Справа № 642/5594/13-ц
Головуючий І інстанції - Грінчук О.П.
Провадження: 22-ц/790/2017/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Сащенка І.С.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ленінського районного суду
м. Харкова від 23 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на власне утримання, -

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 18.10.1997 року він
уклав шлюб з відповідачкою, від якого
народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка на даний час проживає разом з ним.
Зазначав, що з квітня 2013 року з
відповідачкою проживають окремо,
примирення неможливе.

Просив розірвати шлюб, укладений 18.10.1997
року між ним та ОСОБА_3 у Московському
відділі РАГС м. Харкова, актовий запис
№ 1331.

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на власне
утримання. Посилалась на те, що після
укладення шлюбу, ОСОБА_4 заборонив їй
працювати. З тих пір вона займалась
веденням домашнього господарства,
вихованням доньки, доглядом за дитиною
та чоловіком. Вказувала, що після
переїзду ОСОБА_4 вона залишилась без
засобів існування, неодноразово
намагалася працевлаштуватись, однак
безрезультатно.

Просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на
її утримання в розмірі 2000 грн.
щомісячно з дня подання позовної заяви;
стягнути з ОСОБА_4 судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 23 січня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Розірвано шлюб,
зареєстрований 18.10.1997 року у
Московському відділі реєстрації актів
громадянського стану м. Харкова між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, актовий запис № 1331. У
задоволенні зустрічної позовної заяви
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись частково з рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити зустрічний позов.
Посилалась на те, що рішення суду в
частині відмови у стягненні аліментів
на утримання є незаконним і
необґрунтованим та підлягає
скасуванню з підстав недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими та
невідповідності висновків суду
обставинам справи. Зазначила, що суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
наявність будинку, в якому вона
проживає, а також наявність іншого
майна не надає їй постійного доходу.
Також ОСОБА_4 має можливість надавати
їй матеріальну допомогу, оскільки він
має стабільний дохід, власний бізнес,
інших аліментних зобов'язань не має.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Задовольняючи первісний позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
збереження шлюбу суперечило б
інтересам сторін, сторони припинили
спільне проживання, примирення
неможливе.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відсутні дві необхідні умови
для права на утримання, передбачені ст.
76 СК України, а саме: позивачка повинна
потребувати матеріальної допомоги, а
колишній чоловік може надавати
матеріальну допомогу.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 18.10.1997 року у
Московському відділі РАГС м. Харкова
зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис №
1331.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
свідчить свідоцтво про народження
Серії НОМЕР_1.

Згідно ст. 76 СК України, якщо у зв'язку з
вихованням дитини, веденням домашнього
господарства, піклуванням про членів
сім'ї, хворобою, або іншими обставина,
що мають істотне значення, один із
подружжя не мав можливості отримати
освіту, працювати, зайняти відповідну
посаду, він має право на утримання у
зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, коли
є працездатним, за умови, що потребує
матеріальної допомоги і що колишній
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 є приватним підприємцем та має
стабільний дохід, а тому повинен
утримувати колишню дружину є
безпідставними.

Виходячи із змісту ст. 76 СК України один
із подружжя, коли є працездатним, має
право на утримання за наявності двох
умов, а саме: позивачка повинна
потребувати матеріальної допомоги, а
колишній чоловік може надавати
матеріальну допомогу.

ОСОБА_3 не надала суду жодних доказів
наявності у ОСОБА_4 такого розміру
доходів, який би міг би дозволити йому
сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн.
колишній дружині.

Також матеріали справи не містять
будь-яких доказів скрутного
матеріального становища ОСОБА_3, а
також її потреби у матеріальній
допомозі.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що
наявність будинку, в якому вона
проживає, а також наявність іншого
майна - квартири -не надає їй постійного
доходу, так як від першого шлюбу вона
має повнолітнього сина, який зі своєю
співмешканкою та дитиною проживають в
належній їй квартирі не спростовують
висновків суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не
спростовує інформацію, що вона є
власницею частини будинку за адресою
АДРЕСА_2, де і проживає зараз; що їй у
спадок передано у 2007 році квартиру за
адресою АДРЕСА_1; вона у спадок отримала
другу половину будинку за адресою
АДРЕСА_2. Крім того, ОСОБА_3 володіє та
розпоряджається дачею в кооперативі
«Дружба» (м. Харків, вул.
Клочківська). Від першого шлюбу ОСОБА_3
має сина ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2, який є працездатним. Сама
ОСОБА_3 зареєстрована в виконкомі
Харківської міської ради як фізична
особа-підприємець (свідоцтво НОМЕР_2).

Матеріали справи та апеляційна скарга
не містить доводів, які б вказували на
потребування ОСОБА_3 матеріальної
допомоги.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 23 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -