Справа № 739/343/14-ц
Провадження № 2/739/112/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Блистівської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області про визнання
права власності на житловий будинок з
надвірними будівлями,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивачка), діючи через
свого представника - ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Блистівської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області про
визнання права власності на житловий
будинок з надвірними будівлями, що
належав її матері ОСОБА_3

Позовні вимоги мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3, у
зв'язку з чим відкрилася спадщина, до
складу якої входить житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю
184 604 грн. Після смерті матері вона
прийняла її спадщину на підставі
заповіту, однак, оскільки у покійної
матері не було правовстановлюючих
документів на вказаний житловий
будинок та надвірні будівлі, вона не
може оформити право власності на нього,
як спадкоємиця.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив його
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача - Блистівський
сільський голова Довбня В.О. в судове
засідання не з'явився, при цьому
надіслав до суду заяву, в якій просить
справу розглянути без його участі,
проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та наявні в них докази, суд приходить до
наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Лоска Новгород-Сіверського району
Чернігівської області померла ОСОБА_3,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2
(а.с. 6). Указана особа була матір'ю
позивачки, що підтверджується
свідоцтвом про народження позивачки
від 27 липня 1970 року серії НОМЕР_3 та її
свідоцтвом про укладення шлюбу від 14
жовтня 1989 року серії НОМЕР_4 (а.с. 7).

За життя ОСОБА_3 24 квітня 2009 року
склала заповіт, відповідно до якого все
своє майно де б воно не було і з чого б
не складалося і все те, що буде належати
їй на день смерті, заповіла позивачці
(а.с.20).

На момент смерті ОСОБА_3 проживала
разом з позивачкою у житловому будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою виконавчого
комітету Блистівської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області від 23 січня 2014
року №23 (а.с. 8).

Житловий будинок з надвірними
будівлями, що розташовані за вказаною
вище адресою, відповідно до
погосподарської книги №6 виконавчого
комітету Блистівської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області зареєстрований
за ОСОБА_3, що підтверджується довідкою
цього виконавчого комітету від 23 січня
2014 року №22 (а.с.9).

Відповідно до технічного паспорту на
будинок (а.с. 11-14), за адресою: АДРЕСА_1,
розташований будинок літера «А-1», 1973
року забудови, веранда літера «а-1»,
ганок літера «а», ганок літера «а-2»,
сарай літера «Б-1», літня кухня літера
«К-1», веранда літера «в-1», погріб,
ворота та хвіртка, загальною вартістю
184 604 грн. 00 коп.

Згідно з частинами третьою та
четвертою статті 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації. Права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом,
державну реєстрацію права власності на
житлові будинки та споруди регулював
ряд нормативних актів, зокрема такі, як
«Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР»
від 31 січня 1966 року, що втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, «Інструкція про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР», затверджена наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, «Інструкція про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих»,
затверджена наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженням
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавалися в
тому числі і на підставі записів у
погосподарських книгах.

Отже записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Таким чином, записом у погосподарській
книзі №6 Блистівської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області підтверджується
право приватної власності ОСОБА_3 на
житловий будинок та надвірні будівлі,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частин першої та третьої
статті 1268 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановлено статтею 1270 цього Кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивачка є
спадкоємцем своєї матері ОСОБА_3 за
заповітом, при цьому на час смерті
останньої вона постійно проживала з
нею, відповідно прийняла її спадщину як
єдина спадкоємиця, до складу якої
входить спірний житловий будинок з
надвірними будівлями. При цьому заяви
про відмову від прийняття спадщини
вона не подавала. Крім того, позивачка
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на частину
спадкового майна, а саме на земельну
ділянку, що належала її матері, площею
2,72 гектарів (а.с. 18-19).

З відповіді Семенівської районної
державної нотаріальної контори від 11
лютого 2014 року №200/01-16 вбачається, що
видати позивачці свідоцтво про право
на спадщину на житловий будинок з
надвірними будівлями, що належали
ОСОБА_3., неможливо, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ щодо
належності цього майна спадкодавцю.

Відповідно до статті 392 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне захистити майнові права
позивачки, визнавши за нею у порядку
спадкування за заповітом право
власності на житловий будинок та
надвірні будівлі, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, що належали її матері
ОСОБА_3 Відповідно позов підлягає
задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 16, 392, 1268 ЦК України,
«Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР», статтями 10, 60, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Блистівської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області про
визнання права власності на житловий
будинок з надвірними будівлями -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право
власності в порядку спадкування за
заповітом на житловий будинок та
надвірні будівлі, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, вартістю 184 604 (сто
вісімдесят чотири тисячі шістсот
чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Чепурко