Справа № 434/9872/13-ц
Провадження №2/434/1/14
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі головуючого судді
Космініна С.О., при секретарі
Калашнікової Н.О., за участю прокурора
Барабаш Л.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні, у залі суду, у місті
Луганську цивільну справу за позовом -

Департаменту Луганської міської ради у
справах дітей та сім'ї який звернувся в
інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відібрання дитини від матері без
позбавлення батьківських прав -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в
інтересах малолітньої ОСОБА_1, в якому
просить суд відібрати дитину від
матері ОСОБА_2 без позбавлення її
батьківських прав.

В судовому засіданні в обґрунтування
вимог позивач пояснив, що мати
малолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_2
неодноразово притягувалася до
адміністративної відповідальності за
ст. 181-1, 154, 184, 178 КУпАП. У червні 2013 року
ОСОБА_2 зверталася до Артемівського РВ
ЛМУ УМВС України в Луганській області з
приводу того, що її донька покинула
місце проживання та місце знаходження
її не відомо. Співробітники міліції
знайшли дитину та доставили її до КЗ
«Луганський обласний центр
соціально-психологічної реабілітації»
оскільки ОСОБА_1 заперечила проти
повернення її до матері ОСОБА_2. У
закладі дитина перебувала з 04.06.2013 року
по 03.07.2013 року. ОСОБА_2 не має постійного
місця роботи, вживає алкогольні напої,
не займається вихованням та навчанням
доньки ОСОБА_1, матеріально не
підтримує, не цікавиться її справами та
не бере участі в її фізичному,
духовному й моральному розвитку, не
турбується про її здоров'я, тому, вимоги
позову просить задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення вимог
позову.

Прокурор проти задоволення вимог
позову не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
докази по справі у їх сукупності, суд
вважає позов обґрунтованим, та
підлягаючим задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що матір'ю
малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_2.

Батьком дитини є ОСОБА_3, який зі
слів ОСОБА_2 знаходиться на території
РФ та зв'язок з ним відсутній. Шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний 16.06.2006 р..

ОСОБА_2 неодноразово
притягувалася до адміністративної
відповідальності 16.05.2011 р. за ст. 181-1
КУпАП, 27.06.2011 р. за ст.154 КУпАП, 18.05.2012 р.,
04.06.2013 р. та 10.09.2013 р. за ст. 184 КУпАП, 05.07.2013
р. за ст. 178 КУпАП.

Постійного місця роботи ОСОБА_2 не
має, вживає алкогольні напої, не
займається вихованням та навчанням
доньки ОСОБА_1.

Згідно акту обстеження умов
проживання від 04.09.2013 року за місцем
проживання дитини відсутні умови для
виховання та розвитку дитини, в
квартирі брудно, відсутня їжа, сезонний
одяг для дитини, канцелярські та учбові
матеріали для навчання дитини. Сусіди
сім'ї постійно за проханням дитини
ОСОБА_1 дають їй їжу.

Рішенням виконавчого комітету
Луганської міської ради №291/10 від
23.10.2013 року вирішено відібрати
малолітню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від
матері ОСОБА_2 без позбавлення
батьківських прав.

Представник позивача стверджує,
що відповідачка ОСОБА_2 не реагує на
прохання та вказівки соціальних
працівників, співробітників міліції.
Відмовляється від пошуку роботи,
кодування від алкогольної залежності,
не виконує рекомендації щодо виховання
та утримання малолітньої дитини, не в
повній мірі усвідомлює
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Останнім часом не йде
на контакт з соціальними фахівцями,
працівниками школи, спеціалістами
Артемівського відділу служби у справах
дітей Департаменту, медичними
працівниками.

Відповідачка заперечує проти
відібрання у неї дитини, пояснює, що
зазначені представником позивача дані
неправдиві. Вказує на те, що дитиною
вона займається. Заперечує той факт, що
їжа для дитини відсутня. А безлад в
квартирі мотивує тим, що планує робити
ремонт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
пояснила, що вона є співробітником
Департаменту Луганської міської ради у
справах дітей та сім'ї. Їй відомо, що в
червні 2013 року ОСОБА_2 зверталася до
Артемівського РВ ЛМУ УМВС України в
Луганській області з приводу того, що
її донька покинула місце проживання та
місце знаходження її не відомо.
Співробітники міліції знайшли дитину
та доставили її до КЗ «Луганський
обласний центр
соціально-психологічної реабілітації»
оскільки ОСОБА_1 заперечила проти
повернення її до матері ОСОБА_2. У
закладі дитина перебувала з 04.06.2013 року
по 03.07.2013 року. Дитина скаржилася, що
голодна, розповідала, що іноді, коли
приходила зі школи то вдома поїсти
нічого не було. ОСОБА_2 не має
постійного місця роботи, вживає
алкогольні напої, не займається
вихованням та навчанням доньки ОСОБА_1,
не бере участі в її фізичному,
духовному й моральному розвитку, не
турбується про її здоров'я. намагалися
допомогти відповідачці отримати
паспорт. Із бесіди з сусідкою відомо, що
з дому відповідачки чути і бійки і плач
дитини. Протягом лютого 2014 року при
відвідуванні дитини жодного разу не
застали вдома ОСОБА_2. Документи про
відібрання дитини не складали,
оскільки ОСОБА_2 постійно говорила, що
виправиться, та їй вірили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив, що спілкується з ОСОБА_2 та її
дитиною. Постійно буває у них в гостях.
В квартирі відносно чисто. ОСОБА_2
збирається робити ремонт. Дівчинка
одягнена та чиста. Дитина ходить до
школи. Він спілкується з класним
керівником та часто приходить
допомагати дитині з уроками. Чи є в
квартирі продукти харчування, а також
чи дає ОСОБА_2 дитині гроші у школу йому
не відомо. ОСОБА_2 не працює. Також
пояснив, що йому відомо про те, що
ОСОБА_2 повинна була отримати паспорт.
Зазначає, що влаштувався на роботу та у
змозі утримувати цю дитину.

Пленум Верховного Суду України в
пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року
№3 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

За змістом ст. 170 СК України, суд
може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених пунктами 2-5 частини
першої статті 164 цього Кодексу, а також
в інших випадках, якщо залишення дитини
у них є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання. У
цьому разі дитина передається другому
з батьків, бабі, дідові, іншим родичам -
за їх бажанням або органові опіки та
піклування. При задоволенні позову про
відібрання дитини від матері, батька
без позбавлення їх батьківських прав
суд вирішує питання про стягнення з них
аліментів на дитину.

Відповідачка не представила суду
будь-яких доказів на спростування
посилань та вимог позивача, а також на
підтвердження виконання нею
батьківських обов'язків належним
чином.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень…

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги зазначені вище
докази, суд вважає позов обґрунтованим
і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного й
керуючись ст. 170 СК України, ст.ст. 10,
60,212-215, 367 ЦПК України, суд,-

На підставі наведеного ст.ст. 164,
170 СК України, керуючись ст. 10, 11, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Позов Департаменту Луганської міської
ради у справах дітей та сім'ї
задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її
батьківських прав.

Передати малолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
під нагляд органу опіки і піклування в
особі Департаменту Луганської міської
ради у справах дітей та сім'ї для
вирішення питання про встановлення
опікунства.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243.60 гривень.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений
11.03.2014 року.

Суддя:
С.О. Космінін