Справа № 459/5215/13
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/1555/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
Провадження № 22-ц/783/1557/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

позивача ОСОБА_2 її представника
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та адвоката
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2 на Рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
та додаткове рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 30 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на її
утримання до досягнення дитиною
трирічного віку, -

в с т
а н о в и л а:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення на її утримання
щомісячно коштів в розмірі ? частки
всіх видів заробітку відповідача до
досягнення трирічного віку їхнім
сином. Вимоги обґрунтовані тим, що
08.11.2012 року між сторонами був
зареєстрований шлюб. Від подружнього
життя у них є син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач коштів на утримання
позивача не надає. Вона перебуває у
скрутному матеріальному становищі, так
як не працює, оскільки перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Судом
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 матеріальну допомогу на
її утримання у розмірі 1/10 частки його
заробітку (доходу) щомісячно до
досягнення їхнім сином - ОСОБА_7
трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.
Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням цього ж суду
від 30 грудня 2013 року доповнено рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 12.12.2013 року та
відмовлено у задоволенні решти
позовних вимог щодо розміру аліментів
та щодо визначення часу, з якого слід
починати стягнення аліментів.

Рішення та додаткове рішення суду
оскаржила позивач ОСОБА_2 Вважає
оскаржувані рішення суду незаконним,
безпідставним, постановленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. В апеляційних
скаргах зазначає, що при ухваленні цих
судових рішень, суд не врахував
обставини, які мають значення для
справи, зокрема, те що на даний час
позивачка перебуває у тяжкому
матеріальному становищі, оскільки не
може працювати, тому що знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною.
Стверджує, що відповідач не витрачає
жодних коштів на лікування свого
батька, оскільки знаходиться з ним у
неприязних стосунках. Крім того вважає
недоведеними посилання відповідача на
його важке матеріального становище,
стверджуючи, що останній придбав в
жовтні 2013 року автомобіль. Вважає, що
додаткове рішення прийняте з
порушенням норма ч.1 ст.79 СК України,
оскільки в рішенні суду не вказано дати
з якої потрібно стягувати аліменти.
Просить рішення суду та додаткове
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному об'ємі та зазначити у рішенні
дату з якої потрібно стягувати
аліменти ( а.с. 56, 66, 77-78, 80-81).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 на обґрунтування
доводів апеляційної скарги,
заперечення на скаргу відповідача
ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення та
додаткового рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та позовних
вимог, колегія суддів вважає, що ці
скарги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону
вказані судові рішення в повній мірі
не відповідають.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи
та безспірно встановлено судом першої
інстанції, сторони є подружжям, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 5). Від даного
шлюбу у них народився син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про його народження серії
НОМЕР_3 (а.с. 6). Позивач перебуває у
відпустці по догляду за дитиною, у
зв'язку з чим не працює разом та разом з
дитиною проживають окремо від
відповідача, що останнім не
заперечується.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК
України, дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини, до досягнення
дитиною трьох років. Відповідно до
вимог ч.2 ст.77 СК України, за рішенням
суду аліменти присуджуються одному з
подружжя, як правило, у грошовій формі.
Згідно з вимогами ч.1 ст.79 СК України,
аліменти на одного з подружжя
присуджуються за рішенням суду від дня
подання позовної заяви. Відповідно до
норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти
присуджуються одному з подружжя у
частці від заробітку (доходу) другого
подружжя з урахуванням обставин, що
мають істотне значення.

Виходячи із фактичних обставин
справи та норм матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що позивач ОСОБА_2 має
право на утримання від чоловіка,
відповідача ОСОБА_4, до досягнення
їхньою спільною дитиною трьох років,
враховуючи те, що дитина, син ОСОБА_7,
проживає разом з матір'ю, позивачем
ОСОБА_2, яка тимчасово не працює та не
має достатніх засобів для існування.
При цьому суд врахував можливість
відповідача, який має постійний дохід,
сплачувати такі аліменти. Відповідає
фактичним обставинам справи та нормам
матеріального права визначений судом
розмір аліментів у вигляді 1/10 частки
заробітку (доходу) ОСОБА_4, що
підлягають стягненню щомісячно, з яким
погодився і відповідач.

Достатніх підстав для збільшення
цієї частки колегія суддів не вбачає.

В той же час, суд помилково дав
визначення у своєму рішенні
присудженому грошовому утриманню
позивача, що є ніщо іншим, як аліменти,
зазначивши такі стягнення як
матеріальна допомога, що суперечить
положенням Глави 9 СК України.

Окрім того, суд безпідставно не
зазначив при постановленні
оскаржуваного рішення та
необґрунтовано відмовив при ухваленні
додаткового рішення щодо визначення
дня, з якого судом присуджується
стягнення таких аліментів, дійшовши
помилкового висновку про те, що діючи
законодавством не передбачено
спеціальної норми щодо визначення часу
присудження «матеріальної допомоги»
на утримання подружжя.

В той же час, положеннями ст.79 СК
України, що визначають час, протягом
якого сплачуються аліменти одному з
подружжя, чітко визначено, що аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
подання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається,
що позовна заява ОСОБА_2 щодо стягнення
аліментів з відповідача на її
утримання, як подружжя, до досягнення
дитиною трьох років, була подана нею до
суду 24 жовтня 2013 року, а тому саме з
цього дня слід стягувати на неї
присуджені судом аліменти.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З огляду на викладене колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване рішення від 12 грудня 2013
року щодо визначення характеру
грошового стягнення з відповідача на
користь позивача слід змінити,
зазначивши , що даний вид стягнення є
аліментами, а не матеріальною
допомогою, а додаткове рішення від 30
грудня 2013 року в частині відмови
позивачу у визначені часу, з якого слід
стягувати кошти на утримання позивача
ОСОБА_2, скасувати та викласти другий
абзац резолютивної частини рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
в іншій редакції.

В решті рішення та додаткове
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст.307,
п.п.3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, ч.2 ст.314,
ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 12 грудня 2013
року щодо визначення характеру
грошового стягнення з відповідача на
користь позивача змінити, а додаткове
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 30 грудня 2013
року в частині відмови позивачу у
визначені часу, з якого слід стягувати
кошти на утримання позивача ОСОБА_2
скасувати та викласти другий абзац
резолютивної частини рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
в наступній редакції.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4), який
проживає в АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на її
утримання аліменти у розмірі 1/10
частини від усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно починаючи з 24 жовтня
2013 року до досягнення дитиною - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

В решті рішення та додаткове рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.