АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1156/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/778/14
Головуючий у 1-й інстанції Водолага А.В.
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 26 грудня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Зіньківської міської ради, ОСОБА_2 про
визнання незаконним та повністю
недійсним рішення, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
частину житлового будинку, визнання
права власності на 33/50 частки
приватного житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Зіньківської міської ради,
ОСОБА_2, в якому просив:

визнати незаконним та повністю
недійсним рішення виконавчого
комітету Зіньківської міської ради
Полтавської області від 19 березня 2003
року № 112 «Про зміну частини у праві
власності на житловий будинок»;

визнати недійсним видане Зіньківською
міською радою Полтавської області
14.04.2003 року на ім'я ОСОБА_2, свідоцтво про
право власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1

Згідно уточнених позовних вимог також
просив визнати за ним право власності
на 33/50 частки приватного житлового
будинку розташованого за адресою
АДРЕСА_1 ( а.с. 128).

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що
він є єдиним спадкоємцем померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_3
Оскільки мати померла в м. Нікополь
Дніпропетровської області, то
відповідно ст. 1221 ЦК України, він
прийняв частину спадщини у вигляді
грошових заощаджень в строк
передбачений ст. 1270 ЦК України, подавши
відповідну заяву до першої
Нікопольської державної нотаріальної
контори. Інших осіб, які звернулись в
установленому законом порядку про
прийняття спадщини немає. На даний час
він отримав свідоцтво про право на
спадщину частини майна, що входить до
складу спадщини, проте не може оформити
право власності на частку приватного
житлового будинку в розмірі 33/50, що
належав на правах приватної власності
померлій матері і розташований за
адресою: АДРЕСА_1 Під час оформлення
спадщини на частку вказаного житлового
будинку, з усного повідомлення
працівників БТІ він дізнався, що видати
витяг про належність його матері 33/50
частки будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 вони не можуть, оскільки
рішенням виконавчого комітету
Зіньківської міської ради Полтавської
області від 19 березня 2003 року № 112 «Про
зміну частини у праві власності на
житловий будинок» було визнано право
власності на 1/2 частину спірного
житлового будинку за співвласником
будинку ОСОБА_2 - відповідачем по
справі. На виконання вказаного рішення
Зіньківською міською радою
Полтавської області 14.04.2003 року було
видане свідоцтво на ім'я ОСОБА_2, про
право власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1 В рішенні виконкому
вказано, що воно прийняте на підставі
того, що ОСОБА_2 прибудував до будинку
АДРЕСА_1 додаткові приміщення, в
наслідок чого ніби-то змінилась його
частка у спільному будинку. Цим
рішенням фактично змінено в сторону
зменшення до 1/2, його частка в спільній
власності будинку і неприватизованої
земельної ділянки, наданої для
обслуговування вказаного будинку.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 26 грудня 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Судові витрати по розгляду справи
покладено на позивача.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1
його оскаржив, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
його позовні вимоги задовольнити.

У запереченнях на апеляційну скаргу
Виконавчий комітет Зіньківської
міської ради Полтавської області
просить у задоволенні апеляційної
скарги відмовити. Вважає, що рішення
суду постановлено із дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду
апелянт не з'явився, надіславши заяву
про проведення розгляду справи без
його участі, просить задовольнити його
апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_2 та представника
виконавчого комітету Зіньківської
міської ради, перевіривши матеріали
справи у межах доводів апеляційної
скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права і
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок смерті.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на
праві власності належало 17/50 частин
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.
Інші 33/50 частин вказаного
домоволодіння належало ОСОБА_3.

Співвласником ОСОБА_2 було проведено
добудови, у зв'язку з чим фактично
змінилася частина у праві власності на
житловий будинок, яка на даний час
становить 1/2 частину.

Рішенням виконавчого комітету
Зіньківської міської ради Полтавської
області від 19.03.2003 року №112 оформлено
право приватної власності на 1/2 частину
житлового будинку з належними
господарськими будівлями,
розташованого по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

04.04.2003 року виконавчим комітетом
Зіньківської міської ради Полтавської
області ОСОБА_2 видано свідоцтво про
право власності на 1/2 частину житлового
будинку розташованого по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла співвласниця
спірного домоволодіння, мати позивача -
ОСОБА_3

Спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 є її
син ОСОБА_1, який прийняв частину
спадщини у вигляді грошових заощаджень
в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, місцевий суд вірно виходив з
того, що позивач не був співвласником
спірного житлового будинку по АДРЕСА_1

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Тобто, з часу відкриття спадщини вона
належить спадкоємцеві, незважаючи, що
він не був співвласником спірного
домоволодіння, і він відповідно, має
право оскаржувати рішення та дії осіб,
якими на його думку порушено його
право, а суд має перевірити
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Згідно ст.119 ЦК УРСР, в редакції 1963 року,
що діяв на час виникнення спірних
правовідносин, частки учасників у
спільній власності на будинок
підлягали відповідній зміні тільки у
тому випадку, коли учасник спільної
часткової власності на жилий будинок
збільшував в будинку за свій рахунок
корисну площу шляхом прибудови,
надбудови або перебудови, проведеної
за згодою решти учасників і в
установленому порядку.

Аналогічна норма міститься і в
Тимчасовому Положенні «Про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно» в редакції Наказу Міністерства
юстиції України, № 6/5 від 28.01.2003 року
(чинному на час виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги або заперечення
сторін, та інші обставини, що мають
значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, як на підставу своїх вимог і
заперечень,крім випадків встановлених
статтею 61 цього Кодексу

Аналізуючи матеріли справи, колегія
суддів приходить до переконання, що
ОСОБА_2 здійснював будівництво за свій
рахунок та за згодою ОСОБА_3 про що
свідчить зокрема, її заява про згоду на
перенесення входу в існуючий погріб
загального користування, у зв'язку із
прибудовою до відповідної половини
будинку.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи рішенням виконавчого комітету
Зіньківської міської ради Полтавської
області № 51 за лютий 1997 року «Про
дозвіл на добудову веранди житлового
будинку та побудову господарських
будівель на садибі АДРЕСА_1 ОСОБА_2.»
ОСОБА_2 дозволено здійснити добудову
веранди до житлового будинку та
побудувати господарський сарай ( а.с.
146).

Рішенням виконавчого комітету
Зіньківської міської ради Полтавської
області № 49 від 19 лютого 2003 року ОСОБА_2
узаконено самовільно добудову до
веранди розміром 1,50м. х 2,18м.

Вказані рішення виконавчого комітету є
чинними.

При цьому, позивач не надав суду
доказів, які б вказували, що
будівництво нових приміщень
здійснювалось ОСОБА_2 без згоди
співвласниці ОСОБА_3, як не надано
доказів на підтвердження незаконності
прийнятого виконкомом Зіньківської
міської ради рішення «Про зміну
частини у праві власності на житловий
будинок» від 19.03.2003 року про оформлення
права власності на 1/2 частину спірного
будинковолодіння за ОСОБА_2 з
послідуючою видачею відповідачу
свідоцтва про право власності на
підставі вищезазначеного рішення.

За казаних обставин, підстави для
задоволення вимог про визнання
незаконним та повністю недійсним
рішення виконавчого комітету
Зіньківської міської ради Полтавської
області від 19 березня 2003 року № 112 «Про
зміну частини у праві власності на
житловий будинок»; визнання недійсним
свідоцтва виданого Зіньківською
міською радою Полтавської області
14.04.2003 року на ім'я ОСОБА_2, про право
власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1 - відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, а саме
по собі посилання, як на одну із підстав
відмови у позові на те, що позивач не
став власником частини спірного
домоволодіння, не може бути підставою
для скасування по суті правильного
рішення суду першої інстанції, а доводи
апеляційної скарги щодо
неправильності рішення суду в цій
частині не ставлять під сумнів
правильність рішення суду першої
інстанції.

Оскільки у задоволенні позову щодо
вищевказаних вимог обґрунтовано
відмовлено, то відповідно не може бути
задоволена вимога позивача про
визнання за ним права власності на 33/50
частки приватного житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
те, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального права, не визнавши
за ним право власності на іншу 1/2
частину спірного домоволодіння, яка б
належала ОСОБА_3, як співвласниці після
перерозподілу часток, не заслуговують
на увагу, оскільки на підставі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Так, при поданні позову та його
уточненні ОСОБА_1 заявлялася вимога про
визнання за ним права власності на 33/50
частин будинку по АДРЕСА_1 вимоги про
визнання права власності на 1/2 його
частину позивачем не ставилася та він
не позбавлений можливості звернутися,
за наявності передбачених законом
підстав, із позовом про визнання за ним
права власності на ? частину спірного
домоволодіння.

Окрім того, згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Разом з тим, доказів в обґрунтування
того, що позивачу ОСОБА_1, як спадкоємцю
після померлої ОСОБА_3, здійснюються
перешкоди або нотаріусом відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на частину житлового будинку по
АДРЕСА_1 в ході розгляду справи надано
не було.

На підставі наведеного та враховуючи,
що апеляційна скарга не містить
доводів, які б були підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, яке є по суті правильним,
колегія суддів приходить до висновку,
що підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314,
319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 26 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)
Пікуль В.П.

Судді (підписи)
Бутенко С.Б.

Панченко О.О.

ВІРНО: