АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 18 листопада
2013 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до
Департаменту будівництва та житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради, треті особи:
комунальне комерційне унітарне
підприємство «Фінансова компанія
«Житло-інвест» Головного управління
житлового забезпечення виконавчого
органу Київради, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права власності.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 р. ОСОБА_3 звернувся у суд з
позовом до Головного управління
Житлового забезпечення Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), яке у
подальшому замінив на Департамент
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради й з урахуванням внесених
уточнень, просив визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08
грудня 2005 р. між ним та ККУП «ФК
«Житло-інвест» було укладено договір
доручення №25-1727, за умовами якого він
доручив підприємству профінансувати
спорудження об'єкта інвестування, який
знаходився за будівельною адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею - 56,3 кв.м.,
житловою площею - 30.3 кв.м., плановий
термін введення будинку в експлуатацію
- 4 квартал 2005 року, вартість об'єкта
інвестування - 391 285 грн. Вказані
умови договору ним виконані в повному
обсязі -профінансовано будівництво
об'єкту інвестування в сумі 391 285 грн.

Після завершення повного циклу
будівельних робіт (у тому числі
внутрішніх), 26 грудня 2005 р. він
звернувся до Головного управління
Житлового забезпечення Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) з заявою про
оформлення права власності та видачі
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Зазначав, що своїм листом Головне
управління житлового забезпечення
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
повідомило про відмову в оформленні
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, через ненадання
повного пакету документів.

Посилаючись на викладені обставини,
вважав, що на підставі ст.7 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»
він, як інвестор, набув права власності
на квартиру АДРЕСА_1, а тому просив
визнати за ним право власності на
проінвестовану квартиру.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 18 листопада
2013 р. позов задоволено. Постановлено
визнати за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Колегія суддів, заслухавши
представника ОСОБА_2, який підтримав
апеляційну скаргу, представника
ОСОБА_3, який просив у задоволенні
апеляційної скарги відмовити, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню,
з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3 є інвестором
квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 56,3
кв.м. та житловою площею - 30.3 кв.м.

08 грудня 2005 р. між ОСОБА_3 та ККУП «ФК
«Житло-інвест» було укладено договір
доручення № 25-1727. /а.с.8-10 т.1/

Відповідно до договору доручення,
ОСОБА_3 доручив підприємству
профінансувати спорудження об'єкта
інвестування, який знаходився за
будівельною адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею - 56,3 кв.м., житловою
площею - 30.3 кв.м., плановий термін
введення будинку в експлуатацію - 4
квартал 2005 р., вартість об'єкта
інвестування визначена в сумі 391 285 грн.

Згідно договору доручення ОСОБА_3
доручив, а ККУП «ФК «Житло-інвест»
зобов'язалось від імені та за рахунок
ОСОБА_3 профінансувати спорудження
об'єкта інвестування, передбаченого
п.1.2. Договору, а після завершення
будівництва та введення будинку в
експлуатацію надати ОСОБА_3 документи,
необхідні для оформлення об'єкта
власності.

На виконання умов договору доручення,
ОСОБА_3 було профінансовано
будівництво об'єкту інвестування в
сумі 391 285 грн. /а.с.11, 12 т.1/

Задовольняючи позовні вимоги,
районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 є
інвестором квартири АДРЕСА_1, а тому на
підставі положень ст.392 ЦК України, ч.5
ст.7, ст.18 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» набув право
власності на об'єкт інвестування.

Між тим, з такими висновками суду
першої інстанції погодитися неможливо.

Положеннями ст.392 ЦК України
встановлено, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч.1, 4 ст.182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Статтею 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме
майно, що знаходиться на території
України, фізичних та юридичних осіб,
держави, територіальних громад,
іноземців та осіб без громадянства,
іноземних юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав.

Таким чином, порядок проведення
державної реєстрації прав на
нерухомість та підстави відмови в ній
встановлюються законом.

Згідно з п.6.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
07 лютого 2002 р. № 7/5 (у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
провадиться з видачею свідоцтва про
право власності місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до п.п. 6.1.1, 6.1.5 п. 6 Положення
про порядок оформлення права власності
на об'єкти нерухомого майна,
затвердженого розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації № 1820 від 31 серпня 2001 р. та
зареєстрованого в Київському міському
управлінні юстиції 31 серпня 2001 р. за №
62/364 /чинного на момент виникнення
спірних відносин/ Головне управління
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації
здійснює оформлення права власності та
видає свідоцтва про право власності
фізичним та юридичним особам: на
перебудовані або реконструйовані
квартири багатоквартирних будинків
взамін документів, встановлених
законодавством України, які
підтверджують їх право власності на
об'єкти до перебудови або
реконструкції; на об'єкти житлового
фонду (в т.ч. частини житлових будинків
або квартири), що побудовані за кошти
суб'єктів інвестиційної діяльності та
передані їм у власність в
установленому порядку.

У матеріалах справи відсутні докази
відмови Головного управління
житлового забезпечення виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), яке положенням п.2.7
рішення Київської міської ради від 15
березня 2012 р. №198/7535 «Про діяльність
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації)» перейменовано у
Департамент будівництва та житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), в
оформленні права власності ОСОБА_3 на
об'єкт нерухомого майна.

Визнаючи доведеними заявлені до
згаданого Департаменту позовні
вимоги, суд першої інстанції не
врахував положення Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», у
відповідності до яких з 01 січня 2013 р.
вирішення питань, пов'язаних з
оформленням та видачею свідоцтв про
право власності на об'єкти нерухомого
майна, до компетенції Департаменту не
відносяться.

Відповідно до справи, відповідач не
перебуває з ОСОБА_3 у правовідносинах
щодо здійснення ним прав володіння,
користування та розпорядження майном,
щодо до якого заявлено вимоги про
визнання права власності, не оспорює та
не претендує на таке право, а ця
обставина залишилося поза увагою суду.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції, як ухвалене з
порушенням норм процесуального права,
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, підлягає скасуванню, а по справі
слід ухвалити нове рішення про відмову
у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2013 року
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 до
Департаменту будівництва та житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради, треті особи:
комунальне комерційне унітарне
підприємство «Фінансова компанія
«Житло-інвест» Головного управління
житлового забезпечення виконавчого
органу Київради, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права власності -
відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №757/14831/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/237/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
ВовкС.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.