Головуючий суду 1 інстанції - Шурпа В.В,
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 410/99/14-ц
Провадження № 22ц/782/683/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року судова колегія
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Єрмакова Ю.В.

суддів: Малієнко Н.В., Матвєйшиної
О.Б.

при секретарі: Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Брянківського
міського суду Луганської області від 16
січня 2014 року у справі за поданням
начальника Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції
Мельникової Т.О. про надання дозволу
державному виконавцю на примусове
входження до квартири, яка належить
ОСОБА_2,-

В С Т
А Н О В И Л А:

В січні 2014 року начальник ВДВС
Брянківського МУЮ Мельникова Т.О.
звернулась до суду з поданням про
надання дозволу державному виконавцю
на примусове входження до квартири,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить боржниці ОСОБА_2.

Необхідність примусового входження до
житла обґрунтовує тим, що у ВДВС
Брянківського МУЮ знаходиться
виконавче провадження по виконавчому
листу № 1206/1172/12 від 14.03.2013 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
боргу на суму 102 000 грн.

Згідно довідки з Реєстраційної служби
Брянківського міського управління
юстиції за боржником ОСОБА_2
зареєстровано право власності на
майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Брянківського міського суду
Луганської області від 16.01.2014 року
подання начальника ВДВС Брянківського
МУЮ Мельникової Т.О. про надання
дозволу державному виконавцю на
примусове входження до квартири, яка
належить ОСОБА_2 задоволено, дозволено
примусове входження до квартири, яка
належить ОСОБА_2, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з даною ухвалою суду,
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, подала
апеляційну скаргу та просила ухвалу
Брянківського суду Луганської області
від 16 січня 2014 року - скасувати та
постановити нову ухвалу, відмовивши в
задоволення подання.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
судової палати приходить до
наступного:

Задовольняючи подання начальника ВДВС
Брянківського МУЮ Мельникової Т.О. про
надання дозволу державному виконавцю
на примусове входження до квартири, суд
першої інстанції виходив з того, що у
ВДВС Брянківського МУЮ знаходиться
виконавче провадження по виконавчому
листу № 1206/1172/12 від 14.03.2013 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
боргу на суму 102 000 грн. та в квартирі
ОСОБА_2 може знаходитись майно (кошти)
боржника, з рахунок вартості якого,
може бути виконано рішення
Брянківського міського суду,
відповідно до вимог закону.

Таких висновків суд дійшов з
порушенням порядку вирішення цього
питання.

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб при виконанні судових рішень та
рішень інших органів (посадових осіб), а
також питання проникнення до житла чи
іншого володіння боржника при
виконанні рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
поданням державного виконавця. Суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Виходячи зі змісту зазначеної
статті, примусове проникнення до житла
чи іншого володіння особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб при виконанні судових рішень та
рішень інших органів (посадових осіб),
можливе лише у разі, якщо особа злісно
ухиляється від надання можливості
держвиконавцю виконати виконавчі дії.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод -
кожен має право на повагу до свого
приватного і сімейного життя, до свого
житла і кореспонденції. Органи
державної влади не можуть втручатись у
здійснення цього права, за винятком
випадків, коли втручання здійснюється
згідно із законом і є необхідним у
демократичному суспільстві в
інтересах національної та громадської
безпеки чи економічного добробуту
країни, для запобігання заворушенням
чи злочинам, для захисту здоров'я чи
моралі або для захисту прав і свобод
інших осіб.

Необхідність надання дозволу на
примусове проникнення до квартири
боржника повинно бути належним чином
вмотивовано.

З наданих до подання матеріалів
держвиконавця не вбачається, що
відповідачка злісно ухилялася від
виконання вимог держвиконавця про
надання можливості провести опис та
арешт майна.

Як зазначено в поданні про надання
дозволу про примусове входження до
житла, держвиконавцем відділу
державної виконавчої служби
проводилися виконавчі дії щодо опису
та арешту квартири боржниці, що
підтверджується Актом опису й арешту
майна від 7.11.2013 року.

Як вбачається з Акту держвиконавця
від 13.01.2014 року, що стало підставою для
звернення до суду з вказаним поданням,
боржник відмовився впустити в квартиру
працівника БТІ, що не є тотожним не
допуску держвиконавця для виконання
виконавчих дій. Доказів того, що
боржник відмовляється допустити
державного виконавця до арештованого
майна, матеріали справи не містять.

Крім цього, матеріали справи не
містять доказів про те, що державний
виконавець належним чином повідомляв
боржника про те, що має намір оглянути
приміщення, провести заміри за участю
відповідних працівників для
виготовлення нової технічної
документації на квартиру у зв'язку з її
переплануванням.

Проте, суд на зазначені обставини
уваги не звернув, не з'ясував в
достатньому обсязі ці питання, у
зв'язку з чим дійшов передчасного
висновку про задоволення подання
держвиконавця про надання дозволу щодо
примусового входження до квартири
боржника.

Враховуючи наведене вище, судова
колегія приходить до висновку, що
ухвала прийнята судом з порушенням
порядку вирішення цього питання, а тому
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, ухвалу суду
першої інстанції скасувати і
повернути справу до суду для вирішення
питання у встановленому законом
порядку.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 , 315, 317 ЦПК
України, судова колегія судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Луганської області,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Брянківського міського суду
Луганської області від 16 січня 2014 року
у справі за поданням начальника
Відділу державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції Мельникової Т.О. про надання
дозволу державному виконавцю на
примусове входження до квартири, яка
належить ОСОБА_2 - скасувати, справу
повернути до суду першої інстанції для
вирішення питання у встановленому
законом порядку.

Ухвала апеляційного суду Луганської
області набирає чинності негайно, може
бути оскаржена до касаційної
інстанції - Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: