Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді -
Середи І.В.

при секретарі - Булгаковій Т.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду №9 в м. Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання повернути належне майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовною заявою
звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про зобов'язання повернути йому
ємкість для зберігання води об'ємом 5
куб.м.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
24 червня 1991 року він за власні кошти
купив ємкість для води об'ємом 5 куб.м.
за 120 рублів, для зберігання води під
час будівництва садового будинку. На
початку 2000 року, ОСОБА_2 попросив у
тимчасове користування ємкість
об'ємом 5 куб.м., для зберігання води під
час будівництва його садового будинку.
Після закінчення будівництва садового
будинку, на вимогу позивача повернути
його ємкість, відповідач відмовився.
Згодом позивачу стало відомо, що
ОСОБА_2 здійснив відчуження земельної
ділянки разом з садовим будинком та
його ємкістю громадянину ОСОБА_3, тому
позивач звернувся до ОСОБА_3 з
проханням повернути його ємкість, нащо
отримав категоричну відмову, а пояснив
свою відмову тим, що він придбав її
разом з земельною ділянкою та садовим
будинком. До теперішнього часу річ так
і не була повернута, що змусило
позивача звернутися до суду.

Ухвалою суду за заявою позивача
позовні вимоги до ОСОБА_3 були залишені
без розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги до ОСОБА_2 підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
заявлені вимоги не визнав, пояснив, що
купив ємкість у позивача в присутності
свідків за 100 доларів США, тому,
звичайно, продаючи свою ділянку продав
разом з нею і ємкість , а тепер через
тривалий час безпідставно вимагає її
повернення. Крім того, звернув увагу
суду на те, що встановлена на ділянці
ємкість більшого об'єму та наголосив на
тому, що представлені позивачем
квитанції можуть стосуватися ємкості,
яка встановлена у позивача на ділянці і
не відносяться до спірної ємкості.

Вислухавши позивача, відповідача,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить земельна ділянка та садовий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 за межами
населеного пункту(а.с.5)

24 червня 1991 року ОСОБА_1 за власні кошти
купив ємкість для води об'ємом 5 куб.м.
за 120 рублів, для зберігання води під
час будівництва садового будинку (а.с.6)

Згідно з копією договору
купівлі-продажу 30 листопада 2007 року
ОСОБА_2 продав свою земельну ділянку,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею - 0,059 га, ОСОБА_3.(а.с.36)

Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ч.1ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

У судовому засіданні було допитано в
якості свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6
повідомили, що в їх присутності була
розмова про купівлю продаж ємкості
років 8 тому назад. Відповідач
розрахувався з позивачем в присутності
5 чоловік у барі, давши позивачу 100
доларів за ємкість для води.

Як було судом встановлено, будь-яких
письмових угод сторони не укладали.

Згідно з вимогами ч.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою ст.206 цього Кодексу, належить
вчиняти у письмовій формі.

Нормами ст.655 ЦК України встановлено,
що за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Враховуючи вказану норму, приймаючи до
уваги вартість ємкості - 120 руб. та
неоподатковуваний мінімум станом на 2000
рік, який складав 270 грн., суд приходить
до висновку, що угода про продаж
ємкості і не вимагала письмової форми.

Доводи позивача суд оцінює критично,
оскільки лише через 13 років він
звернувся до суду з позовом до
відповідача, будь-яких угод щодо
надання відповідачу ємкості в
тимчасове користування також не було
укладено.

Оцінюючи усі докази в сукупності, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є безпідставними, оскільки
між сторонами відбулася усна угода про
купівлю-продаж ємкості, позивач
передав ємкість, а відповідач сплатив
за неї гроші у розмірі 100 доларів США,
тому підстав для задоволення вимог не
має.

Керуючись 10,11,57-59,60,209,212-215 ЦПК України,
суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до ОСОБА_2 про зобов'язання повернути
ємкість для води об'ємом 5 куб.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: