Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/758/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Квітка О.О.
УХВАЛА

Іменем України

06.03.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого - Франко В.А.

Суддів -Потапенко В.І., Черненко В.В.

За участю секретаря - Задирака Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 22
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ФГ ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - КРФ ДП "Центр
державного земельного кадастру",
управління Держземагенства у
Кіровоградському районі, про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся у
суд з позовом до ФГ ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору - КРФ ДП "Центр
державного земельного кадастру",
управління Держземагенства у
Кіровоградському районі, про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 03.11.2006 року укладено
договір оренди земельної ділянки яка
належить позивачу на праві власності.

Земельна ділянка площею 4,84 га.
розташована на території села В.
Северинка Кіровоградського району
Кіровоградської області.

За користування земельною ділянкою
відповідач зобов'язаний вносити
орендну плату у розмірі 1.5 % від
грошової оцінки земельної ділянки, з
урахуванням індексу інфляції або в
натуральній та відробітковій формі.
Договір укладено на 20 років.

Позивач зазначає, що відповідач
неналежно виконує обов'язки щодо
зазначеного договору, зокрема
орендарем сплачується орендна плата ,
яка не відповідає загально
установленим ставкам оренди землі в
середньому по сільській раді.

Згідно договору відсоткова ставка
складає всього 1.5% від вартості
земельної ділянки. Відповідно до Указу
Президента України гарантованим є не
менше 3% від грошової оцінки землі.

В сільській раді переважна більшість
земель орендується із більшим ніж 3% від
вартості земельних ділянок. Позивачеві
стало відомо, що договір оренди не
відповідає вимогам, встановлених
вимогами статті 15 Закону України "Про
оренду землі", оскільки у договорі
відсутні умови щодо індексації
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату. Позивач просив, визнати
договір оренди земельної ділянки
укладений між сторонами 3 листопада .2006
року недійсним. Скасувати державну
реєстрацію зазначеного договору.

Рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 22
січня 2014 року, у задоволені позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з порушенням
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримав
доводи апеляційної скарги. Відповідач
ОСОБА_3 заперечив проти доводів
апеляційної скарги, надав письмові
заперечення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є власником
земельної ділянки площею 4,84 га.
розташованої на території
Великосеверинівської сільської ради
Кіровоградського району та області,
яка належить йому на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії КР №024212 від 3
.06.2006 року.(а.с.12-13).

Цільовим призначенням даної земельної
ділянки є ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

03.11.2006 року між позивачем та ФГ ОСОБА_3
укладено договір оренди землі,
відповідно до умов якого позивач
надає, а відповідач приймає у строкове
платне користування земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Великосеверинівської сільської ради.
Договір оренди землі укладено
терміном на 20 років. До договору додано
копію державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, акт прийому - передачі об'єкта
оренди, акт визначення меж земельної
ділянки в натурі на місцевості від 03.11.
2006 року. Договір зареєстровано у
Кіровоградському районному відділі
КРП ДП "ЦДЗК при Держкомземі України"
20.12.2006 року, про що в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі вчинено запис за реєстраційним
номером №101.(а.с.7-13).

Посилаючись на ч.1 статті 215,ч.1 статті 203
, статтю 627, ч.1 статті ч.1 ч.2 статті 792 ЦК
України, ч.1 статті 14, ч.1 статті 15 Закону
України "Про оренду землі" суд першої
інстанції зазначив, що із змісту
укладеного між сторонами договору
оренди землі від 22.09.2006 року вбачається,
що договір відповідає Типовому
договору оренди землі, затвердженого
постановою КМУ від 03.03.2004 року №220.

Суд зазначив, що в позовній заяві
позивач вказує на те, що в договорі
відсутні умови індексації орендної
плати. Проте в п. 4.8 оспорюваного
договору зазначено, що за згодою сторін
розмір плати може бути переглянутий у
випадках: зміни умов господарювання,
передбачених договором; підвищення
цін, тарифів тощо; погіршення стану
орендної земельної ділянки не з вини
орендаря; в інших випадках,
передбачених законодавчими актами
України. Тобто в договорі закладена
можливість застосування механізму
підвищення доходу орендодавця, а тому
всі істотні умови при укладенні
договору дотримані. Невідповідність
розміру орендної плати
загальноустановленим ставкам в
середньому по сільській раді - не є
підставою для визнання договору
недійсним.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що підстави для визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним
виходячи із вимог статті 15 Закону
України "Про оренду землі" , статті 203 ЦК
України відсутні.

В апеляційній скарзі зазначається, що
суд першої інстанції не дотримався
вимог норм матеріального та
процесуального права, та неповно
з'ясував обставини , що мають значення
для справи, і як наслідок ухвалив
незаконне і необґрунтоване рішення.
Зокрема зазначається, що суд першої
інстанції дійшов необґрунтованого
висновку в частині присутності у
договорі оренди землі, істотних умов
договору визначених у статті 15 Закону
України "Про оренду землі".

Колегія суддів перевірила доводи
апеляційної скарги і дійшла висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З правової позиції висловленої
Верховним Судом України в постанові
від 25.12.2013 року вбачається, що виходячи
з того, що відповідно до статті 15
Цивільного кодексу України та статті 3
Цивільного процесуального кодексу
України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право то відповідно суд
повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю в договорах
оренди умов, передбачених статтею 15
Закону України від 1998 року "Про оренду
землі", визначити істотність цих умов, а
також з'ясувати у чому полягає
порушення їхніх законних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених вимог та на
підставі наданих доказів.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що спірний
договір оренди земельної ділянки
відповідає нормам діючого
законодавства яке діяла на момент
укладення договору та Типовому
договору оренди землі, затвердженого
постановою КМУ від 03.03.2004 року №220, у
розділі 4 спірного договору визначено
розмір орендної плати, порядок та
строки її виплати, а також порядок її
перегляду(п.4.8) розділом 13 спірного
договору передбачена
відповідальність за несплату орендної
плати.

Посилання позивача, що розмір орендної
плати за користування земельною не
відповідає вимогам діючого
законодавства є необґрунтованими
оскільки не підтверджуються належними
доказами .

Крім того з матеріалів справи
вбачається, зокрема з пояснень сторін,
що позивач за проханням і за
погодженням з відповідачем ,орендну
плату отримував на перед за декілька
років і заперечень , щодо розміру
орендної плати не мав. Дані обставини
підтверджує факт погодження сторонами
розміру орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції, відповідно до
частини 4 статті 10 ЦПК України сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Суд першої інстанції розглянув справу
в межах доводів позовної заяви , та
наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 22
січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча суддя:

Судді: