АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/970/14
інстанції Ковальчук О.В.
У Х В А Л А

2014 року березня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Лісової Г.Є.

Полікарпової О.М.

при секретарі: Бараш Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Каланчацького
районного суду Херсонської області від
10 лютого 2014 року у цивільній справі за
поданням Відділу державної виконавчої
служби Каланчацького районного
управління юстиції Херсонської
області про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без
вилучення паспортного документу,

ВСТАНОВИЛА:

у лютому 2014 року заявник звернувся з
вказаним поданням до суду з вимогою
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документу у зв'язку
наявністю зведеного виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_2
боргу на користь КС «Центр фінансових
послуг» на загальну суму 275277,72 гривні.

Ухвалою Каланчацького районного суду
Херсонської області від 10 лютого 2014
року подання задоволено, постановлено
тимчасово обмежити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу до
повного погашення ним заборгованості.

В апеляційній скарзі на ухвалу ОСОБА_2 з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
просив її скасувати та постановити
нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні подання, оскільки він не
ухиляється від виконання обов'язку
щодо сплати боргу за виконавчим
провадженням, даний факт
підтверджується квитанціями про
сплату боргу з 2010 року по 2012 рік,
причиною несплати боргу в 2013 році стала
економічна та фінансова криза в
державі, що унеможливила здійснення
ним ефективної підприємницької
діяльності.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи учасники процесу свої
процесуальні позиції підтримали,
ОСОБА_2 пояснив, що не планує в
найближчий час виїзд за кордон, проте
така необхідність може виникнути у
разі потреби в лікуванні його членів
сім'ї, він не ухиляється від погашення
боргу. Представник Відділу державної
виконавчої служби Каланчацького
районного управління юстиції
Херсонської області вважав скаргу
такою, що задоволенню не підлягає, в
своїх поясненнях не зміг послатися на
докази ухилення ОСОБА_2 від виконання
обов'язків боржника у виконавчому
провадженні.

Заслухавши доповідача, перевіривши
ухвалу на предмет її відповідності
нормам процесуального права, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України (далі - ЦК),
відповідно до якої фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюються Законом
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон у випадку, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Саме по собі ухилення від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, рішенням іншого органу
означає з об'єктивної сторони такі
діяння боржника, які полягають у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні ним зазначених обов'язків,
особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне,
обов'язок такого доведення за
положеннями ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
лежить у даній справі на суб'єкті
подання.

Матеріали справи не містять
доказів будь-яких свідомих діянь (дій
або бездіяльності) боржника, які були б
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні при умові наявності
реальних можливостей для виконання
такого обов'язку.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
при постановленні ухвали на приведені
обставини уваги не звернув та
задовольнив подання без достатніх
правових підстав, апеляційну скаргу
слід задовольнити, ухвалу суду
скасувати з постановленням нової ували
про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Каланчацького районного суду
Херсонської області від 10 лютого 2014
року скасувати.

Відділу державної виконавчої служби
Каланчацького районного управління
юстиції Херсонської області у
задоволенні подання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _