АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/2690/2014
інстанції: Дубас В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 18 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: публічне акціонерне
товариство «Акціонерна страхова група
«ІНГО Україна» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги
вказував на те, що 26 лютого 2012 року у
місті Києві на проспекту
Голосіївському відбулось ДТП з вини
відповідача ОСОБА_3, яка керуючи
автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, не
врахувала дорожню обстановку, безпечну
швидкість руху та при виникненні
небезпеки для руху не вжила заходів для
зменшення швидкості руху аж до повної
зупинки автомобіля, здійснюючи об'їзд
перешкоди не впоралась з керуванням,
внаслідок чого здійснила наїзд на
припаркований автомобіль «ВАЗ» д.н.з.
НОМЕР_6, який належить ОСОБА_2 та на
автомобіль «Део» д.н.з. НОМЕР_5, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

В результаті ДТП позивачу внаслідок
механічних пошкоджень вказаного
автомобіля «ВАЗ» було завдано
матеріальної шкоди. З урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог від
18 липня 2013 року (а.с. 90-91) позивач просив
стягнути з ОСОБА_3 завдану матеріальну
шкоду за пошкодження автомобіля у сумі
21 046,08 грн. (з урахуванням часткового
погашення матеріальної шкоди
страховою компанією), а також 684 грн.
витрат за послуги автотоварознавчого
дослідження, проведеного для
визначення суми матеріальної шкоди
завданої у зв'язку з пошкодженням
автомобіля «ВАЗ» внаслідок ДТП, за
послуги автомойки автомобіля для
експертного огляду пошкодженого
автомобіля у сумі 48,00 грн., за послуги
огляду пошкодженого автомобіля у сумі
90,00 грн., за витрати понесені за
надсилання телеграми-виклику
відповідачу для участі в огляді
пошкодженого автомобіля «ВАЗ» у сумі
73,20 грн., що разом, складає 21 941,28 грн.
матеріальної шкоди. Окрім того, ОСОБА_2
просив стягнути з відповідача ОСОБА_3
на його користь завдану моральну шкоду,
яку оцінив у 3 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 18 грудня 2013 року позов
задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі
1 000,00 грн. та частину витрат на правову
допомогу у сумі 112,00 грн. У задоволенні
решти вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати в частині відмови у
задоволенні позову, ухваливши в цій
частині нове рішення про задоволення
позову та стягнути на його користь
понесені документально підтверджені
судові витрати.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
його представник - ОСОБА_4 апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник
третьої особи ПАТ «АСК «ІНГО Україна»,
належним чином повідомленого про дату,
час та місце розгляду справи у судове
засідання не прибули, про причини
неявки суд не повідомили, у зв'язку із
чим колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у їх відсутність.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення з таких
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

При розгляді справи судом встановлено,
що відповідач ОСОБА_3 26 лютого 2012 року о
03.30 год. в м.Києві по просп.
Голосіївському, керуючи автомобілем
«Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, не врахувала
дорожню обстановку, безпечну швидкість
руху та при виникненні небезпеки для
руху не вжила заходів для зменшення
швидкості руху аж до повної зупинки
автомобіля, здійснюючи об'їзд
перешкоди не впоралась з керуванням,
внаслідок чого здійснила наїзд на
припаркований автомобіль «ВАЗ»д.н.з.
НОМЕР_6 та «Део» д.н.з. НОМЕР_5, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 березня 2013 року
водія ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на неї адміністративне стягнення у
вигляді штрафу.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Власником автомобіля «Шкода» д.н.з.
НОМЕР_1 є ОСОБА_5, з яким ПАТ «АСК «ІНГО
Україна» укладено поліс страхування
цивільної відповідальності №330532294.11
від 17 жовтня 2011 року, згідно якого
страхова сума у т.ч. щодо відшкодування
майнової шкоди складає 100 000 грн.,
франшиза складає - 0 грн. 00 коп., ОСОБА_3 є
особою допущеною до керування згаданим
автомобілем «Шкода».

Також між ОСОБА_5 та ПАТ «АСК «ІНГО
Україна» укладено поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/7803119,
відповідно до якого страховик
застрахував цивільно-правову
відповідальність при експлуатації
транспортного засобу «Шкода» д.н.з.
НОМЕР_1. Зокрема, ліміт шкоди, завданої
майну за цим полісом складає 50 000 грн. 00
коп., франшиза - 0 грн. 00 коп.

Встановлено, що ПАТ «АСК «ІНГО
Україна», розглянувши заяву ОСОБА_2 про
настання страхового випадку, матеріали
страхової справи, на підставі звіту про
оцінку вартості матеріальної шкоди
№07Б/02/13 від 18 лютого 2013 року прийняла
рішення та виплатила позивачу страхове
відшкодування у сумі 8 294 грн. 92 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
від 16 травня 2013 року та визнано
позивачем у заяві про уточнення
позовних вимог від 18 липня 2013 року.

Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначений у договорі, страхову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

За правилами ст. 990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката); страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у формі,
що встановлюється страховиком.

У той же час відповідно до ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, лише у разі
недостатності страхової виплати для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції законно та обґрунтовано
виходив з того, що ліміт
відповідальності страховика ПАТ «АСК
«ІНГО Україна» за спричинену
матеріальну шкоду за наведеними
полісами є значно вищим від позовних
вимог ОСОБА_2 за завдану йому
матеріальну шкоду внаслідок ДТП, а тому
саме зазначена страхова компанія (як
страховик) у разі доведення ОСОБА_2
належними та допустими доказами
завдання йому матеріальної шкоди у
більшому розмірі ніж він отримав
страхове відшкодування повинна цю
шкоду відшкодувати шляхом
добровільної виплати додаткового
страхового відшкодування або за
рішенням суду у разі відмови.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги з приводу того, що висновки суду
в частині відмови у задоволенні позову
про стягнення з відповідача
матеріальної шкоди є незаконними, не
беруться до уваги колегією суддів,
оскільки не ґрунтуються на підставах
передбачених законом в силу
застрахованої відповідальності
відповідача у справі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діяти
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Враховуючи, що при розгляді справи
встановлено, що саме внаслідок винних
дій відповідача позивачу спричинено
майнову шкоду, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
необхідність часткового задоволення
вимог про відшкодування моральної
шкоди, а саме, з урахуванням принципів
розумності справедливості та правової
обґрунтованості, у розмірі 1 000,00 грн.

Судом правильно вирішено питання про
розподіл судових витрат у справі
відповідно до вимог статті 88 ЦПК
України.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Необґрунтованими є також доводи
апеляційної скарги з приводу
необхідності зміни рішення та
стягнення на користь позивача
моральної шкоди саме у розмірі 3 000,00
грн, оскільки не наведено підстав та
доказів, з урахуванням яких моральна
шкода має бути визначена саме у такому
розмірі.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених статтею 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 18 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко