Справа № 296/5748/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

судді Адамовича О.Й.,

при секретарі Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» в особі
Житомирської філії приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
стягнення невиплаченого страхового
відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія» в особі
Житомирської філії приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежна-страхова компанія" та ОСОБА_2
про стягнення страхового
відшкодування, пені, інфляційних
нарахувань, відсотків, відшкодування
шкоди завданої в наслідок ДТП та
моральної шкоди.

Ухвалою суду від 12.02.2014року провадження
у справі в частині позову до ОСОБА_2
закрито у зв'язку з відмовою позивача
від позову.

Згідно заяви про уточнення позовних
вимог (а.с. 152-154) позивач просить суд
стягнути на її користь з Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія» в особі
Житомирської філії 26 513 грн. страхового
відшкодування, 3 117, 84 грн. пені в розмірі
подвійної ставки НБУ, 655,82 грн. - три
процента річних за прострочення
виплати страхового відшкодування та 5000
грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
16.11.2012 року о 19 год. 05 хв. в м. Житомирі на
нерегульованому перехресті
нерівнозначних доріг вул.
Шелушкова-Шевченко відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля KIA GARENS д.н. НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля SKODA FABIA
д.н. НОМЕР_2, власником якого є позивач,
під керуванням ОСОБА_3 Постановою
Корольовського районного суду м.
Житомира від 06.12.2012 року ОСОБА_2 визнано
винним у порушенні ст. 124 КУпАП.
Оскільки, цивільно-правова
відповідальність особи застрахована
за полісом АВ/3851213 від 07.07.2012 року,
ОСОБА_3 19.11.2012 року звернувся до
Житомирської філії ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія із заявою
про виплату відповідного страхового
відшкодування. Проте, ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія», станом на 18
лютого 2013 року так і не прийняла
рішення про здійснення страхового
відшкодування та його виплату. 11
квітня 2013 року позивач звернулася з
заявою до ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія», в якій
просила надати копію висновку
експертизи та повідомити про розмір та
дату повної виплати страхового
відшкодування. Однак, відповіді на
зазначену заяву не отримала.12 квітня 2013
року ПАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» перерахувала на рахунок
ОСОБА_1 22 987 грн. страхового
відшкодування. Крім того, зі звіту №6678
оцінки транспортного засобу від 30.01.2013
року вбачається, що відновлювальний
ремонт автомобіля позивачки є
недоцільним. Позивач зазначає, що
оцінка була проведена без її згоди, її
не повідомляли про оцінку її
автомобіля, вона не надавала його для
огляду оцінювачу, не була присутня при
проведенні оцінки та не була
ознайомлена із нею. Оскільки позивачу
не було відомо про те, що ремонт
автомобіля був економічно недоцільним,
остання розпочала ремонт свого
автомобіля. Згідно акту виконаних
робіт №аПІБ13030 від 25 вересня 2013 року
вартість відновлювального ремонту
автомобіля становить 55 187,00 грн. Вважає,
що страховик повинен виплатити їй
страхову виплату з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, а також
три проценти річних від прострочення
суми та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

У судовому засіданні та згідно поданої
заяви представник позивача позовні
вимоги підтримав у повному обсязі з
підстав, викладених в уточненій
позовній заяві.

Відповідач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про причини неявки суд не
повідомив.

Дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 16.11.2012 року о 19 год.05 хв.
в м. Житомирі на нерегульованому
перехресті нерівнозначних доріг вул.
Шелушкова-Шевченко, ОСОБА_2 керуючи
автомобілем KIA GARENS д.н. НОМЕР_1
рухаючись по другорядній дорозі не
надав дорогу автомобілю SKODA FABIA д.н.
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який
рухався по головній дорозі, внаслідок
чого сталось зіткнення та автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля SKODA FABIA д.н. НОМЕР_2
є ОСОБА_1 (а.с. 16).

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 06.12.2012 року у справі
№ 3-3418/12 ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно полісу АВ/3851213 від 07.07.2012року,
Житомирською філією приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежна-страхова компанія", було
застраховано цивільно-правову
відповідальність власника автомобіля
KIA GARENS д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2, страхова сума
за шкоду, заподіяну майну становить 50 000
грн., франшиза - 500 грн. (а.с.10).

ОСОБА_3 19.11.2012 року звернувся до
Житомирської філії ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" із
заявою-повідомленням про факт ДТП за
участю застрахованого транспортного
засобу (а.с. 43).

20.11.2012р. з аналогічною
заявою-повідомленням до Житомирської
філії ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" звернувся
винуватиць ДТП ОСОБА_2 (а.с. 42).

06.03.2013р. позивач звернулася до
відповідача із заявою про страхове
відшкодування (а.с. 44).

З наданої позивачем довідки з виписки з
особового рахунку вбачається, що 12.04.2013
року Житомирською філією ПАТ
"Українська пожежно-страхова компанія"
позивачу було перераховано страхову
виплату у розмірі 22987,67 грн., що також
підтвердив представник позивача в
судовому засіданні, а тому така
обставина є встановленою (а.с.17).

При розгляді справи суд виходить з
того, що договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів був укладений
ОСОБА_2 та Житомирською філією ПАТ
"Українська пожежно-страхова компанія"
07.07.2012року, тобто до внесення змін до
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" згідно Закону
України "Про внесення змін до деяких
законів України щодо обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" від 05.07.2012 року
№5090.

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №5090, норми цього
Закону не застосовуються до договорів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладених до набрання
чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем були здійсненні страхові
виплати на підставі Звіту №6678 з оцінки
транспортного засобу від 30.01.2013р.,
згідно якого було визначено, що
відновлювальний ремонт автомобіля SKODA
FABIA д.н. НОМЕР_2 є недоцільним з
економічної точки зору, а тому
автомобіль є фізично знищеним, та на
підставі звіту №7367-зал. від 18.03.2013 року
згідно якого, утилізаційна вартість
автомобіля SKODA FABIA д.н. НОМЕР_2 становить
36942,84грн.

Однак, згідно ст. 30.1. Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" в редакції чинній на момент
укладання договору страхування,
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

Тобто, для визнання автомобіля фізично
знищеним необхідно було провести
експертизу, а не оцінку транспортного
засобу, крім того, необхідно було
отримати згоду власника щодо визнання
автомобіля фізично знищеним.

В матеріалах справи відсутні відомості
щодо проведення відповідачем
експертизи та отримання згоди
власника.

Тому, судом не беруться до уваги звіти
оцінювача, оскільки вони є неналежними
доказами.

Відповідно до ст.ст.979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України,
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором. Страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків.
Інші збитки вважаються застрахованими,
якщо це встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України,
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

З матеріалів справи вбачається, що
11.04.2013р. позивач звернулася до
відповідача із заявою в якій висловила
прохання надати їй розрахунок вартості
відновлювального ремонту автомобіля з
зазначенням конкретної суми виплати (а
с.11).

Однак, будь-якої відповіді надано не
було.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем самостійно проведено
відновлювальний ремонт автомобіля SKODA
FABIA д.н. НОМЕР_2.

З акту виконаних робіт №а ПІБ 13030 від
25.09.2013р. та згідно квитанції до
прибуткового касового ордера №1 від
25.09.2013р. виданого ФОП ОСОБА_4, вартість
ремонту склала 55187грн. (а.с. 155).

З оглянутого в судовому засіданні акта
виконаних робіт №а ПІБ 13030 від 25.09.2013р.
вбачається, що позивачем було
здійснено заміну пошкоджених деталей
автомобіля, які співпадають з
переліком деталей, які підлягали
заміні та були вказані в акті огляду
пошкодженого транспортного засобу від
26.12.2012 року та в додатковому акті огляду
пошкодженого транспортного засобу від
28.12.2012року, які були складені
представниками відповідача та
позивача (а.с. 52,53).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що з відповідача на користь позивача
слід стягнути страхове відшкодування
виходячи з вартості ремонту
автомобіля, з урахуванням ліміту
відповідальності згідно договору від
07.07.2012 року, який становить 50000грн., суми
виплаченого страхового відшкодування,
яка вказана позивачем та становить
22987,67грн., та з урахуванням франшизи в
розмірі 500грн.

Таким чином, сума до стягнення
становить 26512,33грн.

Згідно ст. 36.5 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Позивачем було нараховано відповідачу
пеню в сумі 2039,69грн. за період з 12.04.2013р.
по 30.10.2013р.

Згідно п.36.2. ст.36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Як вказувалося вище, позивач
звернулася до відповідача із заявою
про страхове відшкодування 06.03.13р. Тому,
відповідач мав можливість провести
остаточний розрахунок впродовж 90 днів.
Крім того, положення статті 36 Закону,
вимагають визнання від страховика
обґрунтованості вимог заявника, а тому
лише у разі узгодження суми виплат,
страховик несе відповідальність за не
виплату відшкодування у встановлені
строки.

Оскільки, відповідач фактично визнав
та виплати лише частково розмір
страхового відшкодування, а право на
отримання іншої частини доводяться
позивачем в суді, суд вважає, позовні
вимоги щодо стягнення пені
необґрунтованими.

З цих підстав також не підлягають
задоволенню вимоги позивача щодо
стягнення річних та інфляційних
нарахувань.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Беручи до уваги, що позивачем не
доведена наявність моральних та
фізичних страждань внаслідок дій
відповідача, суд відмовляє в позові
щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідач будь-яких заперечень щодо
позову не надав, розрахунки та доводи
позивача не спростував.

Враховуючи вищевикладене, позов
підлягає задоволенню частково, у
зв'язку з чим з відповідача на користь
позивача слід стягнути 26512,33грн.
страхового відшкодування.

В задоволенні решти позову відмовити.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача пропорційно до
задоволених вимог згідно ст. 88 ЦПК
України.

На підставі ст. 30, 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст.ст.23, 979, 988, 1167, ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" в особі
Житомирської філії ПАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" на користь
ОСОБА_1 26 512,33 грн. страхового
відшкодування та 265,12грн. витрат по
сплаті судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. Й. Адамович