Дата документу 12.03.2014
Провадження № 2/334/718/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення суми авансу в
позові зазначивши, що він є власником 1/2
квартири АДРЕСА_1. Іншим власником 1/2
частки цієї квартири є його сестра
ОСОБА_2.

02.03.2011 року відповідачка звернулась до
нього з заявою про наміри щодо продажу
належної їй на праві власності 1/2 своєї
частки квартири за ціною не нижче 40 000,00
грн. Позивач дав згоду на купівлю цієї
частки і у зв'язку з тим, що
відповідачці вкрай необхідні були
грошові кошти, позивач надав їй в
рахунок сплати цієї частки 15 000,00 грн.
Факт отримання коштів було
підтверджено розпискою від 12.05.2011 року.
Згодом відповідачка стала уникати
оформлення договору купівлі-продажу
своєї частки квартири. А у березні 2012
року, коли вона звернулась до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з позовом про усунення
перешкод в користуванні власністю, про
встановлення порядку користування
жилою площею. Рішенням суду від 04.09.2012р.
позов задоволено - усунуто ОСОБА_2
перешкоди в користуванні 1/2 часткою
квартири АДРЕСА_1, визначивши порядок
користування вказаною квартирою, за
яким виділити в користування ОСОБА_2
жилу кімнату, площею 13,2 кв. м.

Відповідача відмовилася повернути
сплачені кошти, оскільки вона вважає ці
кошти задатком за продаж своєї частки і
в зв'язку з тим, що вона не отримала на
протязі трьох місяців залишок коштів у
розмірі 35 000,00 грн., то задаток залишає у
себе. Про це вона заявила також у
Ленінському районному суді м.
Запоріжжя під час розгляду справи за
позовом про усунення перешкод в
користуванні власністю, про
встановлення порядку користування
жилою площею.

16.09.2013 року позивач на адресу
відповідачки направив вимогу про
повернення наданих коштів, однак
відповідачка не відповіла. Позивач
просить суд стягнути з відповідачки
сплачений аванс у сумі 15 000 грн.

Представник позивача у судовому
засідання позовні вимоги підтримав та
просить їх задовольнити у повному
обсязі.

Відповідачка та її представник
заперечували проти позову, надали
письмові заперечення, в яких
посилилися, що вони вважають, що 12.05.2011
р. між сторонами було укладено договір
купівлі-продажу, тому відповідачка
отримала від позивача 15 000 грн. у якості
завдатку, а не аванс.

Вислухавши пояснення сторін,
заслухавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, розглянувши матеріали
справи, оцінивши всі докази у
сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням

фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 02.03.2011 року ОСОБА_2
звернулась до ОСОБА_1 з заявою про
наміри щодо продажу належної їй на
праві власності 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1, за ціною не нижче 40 000 грн.
Заява була нотаріально завірена
приватним нотаріусом Запорізького
міського округу ОСОБА_6, та
зареєстровано в реєстрі за №390. (а.с.40)

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від
30.07.1999 року. (а.с.9)

Іншим власником 1/2 частки цієї
квартири АДРЕСА_1 є відповідачка
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від
02.08.1999 року. (а.с.8)

12.05.2011 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 15
000 гривень, у якості завдатку, за продаж
1/2 квартири АДРЕСА_1, за ціною 40 000
гривень, що підтверджується розпискою.
(а.с.11)

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Договір купівлі-продажу 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1 між сторонами не був
укладений.

10.09.2013 р. позивач звернувся з письмовою
вимогою до ОСОБА_2, щоб вона добровільно
повернула йому сплачені кошти у сумі 15
000 грн, однак до цього часу відповідачка
не повернула кошти.

Згідно зі ст.. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що
договір купівлі-продажу нерухомого
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Отже, внесення завдатку як способу
виконання зобов'язання може мати місце
лише у випадку наявності зобов'язання,
яке б мало випливати із договору,
укладеного між сторонами, яким
визначено предмет та істотні умови.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що договір купівлі-продажу 1/2 частини
квартири в установленому законом
порядку між сторонами укладено не було,
у зв'язку з чим сплачені позивачем
кошти відповідачці в рахунок виконання
договору 15 000 гривень є авансом і
повинні бути повернуті в тому розмірі,
в якому вони передавалися.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідачки суми авансу в
розмірі 15 000 грн. суд вважає законними
та обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Тому з відповідача
підлягають стягненню на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.,
понесені ним при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 69, 88,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України,

ст. ст. 570, 571, 657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму авансу в розмірі 15 000 грн.
(п'ятнадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
229 грн. 40 коп. (двісті двадцять дев'ять
гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.Є. Баруліна