overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/666/14

пр. № 2/759/1803/14

19 березня 2014 року Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого -судді
Мазур І.В.

при секретарі
Сіряченко
Я.В.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2009року, від шлюбу дітей немає.

Позивачка просить розірвати шлюб, при цьому посилалася на те, що у них з відповідачем з самого початку спільного проживання погіршилися стосунки, різні погляди на сімейне життя. Вже через рік після одруження вони розірвали сімейні відносини і перестали проживати разом, тобто шлюб по суті є формальним.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив розірвати шлюб між сторонами.

Відповідач належним чином повідомлений про день слухання справи, про що є відповідна розписка. А також від нього через канцелярію суду надійшла заява, що проти розірвання шлюбу не заперечуває.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності із ст.112
Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім'я сторін перестала фактично існувати .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110-112 Сімейного
Кодексу України, ст.ст.3, 86-88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 292, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 30 червня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 745, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
пр. № 2-н/759/19/14
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

25 лютого 2014 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., вирішуючи питання про відкриття провадження по справі за заявою
Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

При вирішенні питання про відкриття провадження по справі та підготовці до судового розгляду за заявою
Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за житлово-комунальні послуги було вивчено матеріали справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95-98, 102 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження в справі за заявою Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за житлово-комунальні послуги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
Святошинський районний суд міста Києва
СУДОВИЙ НАКАЗ пр. № 2-н/759/25/14 25 лютого 2014 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши заяву Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за житлово-комунальні послуги та судових витрат, керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК
України, ст. 151 ЖК Української РСР, ст. 10
ЗК «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», п. 7
«Правил користування приміщеннями житлових будинків», ст.ст. 2, 3, 88, 95, 96, 99, 102, 103 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_1, на користь Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» (ЗКПО - 36037999) на розрахунковий рахунок № 321767, заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 р. по 01.10.2013 р., 3 % річних, суму інфляційних нарахувань в розмірі 7 225,35 грн., судовий збір в розмірі 114,70 грн.
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя: О. А. Коваль
Згідно зі ст. 105 ЦПК України боржник має право, в разі заперечення проти вимог стягувача протягом десяти днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування.
Згідно зі ст. 105-1 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, що подана у встановлений строк, розглядається судом протягом десятии днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ст. 106 ЦПК України в разі ненадходження заяви від боржника протягом трьох днів після закінчення строку на її подання та за наявності даних про отримання боржником копії наказу, судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Судовий наказ набрав чинності «____»________
Судовий наказ виданий «_____» _____________ 20___
Судовий наказ може бути пред'явлений до виконання протягом одного року з моменту набрання чинності, тобто до
«____» ______ 20___ р.
Суддя:
Відмітки про виконання судового виконанняНайменування установи, в якій знаходиться судовий наказ на виконанніЗагальна сума, відрахована за судовим наказомДата повернення судового наказу до ВДВС чи стягувачевіПідстави повернення судового наказуПідпис керівника установи (з прикладенням
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16447/13-ц

пр. № 2/759/552/14

17 березня 2014 року. Святошинський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Наборозняка
М.І.

за участю секретаря Оленчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк» до
ОСОБА_1 про стягнення боргу

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з неї суму боргу в розмірі 19621 грн 70 коп, посилаючись на те, що 23.09.2011 року вона уклала кредитний договір з банком, їй надано кредит 11000 грн під 15 % річних, однак умови його виконує в повному обсязі.

Станом на 16.10.2013 року заборгованість складає 19621 грн 70 коп, із врахуванням основного боргу, процентів за користування кредитом, комісії, штрафу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини, просить стягнути суму боргу та судові витрати.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, тому суд проводить заочний розгляд справи, проти чого не заперечує представник позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами.

Суд розглядає справу, дотримуючись вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України.

Суд вважає, що зазначений договір укладений між сторонами відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України.

Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, тому при таких обставинах банк має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей, обумовлених процентів за користування кредитними коштами та пені за прострочення виконання зобов*язань.

Суд вважає за достовірний розрахунок боргу, складений позивачем, оскільки його не спростовано відповідачем.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача суму судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає у АДРЕСА_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк», який розташований у м.Києві по вул.Дегтярівській, 27Т, , заборгованість по кредитному договору за станом на 16.10.2013 року в сумі 19621 грн 70 коп, судовий збір 229грн 40 коп коп, а всього - 19851грн 10 коп.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана до районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення на адресу
Апеляційного суду м.Києва через
Святошинський районний суд, відповідачем лише після розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя:
пр. № 6/759/238/14 ун. № 759/3461/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року. Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Наборозняка М.І.

при секретарі Оленчук
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві подання відділу
Державної виконавчої служби
Святошинського районного управління юстиції м.Києва про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

встановив:

Заявник 28.02.2014 року звернувся із вказаним поданням, в якому просить про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Подання мотивував тим, що останній не виконує судове рішення Святошинського районного суду м.Києва про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу.

В судове засіданнря представник відділу ДВС не прибув, просить розглядати справу у його відсутність, тому суд розглядає справу його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходження органу
ДВС.

Згідно з п. 18 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» (надалі -
Закон) державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В матеріалах, наданих заявником немає судового рішення про стягнення боргу; є виконавчий лист
Святошинського районного суду м.Києва від 1.09.2006 року, в якому вказано про стягнення із нього аліментів на користь ОСОБА_2

Також наявний розрахунок його боргу за станом на 07.12.2007 року - 10286 грн.

Не надано жодних доказів про існування боргу по аліментах за станом на лютий 2014 року.

Відповідно до п. 11 Закону державний виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу

виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а

в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про

його привід через органи внутрішніх справ, а згідно з п.13 вказаної норми - накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних,

юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Державний виконавець у поданні не надав інформації про застосування, викладених у зазначених нормах заходів для виконання судового рішення.

За таких обставин задоволення подання не відповідає приписам Закону
України «Про виконавче провадження», достатніх доказів, які б надавало право суду застосувати до боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного ууду м.Києва через районний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя :
Номер провадження № 22-ц/785/2162/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.03.2014 року м. Одеса

Суддя cудової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області Парапан В.Ф., у відповідності зі ст. 297 ЦПК України, перевіривши матеріали апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2013 року, по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У 2013 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів в солідарному порядку за кредитним договором заборгованість за кредитом, після уточнення заявлених позовних вимог, яка складає у розмірі 9285,91 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 74194 грн. 42 коп., а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідачі належним чином свої зобов'язання не виконують.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2013 року позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений.

На рішення суду представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду
Одеської області від 13 січня 2014 року апеляційна скарга була залишена без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків, у відповідності до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали (апелянтом при подачі апеляційної скарги на рішення суду не був сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 370 грн. 97коп.).

На адреси ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 65025 та
АДРЕСА_2 65025) неодноразово направлялись копії ухвали апеляційного суду
Одеської області від 13 січня 2014р. про залишення апеляційної скарги без руху
(а.с.237, 240). Однак, дана судова кореспонденція поверталась на адресу суду, у зв'язку із закінченням терміну зберігання з відповідними довідками
УДП ПЗ «Укрпошта», що за зазначеною адресою ОСОБА_3 не проживає (а.с.238, 241).

У зв'язку з тим, що судом не має можливості встановити дійсне місце знаходження апелянта - ОСОБА_3 та, до зазначеного строку, вказані в ухвалі суду недоліки не усунуто, апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження апеляційного суду, а тому підлягає поверненню апелянту.

Одночасно апелянту роз'ясняється, що повернення апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_3 знову звернутися до суду, однак вже з виправленою апеляційною скаргою на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2013 року для розгляду в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. 295, ст. 297, ст. 121 ЦПК
України,

ухвалив:

Повернути апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Суддя апеляційного суду

Одеської області
В.Ф.
Парапан
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18421/13-ц

пр. № 2/759/918/14

18 березня 2014 року. Святошинський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Наборозняка
М.І.

за участю секретаря Оленчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 36393 грн 50 коп, посилаючись на те, що 04.07.2006 року він уклав кредитний договір з банком, отримав 2484,90 грн, однак умови його не виконує в повному обсязі.

Станом на 11.02.2013 року заборгованість складає по кредиту, відсоткам, а також пеня, штраф у загальній сумі складає - суму позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час його проведення повідомлений належним чином, тому суд проводить заочний розгляд справи, проти чого не заперечує представник позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами.

Суд також керується вимогами ст. 10, 11, 60 ЦПК України щодо змагальності, диспозитивності та обов*язку доказування сторонами своїх вимог чи заперечень в ході розгляду справи.

Суд вважає, що зазначений договір укладений між сторонами відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України.

Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, тому при таких обставинах банк має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей, обумовлених процентів за користування кредитними коштами та пені за прострочення виконання зобов*язань.

Враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, не виявивши бажання приймати участь у розгляді справ, суд вважає, докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог.

Вимоги позивача підтверджуються наявними у справі доказами; копією кредитного договору, розрахунком боргу.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача суму судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.212-214, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання у АДРЕСА_1, на користь Публічного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
(м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором від 04.07.2006 року станом на 11.02.2013 року в сумі 36393 грн 50 коп,

Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, поданою до районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до
Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем лише після вирішення питання про перегляд заочного рішення.

Суддя:
Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року. м.
Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого Романова П.Ф.,

при секретарі Корбі В.І.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м.
Могилеві-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

У попередньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_3 подали письмову заяву про проведення судову земельно-технічної експертизи.

Відповідач та його представник адвокат
ОСОБА_4 не заперечували проти призначення судову земельно-технічної експертизи, та також подали письмову заяву про доповнення клопотання позивачки.

Оскільки по даній справі необхідно вияснити обставини, які відносяться до спеціальних знань експерта і всебічного та об'єктивного розгляду справи, то суд вважає за необхідне призначити по справі судову земельно-технічну експертизу.

Керуючись ст. 57, ч.5 ст. 222 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судову земельно-технічну експертизу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

На розгляд експерта поставити наступні питання:

1. Чи відповідає площа та конфігурація земельної ділянки в натурі, яка є на даний час у власності
ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, площі та конфігурації земельної ділянки, яка зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 917277 від 01 червня 2010 року виданого на ім'я ОСОБА_1?

2. Чи відповідає площа та конфігурація земельної ділянки в натурі, яка є на даний час у власності
ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, площі та конфігурації земельної ділянки, яка зазначена в його Державному акті на право власності на земельну ділянку?

3. Чи існує порушення межі земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2? Якщо так, то в якому місці та на скільки?

4. Як дійсно повинна проходити межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та
ОСОБА_2?

5. Чи порушує право власності на земельну ділянку належну ОСОБА_1 залізний паркан встановлений відповідачем ОСОБА_2.

Проведення даної експертизи доручити
Експерно-юридичній фірмі «Соломон»
(адреса: 21004, м. Вінниця, вул.
Ленінградська 36).

Оплату експертизи покласти на позивача.

В розпорядження експерта направити цивільну справу №138/485/14-ц, 2/138/179/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та копію ухвали про призначення експертизи.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК
України.

Зупинити провадження в справі до отримання висновку експертизи.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

СУДДЯ:
Справа № 145/393/14-ц
Провадження №2/145/268/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина
М. Ю.

за участю секретаря Віценко
К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 01 жовтня 1995 року уклала шлюб з відповідачем у даній справі, який зареєстрували у виконкомі
Великовулизької сільської ради
Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 6.

В шлюбі в них народились діти - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак подружнє життя у них не склалося через різні погляди на спосіб життя, ведення спільного господарства.
Внаслідок розходжень між ними виникали сварки, що негативно впливало на її стан та на стан їх дітей.

Непорозуміння між ними призвели до того, що в листопаді 2013 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, вона була вимушена разом з дітьми перейти на проживання до своєї матері, їх сім'я фактично розпалась.

Оскільки вони з відповідачем на даний час проживають окремо, відповідач справами своєї сім'ї не цікавиться, участі у веденні спільного господарства не бере, вважає, що їх шлюб фактично розпався, в його збереженні немає жодного сенсу.

Тому вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, залишити їй прізвище
«ОСОБА_1».

Відповідач ОСОБА_2 позов визнає.

Судом встановлено, що збереження даної сім'ї неможливе, оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, втратили взаємні почуття, а тому позов задовольняє.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, 110,112, 113 СК України, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 01 жовтня 1995 року виконавчим комітетом
Великовулизької сільської ради
Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 6 .

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «ОСОБА_1».

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Суддя: М. Ю. Ліщишина