
яких ці витяги можна вважати доказами
у справі, але не враховує, що, крім
цього, документ стає доказом у справі,
коли відповідає одночасно ще й вимогам
ст. 59 ЦПК України, тобто є допустимим.

Тому, незалежно від того, що Витяги
завірені повноважною особою
товариства, з огляду на форму та зміст
наданих витягів вони не можуть бути
прийнятними для того, щоб вважати їх
допустимими доказами, оскільки такими
доказами є лише самі Додатки, в яких
передбачені певні реквізити: п/п номер,
номер кредитного договору, дата його
укладення, найменування позичальника,
сума кредиту, строк дії договору,
заборгованість станом на момент
передачі кредитної справи, договір
забезпечення.

Доводи апелянта про те, що такі додатки
є об»ємними, через що, на думку
апелянта, їх можна замінити на Витяги, є
неспроможним, оскільки у відповідності
до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В судовому засіданні апеляційного суду
06 березня 2014р. представник апелянта
Цуканова М.В. пояснила, що у позивача
маються всі відповідні документи на
підтвердження набуття права вимоги за
договором факторингу, але, оскільки
вони зберігаються у головному офісі в
м. Києві та їх надання до судів інших
областей є утрудненим, потрібна ухвала
про витребування доказів.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 06 березня 2014р. витребувано
у ТОВ «Кредитні ініціативи» наступні
документи: Додаток № 1 до договору
факторингу від 28.11.2012р. ( де зазначено
кредитний договір № 0703/0807/88-262 від
09.08.2007р.); Додаток № 1 до договору про
передачу прав за іпотечним договором
від 28.11.2012р. ( де зазначено іпотечний
договір № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007р.);
Витяг з реєстру іпотек щодо зміни
іпотекодержателя за іпотечним
договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007р.;
посилання на пункт в договорі
факторингу від 28.11.2012р., укладеному між
ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», на підставі
якого можливо укладати наступний
договір факторингу та згода на це від
Банку; зворотні повідомлення про
отримання ОСОБА_2 листів про зміну
кредитора та вимоги про дострокове
погашення заборгованості із
попередженням про звернення стягнення
на предмет іпотеки у випадку її
невиконання.

Вказану ухвалу отримано власноручно
представником Цукановою М.В. 11.03.2014р. (
а.с. 132), проте її вимоги апелянтом не
виконано. Замість цього іншим
представником ТОВ «Кредитні
ініціативи» Грицаєм В.О. до
апеляційного суду спрямовано заяву про
розгляд апеляційної скарги за
відсутності представника позивача на
підставі наявних у справі доказів і
матеріалів. Іншою заявою представник
ТОВ «Кредитні ініціативи» Грицай В.О.
просить не приймати до уваги попередню
заяву, а залишити позов без розгляду у
відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України, яка не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо позивач подав
заяву про залишення позову без
розгляду.

Зазначене право позивача
передбачено при розгляді справи у суді
першої інстанції. В апеляційному суді
цей порядок має свої винятки і
доповнення, встановлені главою 1
"Апеляційне провадження" розділу V ЦПК
України.

Права особи, яка подала апеляційну
скаргу, визначені ст. 300 ЦПК України, яка
надає їй право на доповнення, зміну
апеляційної скарги або її відкликання
чи відмови від неї. Статтею 306 ЦПК
України позивачеві надано право
відмовитись від позову, а сторонам
укласти мирову угоду.

Аналіз наведених норм свідчить
про те, що на стадії апеляційного
розгляду позивачеві не надано право
заявляти клопотання про залишення
позовної заяви без розгляду, таке право
він може реалізувати лише під час
розгляду справи в суді першої
інстанції до постановлення судом
рішення.

Таким чином, заява ТОВ «Кредитні
ініціативи» про залишення позову без
розгляду, спрямована до апеляційного
суду, не може бути задоволена на стадії
апеляційного розгляду справи, оскільки
з відповідною заявою позивач не
звертався до суду першої інстанції.

Оскільки апелянтом не виконані вимоги
ухвали про витребування доказів, а
надано заяву про розгляд апеляційної
скарги на підставі наявних матеріалів
справи, колегія вважає висновки суду
про недоведеність позову
обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1083 ЦК України
наступне відступлення фактором права
грошової вимоги третій особі не
допускається, якщо інше не встановлено
договором факторингу.

З матеріалів справи вбачається, що
обидва договори факторингу укладені в
один день 28.11.2012р., але позивачем як
наступним фактором за другим договором
факторингу не надано доказів, що перший
фактор в особі Факторингової компанії
«Вектор Плюс» встиг прийняти
документацію від клієнта ПАТ
«Сведбанк», зареєструвати свої права
за переданими іпотечними договорами в
Державному реєстрі обтяжень, отримати
згоду Банку на наступне відступлення
права грошової вимоги.

Не надано доказів також на
підтвердження того, що відступлення
права грошової вимоги ТОВ «Кредитні
ініціативи» справді мало місце,
оскілький останнє не надало суду
першої інстанції Додатків, які містять
перелік кредитних договорів, зокрема,
договір з ОСОБА_2, а також Витягу з
Державного реєстру обтяжень про
внесення змін щодо себе як
іпокодержателя за іпотечним договором
з ОСОБА_2 Не надано позивачем також
Актів приймання-передачі Реєстру
заборгованості, складеного за формою,
встановленою Додатком № 2 до договору
факторингу.

Натомість, надані позивачем на
підтвердження набуття права грошової
вимоги за договором факторингу від
28.11.2011р. повідомлення про здіснення
розрахунків з клієнтом та копії
кредитного і іпотечного договорів,
укладених між банком та ОСОБА_2, не
доводять факту передачі йому
кредитного портфелю по кредитному
договору № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007р. та
набуття права іпотекодавця за
іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від
09.08.2007р.

Таким чином, як в ході розгляду справи
у суді першої інстанції, так і при
апеляційному розгляді справи, попри
наявність ухвали про витребування
доказів від 06.03.2014р., позивачем не було
надано документів, які підтверджують
набуття ним права грошової вимоги за
кредитним договором та прав за
іпотечним договором, укладеними між
Банком та ОСОБА_2

Крім того, не надано також доказів про
отримання відповідачем повідомлень
про зміну кредитора та вимоги про
дострокове погашення всієї суми за
кредитним договором з попередженням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у випадку її невиконання.

З урахуванням вказаних обставин та
заяви представника апелянта про
розгляд справи за його відсутності по
наявним матерілам справи, колегія
суддів вважає, що підстав для
задоволення апеляційної скарги, а тому
і позовних вимог ТОВ «Кредитні
ініціативи», не мається, так як позивач
всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не
довів обставини, на які посилається як
на підставу своїх вимог.

Беручи до уваги викладене, колегія
вважає, що суд першої інстанції
постановив рішення з дотриманням норм
матеріального і процессуального права,
а його висновки грунтуються на повно та
всебічно досліджених матеріалах
справи, тому у відповідності до вимог
ст. 308 ЦПК України оскаржуване рішення
слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу як необгрунтовану.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2013 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.