У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Макарчука М.А.,

Суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Приватного підприємства Полтавського
бюро технічної інвентаризації
«Інвентаризатор», треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про скасування
реєстрації права власності,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 06 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 05 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, який у подальшому
уточнила, і просила скасувати
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1, здійснену за ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та іншими мешканцями, якщо такі
є:

Зобовʼ?язати приватне підприємство
Полтавське бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор»
здійснити реєстрацію права власності
на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4;
зобов'язати ОСОБА_6 чи інших мешканців,
які незаконно проживають у спірній
квартирі, повернути їй зазначену
квартиру як єдиній законній власниці, а
районному відділу виконавчої служби
виконати вказане рішення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що вона постійно проживаючи
на території Російської Федерації, у 1995
році купила спірну квартиру у

м. Полтаві, з 2001 року України більше не
приїздила. Повернувшись в м. Полтаву у
2010 році, позивачка виявила, що
власником її квартири уже значиться
ОСОБА_5 на підставі рішення
Октябрського районного суду

м. Полтави від 08 грудня 2009 року у справі
за його позовом до неї про визнання
договору дійсним. Оскільки ОСОБА_5
продав спірну квартиру ОСОБА_7, а той у
свою чергу - ОСОБА_6 просила позов
задовольнити.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 06 березня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 05 серпня 2013 року, відмовлено в
задоволенні позову

ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 06 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 05 серпня 2013 року скасувати, із
ухваленням нового рішення у справі,
посилаючись на порушення цими судами
норм процесуального права та
неправильне застосуванням норм
матеріального права.

Заперечуючи касаційну скаргу ,ОСОБА_6
вважає законними ухвалені у справі
судові рішення

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у позовних
вимогах, місцевий суд вважав, а
апеляційний суд погодився з таким
висновком, що вимоги про скасування
реєстрації не підлягають задоволенню,
оскільки вчинені на підставі
нескасованих правочинів.

Проте повністю
погодитися з таким висновком не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи
(причини пропуску строку позовної
давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Згідно зі ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Місцевим судом
встановлено і це підтверджується
доказами у справі, що позивачка на
підставі договору купівлі-продажу від
11 січня 1995 року набула у власність
квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави
від 08 грудня 2009 року визнано
чинним договір купівлі-продажу спірної
квартири між позивачкою та ОСОБА_5
Ухвалою цього ж суду від 22 липня
2010 року скасовано заочне рішення, а 11
лютого 2011 року ухвалено нове рішення,
яким ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні
позовних вимог у визнанні чинним
договору купівлі-продажу та визнання
за ним права власності на спірну
квартиру (а.с. 18, 22, 27-28 т.1).

Судом також
встановлено, що спірну квартиру ОСОБА_5
продав ОСОБА_7, а ОСОБА_7 12 березня 2010
року продав цю ж квартиру ОСОБА_6

Із змісту заявлених у
місцевому суду вимог вбачається, що
позивачка як власник спірної квартири
звернулася до суду з позовом про
витребування своєї власності у ОСОБА_6
та інших осіб, які користуються нею, та
про скасування реєстрації права
власності інших осіб на цю квартиру.
Разом з тим заявивши вимоги до
останнього набувача про витребування
власності, позивачка помилково не
зазначила його сторони у справі.

Разом з тим усуваючи
цей недолік, суд першої інстанції не
звернув уваги на заявлені вимоги і
помилково залучив ОСОБА_6 до участі у
справі в якості третьої особи на
стороні відповідача, а не в якості
сторони.

Внаслідок помилки у
визначенні процесуального статусу
ОСОБА_6 судом неповно з'ясовані
обставини у справі і зроблено
передчасний висновок про
недоведеність заявлених вимог.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду, суд апеляційної
інстанції в межах своєї компетенції не
міг усунути процесуальні порушення,
допущені місцевим судом.

З цих підстав ухвалені
у справі рішення підлягають скасуванню
з направленням справи на новий судовий
розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 06 березня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 05 серпня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Маляренко А.В.

Нагорняк В.А.