Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Скарлат О.І.

при секретарі
Грабовській А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
позовом про стягнення боргу за
розпискою.

Свої вимоги позивач обґрунтував
тим, що 25 лютого 2013 року він позичив
ОСОБА_3 гроші у розмірі 1800 доларів США,
що по курсу гривні до долара США,
встановленому Національним банком
України, на дату надання позики складає
14382,00 грн. Згідно розписки від 25 лютого
2013 року ОСОБА_3 зобов'язався повернути
гроші до 13 березня 2013 року. У вказаний
строк гроші не були повернуті.

На підставі викладеного позивач
просить стягнути з ОСОБА_3
заборгованість в сумі 14382,00 грн. та суму
судового збору за розгляд справи в
розмірі 229,40 грн.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 збільшила позовні
вимоги та просить стягнути з
відповідача ОСОБА_3 заборгованість
відповідно до розрахунку 1долар США=9,24
грн., що становить 16632,00 грн. на день
прийняття рішення суду та суму
судового збору за розгляд справи в
розмірі 229,40 грн.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Оскільки суд позбавлений можливості
відкласти розгляд справи на підставі
ст. 169 ЦПК України, в межах строку
встановленого ст. 157 ЦПК України, дану
справу слід розглянути у відсутності
відповідача на підставі наявних
доказів у загальному порядку.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 25
лютого 2013 року ОСОБА_4 позичив ОСОБА_3
гроші у сумі 1800,00 доларів США, а
останній зобов'язався повернути гроші
до 13 березня 2013 року, що
підтверджується розпискою.

З пояснень представника позивача
вбачається, що до теперішнього часу
відповідач суму боргу позивачу не
повернув, оскільки для огляду в
судовому засіданні представник
позивача надала саме оригінал
розписки. Термін повернення позики
минув 13 березня 2013 року. Відповідач
умови договору позики порушив, позику
не повернув.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передачі грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та умов може бути представлена
розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми або визначеної кількості грошей.

Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України,
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем( у строк та в порядку, що
встановлені договором.

До сьогоднішнього часу відповідач
ухиляється від повернення боргу, чим
порушив взяті на себе зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
позики та цивільного кодексу. Інших
актів цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач свої зобов'язання
добровільно не виконав, термін
повернення позики минув 13 березня 2013
року, відповідач умови договору позики
порушив, позику не повернув, тому суд
приходить до висновку, що сума боргу з
відповідача підлягає стягненню в
судовому порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин, позовна заява є
такою, що ґрунтується на вимогах закону
та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,60,61,212-215,218, 224-226
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за розпискою -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (індивідуальний
податковий номер НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_4 суму боргу за розпискою від 25
лютого 2013 року в сумі 1800 доларів США,
що за курсом НБУ, встановленого на день
прийняття рішення становить 16632
(шістнадцять тисяч шістсот тридцять
дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 (індивідуальний
податковий номер НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_4 судові витрати за сплату
судового збору 229,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

О.І.Скарлат