АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/7543/13-ц
Провадження 22ц/774/565/К/14
Головуючий в 1-й інстанції
Доповідач - Михайлів
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - Кукурузи Дар'ї
Сергіївни,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 22 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
про відшкодування моральної шкоди,
завданою смертю на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
(ПАТ "Кривбасзалізорудком") та просила
суд стягнути з відповідача на її
користь моральну шкоду у сумі 2 405 376,00
грн. у зв'язку зі смертю її сина - ОСОБА_6
на виробництві, при виконанні ним своїх
трудових обов'язків.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на
її користь моральну шкоду у розмірі 40
000 гривень та в дохід держави судовий
збір у сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ
"Кривбасзалізрудком" ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, на його думку, суд залишив
поза увагою Рішення Конституційного
Суду України від 27 січня 2004 року №
1рп/2004, яким передбачено, що
відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 1167 ЦК України не
застосовується до осіб, які підлягають
обов'язковому соціальному страхуванню,
а отже в даному випадку правовідносини
повинні регулюватись окремим
спеціальним законом- Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» тому ПАТ
«Кривбасзалізрудком» не може
виступати відповідачем у даній справі.

Крім того, судом першої інстанції не
враховано, що винними особами у
нещасному випадку є сам постраждалий,
який не подбав про особисту безпеку під
час виконання робіт, а не відповідач.

Також суд не звернув увагу на те, що у
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження доводів позивача, щодо
спричинених їй моральних страждань.
Крім того, суд не звернув увагу на
практику розгляду аналогічних справ.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, а
апеляційна скарга ПАТ
"Кривбасзалізрудком" підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, та
підтверджено матеріалами справи що
позивач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_6.

ОСОБА_6, відповідно до копії
трудової книжки з 04.11.2002 року працював
на на шахті ім. Леніна ПАТ
"Кривбасзалізрудком на різних посадах,
а з 01.06.2011 року - прохідником 5 розряду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання
трудових обов'язків з ОСОБА_6 стався
нещасний випадок, обвалення та
обрушення породи, в наслідок якого
останній загинув, що підтверджується
Актом про нещасний випадок, пов'язаний
з виробництвом форми Н-1, Актом
проведення спеціального розслідування
нещасного випадку форми Н-5 та
свідоцтвом про смерть.

Згідно п.10 акту Н-1 особи, які
допустили порушення законодавства про
охорону праці, є гірчичний майстер
дільниці №32 шахти ім. Леніна ПАТ
"Кривбасзалірудком" - ОСОБА_7, начальник
дільниці № 32 шахти ім. Леніна ПАТ
"Кривбасзалірудком" - ОСОБА_8 та сам
загиблий - ОСОБА_6.

До аналогічного висновку дійшла
комісія спеціального розслідування
нещасного випадку в п.6 акту форми Н-5.

На підставі встановлених
обставин суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
підстав, передбачених ст.ст.1167, 1168 ЦК
України для відшкодування на користь
позивача моральної шкоди, завданою
смертю фізичної особи.

Посилання ПАТ
"Кривбасзалізрудком" на неправильне
застосування судом норм матеріального
права є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка завдала, за
наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові дружині, батькам
усиновлювачам, дітям усиновленим, а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю, згідно ч.1 ст.1168 ЦК
України.

На думку колегії суддів, суд
першої інстанції відповідно до ст.
ст.213, 214 ЦПК України правильно
визначився з характером правовідносин,
оскільки мати загиблого ОСОБА_6 може
претендувати на відшкодування
моральної шкоди лише з підстав,
передбачених ст. ст.1167,1168 ЦК України.

Отже, посилання відповідача на те,
що між сторонами відсутні обставини
позадоговірного заподіяння шкоди, та
дані правовідносини виникли з
обставин, що регулюються
законодавством про охорону праці та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
професійної працездатності", не
ґрунтується на вимогах матеріального
права та обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги ПАТ
"Кривбасзалізрудком" про неврахування
судом вини посадових осіб дільниці № 32
шахти ім. Леніна та самого
постраждалого не можуть бути взятими
до уваги, оскільки спростовуються
висновками суду з цього приводу.

Факт заподіяння моральної шкоди
позивачу у зв'язку з втратою близької
людини встановлений в судовому
засіданні. Зокрема, позивач ОСОБА_2 у
зв'язку із втратою сина позбавилена
можливості отримувати від нього
піклування та матеріальну допомогу, що
тягне за собою порушення нормальних
життєвих зв'язків позивача та
докладення з її боку додаткових зусиль
для організації свого подальшого
життя.

Судом першої інстанції встановлений й
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою відповідача -
втрата життєвих зв'язків ОСОБА_2 з
рідною людиною.

Тому доводи апеляційної скарги
відповідача відносно ненадання
позивачем доказів спричинення їй
моральних страждань також є
безпідставними, оскільки факт загибелі
сина беззаперечно свідчить про те, що
позивач відчуває від цього негативні
наслідки морального та психологічного
характеру і висновки суду з цього
приводу є правильними.

При визначенні розміру моральної шкоди
суд першої інстанції врахував глибину
фізичних і душевних страждань
позивача, те, що ці страждання у неї
довічні, ступень вини відповідача, який
повинен був забезпечити належні умови
праці, наявність часткової вини у
нещасному випадку загиблого ОСОБА_6,
суттєві негативні зміни, які відбулися
в особистому житті позивача, стан її
здоров'я, матеріальне становище, а
також виходив з засад розумності,
виваженості та справедливості, що
узгоджується з роз'ясненнями, що
містяться у п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4. Суд врахував, що
моральну шкоду не можна відшкодувати в
повному обсязі, так як не має і не може
бути точних критеріїв майнового виразу
душевного болю.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційні скарги, доводи якої
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, відхиляє, а
рішення суду першої інстанції - залишає
без змін у відповідності до положень
ст. 308 ЦПК України..

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 22 січня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: