Справа № 296/495/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 р.
м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

головуючого - судді Галасюка Р.А.

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ПАТ «ОТП Банк» до Відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ в Житомирській
області, третя особа ОСОБА_1 про зняття
обтяження з нерухомого майна,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив зняти всі
арешти, а саме з квартири АДРЕСА_1. При
цьому посилається на те, що 04.10.2007 року
між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № ML-010/059/2007.
З метою приведення Статуту у
відповідність до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства» від 17.09.2008
року № 514-VI та згідно рішення Загальних
зборів Акціонерів від 23.04.2009 року Банк
змінив назву із ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ
«ОТП Банк».

Відповідно до умов кредитного договору
Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 81000,04
швейцарських франків. ОСОБА_1 в свою
чергу, зобов»язалась прийняти та
належним чином використати та
повернути Позивачу суму отриману суму
отриманого кредиту, а також сплатитит
відповідну плату за користування
кредитом і виконати всі інші
зобов»язання.

Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ
та Богунським ВДВС Житомирського МУЮ,
на підставі відкритих раніше
виконавчих проваджень щодо стягнень з
ОСОБА_1, винесені постанови про арешт
всього майна боржника в тому числі і
вищезазначену квартиру. Посилаючись на
те, що провадження, щодо стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 передано до
Відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ в Житомирській області та
об»єднено в зведене, позивач просить
зняти арешт з іпотечного майна.

Сторони подали заяви про розгляд
справи без їх участі.

Дослідивши матеріали, справи суд
приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Захист цивільних
прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Відтак зазначена норма визначає
об'єктом захисту порушене, невизнане
або оспорене право чи цивільний
інтерес. Порушення права пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково. При
оспоренні або невизнанні права виникає
невизначеність у праві, викликане
поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або
оспорення суб'єктивного права є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Дані обставини підтверджуються
інформаційною довідкою з Єдиного
реєстру заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна № 16054838 від 13.01.2014р.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.08.1976 р, №
6" Про судову практику в справах про
виключення майна з опису" за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що грунтуються як на праві
власності на описане майно, так і на
праві володіння ним і відповідачами в
справі суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно.

Згідно ст. 23 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» відповідно
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
з встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору. У разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки іпотеко
держатель має право задовольнити
забезпечені нею вимоги за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими особами, права чи вимоги яких на
передане в іпотеку нерухоме майно не
зареєстровані у встановленому законом
порядку або зареєстровані після
державної реєстрації іпотеки. Якщо
пріоритет окремого права чи вимоги на
передане в іпотеку нерухоме майно
виникає відповідно до закону, таке
право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотеко держателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 575 ЦК України,
іпотека є окремим видом застави.

Стаття 58 Закону України «Про заставу»
передбачає, якщо в результаті видання
органом державної виконавчої влади чи
органом місцевого і регіонального
самоврядування акта, який не
відповідає чинному законодавству,
порушуються права заставодержателя
або інших осіб щодо володіння,
користування та розпорядження
предметом застави, такий акт
визнається недійсним судом.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Судом встановлено, що 04.10.2007 року між
ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № ML-010/059/2007. З метою
приведення Статуту у відповідність до
вимог Закону України «Про акціонерні
товариства» від 17.09.2008 року № 514-VI та
згідно рішення Загальних зборів
Акціонерів від 23.04.2009 року Банк змінив
назву із ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОТП
Банк». З метою забезпечення позову
04.10.2007 року укладено договір іпотеки,
предметом якого є квартира № 3 у
м.Житомирі по вул. Вітрука, 33.

З метою приведення Статуту у
відповідність до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства» від 17.09.2008
року № 514-VI та згідно рішення Загальних
зборів Акціонерів від 23.04.2009 року Банк
змінив назву із ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ
«ОТП Банк».

Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ
та Богунським ВДВС Житомирського МУЮ,
на підставі відкритих раніше
виконавчих проваджень щодо стягнень з
ОСОБА_1, винесені постанови про арешт
всього майна боржника в тому числі і
вищезазначену квартиру.

Ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі
невиконання зобов»язання
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право на
звернення стягнення на предмет
застави.

У відповідності до вимог ст. 672 ЦК
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.

Суд приходить до висновку, що позивач
має пріоритетне право на задоволення
своєї вимоги за рахунок предмета
обтяження.

Оскільки вказаними постановами про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчудження, порушуються
права банку на першочергове
задоволення вимог за рахунок майна,
переданого в іпотеку, суд приходить до
висновку про обгрунтованість позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 572, 575, 672, ЦК України, Законом України
«Про іпотеку», Законом України "Про
заставу", Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України,
суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Зняти всі арешти з майна, а саме з
квартири, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
паспорт серія НОМЕР_2, виданий 23.12.1995
року Богунським РВ УМВС України у
Житомирській області, що мешкає за
адресою АДРЕСА_1).

Рішення може бути оскаржене позивачем
до Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд міста Житомира шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження
рішення суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду та
апеляційної скарги поданої протягом
двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя
Р. А. Галасюк