Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретар -Щукіна О.В.,

за участю представника позивача
Круподьорової О.В., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 та просили стягнути з
відповідача заборгованість за
договором №б/н від 06.07.2006 року в розмірі
23952,03 грн., яка виникла через неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала вимоги позову та
просила задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, просила
застосувати строки позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобовязаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Як встановлено судом, відповідно до
укладеного договору № б/н від 06.07.2006
року ОСОБА_2 06.07.2006 р. отримав кредит у
розмірі 6500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Строк дії на виданій
картці зазначений - до 06.07.2009 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Оскільки за домовленістю сторін
позовна давність збільшена не була, то
вказаних правовідносин необхідно
застосовувати саме трирічний строк
позовної давності.

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості 06.11.2013 року, тобто після
спливу трирічного строку позовної
давності.

Згідно ч.3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

В судовому засіданні відповідачем було
заявлено про застосування позовної
давності. Позивачем не надано до суду
будь-якого доказу на підтвердження
поважності причини пропущення
позовної давності, а тому підстав для
захисту порушеного права суд не вбачає.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 536, 625 ЦК
України та керуючись ст. ст. 5, 60, 88, 213, 214,
215, 224 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька

О.С.Алтухова