Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі ПУДАК О.П.

за участю сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Закарпаттяобленерго» про
здійснення перерахунку та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рахівського районного суду від 16 липня
2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 10.12.2012 р. звернувся до суду із
зазначеним позовом до ПАТ
«Закарпаттяобленерго», мотивуючи
наступним. Позивач на підставі
договору від 16.12.2008 р., укладеного з
відповідачем, є споживачем
електроенергії за адресою АДРЕСА_1.
Предметом договору є постачання
електроенергії з параметрами якості на
напругу 220/380 В струму 25 А. Позивач
добросовісно виконує свої обов'язки,
зокрема, забезпечує належну
експлуатацію електрообладнання,
своєчасно оплачує споживання
електроенергії. Натомість відповідач
порушує право позивача на отримання
електроенергії належної якості,
оскільки визначені договором
параметри напруги у 220 В не
дотримуються. З цього приводу позивач
неодноразово звертався письмово до
відповідача з вимогами привести
постачання електроенергії у
відповідність до вимог законодавства
та умов договору, що результату не дало.
Цим відповідач на порушення положень
ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України щодо належного
виконання зобов'язань фактично в
односторонньому порядку відмовляється
від виконання умов договору. Факти
порушення умов договору відповідачем
підтверджуються його відповідями від
22.07.2009 р., 15.03.2010 р., 25.11.2011 р. на звернення
позивача, іншими документами.
Відповідно до п. 19 договору
енергопостачальник несе
відповідальність у разі відпуску
споживачу електроенергії, параметри
якості якої знаходяться поза межами
показників, зазначених у договорі, а
саме - сплачує 25% вартості такої
електроенергії. Посилаючись на ці
обставини, на положення договору, на
норми ЦК України щодо відшкодування
збитків, завданих замовнику виконавцем
послуги, вказуючи на вину відповідача у
заподіянні збитків, а також вказуючи на
заподіяння йому бездіяльністю
відповідача моральної шкоди, розмір
компенсації якої оцінює у 1700,00 грн.,
позивач просив зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок сплати за
електроенергію з нарахуванням
повернення йому 25% вартості спожитої
електроенергії, сплаченої за період з
01.01.2009 р. по 01.12.2012 р. відповідно до п. 19
договору від 16.12.2008 р. № З-11025 і стягнути
з відповідача 1700,00 грн. в рахунок
компенсації моральної шкоди.

Рішенням Рахівського районного суду
від 16.07.2013 р. у позові відмовлено.

Позивач ставить в апеляції питання про
скасування рішення суду та задоволення
позову. На думку апелянта, суд
неправильно застосував норми
матеріального та порушив норми
процесуального права, діяв упереджено,
дав невірну оцінку доказам та не
врахував доводів позивача, які той
вважає обґрунтованими, тому висновки
суду хибні.

У письмових запереченнях на апеляцію
відповідач вказує на її
необґрунтованість, просить скаргу
відхилити, рішення суду - залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, які апеляцію підтримали,
представника відповідача Гусака С.М.,
який апеляцію не визнав, обговоривши
доводи сторін, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в сукупності,
суд приходить до наступного.

За змістом ст.ст. 9, 55 Конституції
України, ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, ратифікованої Законом України
від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1, ст. 2 ч.ч. 2, 3
ЦПК України, кожен має право на
справедливий, неупереджений розгляд
його справи незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом. Питання
про наявність у конкретного складу
суду повноважень для розгляду
цивільної справи пов'язується, крім
іншого, з вирішенням питання про відвід
складу суду, якщо такий було заявлено,
питання про відвід суд зобов'язаний
вирішити негайно та постановити з
цього приводу в нарадчій кімнаті
ухвалу у вигляді окремого
процесуального документу, що
приєднується до справи, і може
продовжити розгляд справи лише у
випадку відхилення заяви про відвід
(ст.ст. 18-20, 23-25, ст. 208 ч. 2, ст. 209ч.ч. 4, 5 ЦПК
України).

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених позивачем вимог, особа на
власний розсуд розпоряджається своїми
процесуальними правами і зобов'язана
належно довести обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, обов'язок доказування
пред'явлених вимог лежить на
позивачеві і таке не може ґрунтуватися
на припущеннях, апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції (ст.ст. 10, 11, 57-61, ст. 303 ч.
1 ЦПК України).

Пред'являючи позов, ОСОБА_1 посилався на
те, що він на підставі договору від
16.12.2008 р. № З-11025, укладеного із
відповідачем, є споживачем
електроенергії, належно виконує свої
зобов'язання, тоді як відповідач
порушує його право на отримання
електроенергії належної якості,
оскільки визначені договором
параметри напруги у 220 В не
дотримуються. Як на докази, що
підтверджують його доводи, позивач
послався, зокрема, на документи,
складені у 2009-2011 рр. Виходячи з
встановленої п. 19 договору
відповідальності енергопостачальника
у разі відпуску споживачу
електроенергії, параметри якості якої
знаходяться поза межами показників,
зазначених у договорі, а також вказуючи
на заподіяння йому бездіяльністю
відповідача моральної шкоди, розмір
компенсації якої оцінює у 1700,00 грн.,
позивач просив зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок сплати за
електроенергію з нарахуванням
повернення йому 25% вартості спожитої
електроенергії, сплаченої за період з
01.01.2009 р. по 01.12.2012 р. відповідно до п. 19
договору і стягнути з відповідача 1700,00
грн. в рахунок компенсації моральної
шкоди.

Встановлено, що ОСОБА_1 16.12.2008 р. уклав із
Відкритим акціонерним товариством
«Енергопостачальна компанія
«Закарпаттяобленерго»» (на даний час -
ПАТ «Закарпаттяобленерго») договір №
З-11025 на користування електричною
енергією за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6-8 т. 1).
Відповідно до п.п. 3, 4 договору,
параметри якості електроенергії
повинні відповідати держстандартам, у
споживача встановлені запобіжники на
напругу 220/380 В струм 24 А, а п. 19
передбачено, що енергопостачальник у
разі відпуску споживачу
електроенергії, параметри якості якої
знаходяться поза межами показників,
зазначених у договорі, сплачує 25%
вартості такої енергії.

22.07.2009 р. інженерами-інспекторами
Інспекції по режимам споживання та
реалізації електричної енергії ВАТ ЕК
«Закарпаттяобленерго» Лесьом В.В. та
Бруссом В.І. у присутності ОСОБА_1 був
складений акт обстеження
електроустановки житлового будинку в
АДРЕСА_1 (а.с. 14 т. 1), яким було
встановлено, що станом на 11 год. 10 хв.
цього дня напруга в мережі будинку
становить на фазах: А - 215 В, В - 195 В, С - 219
В при навантаженні Р - 2,6 кВт. Позивач
зробив у акті запис, яким погодився із
замірами, однак, зауважив, що додатково
звертається за проведенням добового
заміру споживання електроенергії.

З інших документів убачається, що
ОСОБА_1 неодноразово звертався до
енергопостачальника з приводу
неналежного постачання
електроенергії. Так, листом від 22.07.2009 р.
№ 01-02/327 Рахівський РЕМ ВАТ ЕК
«Закарпаттяобленерго» відповів на
звернення і зазначив, зокрема, що
пошкодження пральної машини внаслідок
подання нестандартної напруги
позивачем належно не було
підтверджено, аварійні опори лінії
електропередачі на території
дворогосподарства ОСОБА_1 замінені
22.01.2009 р., лінія 35 кВ «Рахів-Ясіня» в
районі с. Білин виведена в ремонт,
повністю обезживлена, а с. Білин
заживлено по резервній лінії 10 кВ (а.с. 13
т. 1). Листом Рахівського РЕМ від 15.03.2010 р.
№ 01-02/75 позивачу було повідомлено, що в
ІІ кварталі поточного року буде
виконана реконструкція ПЛ-0,4 кВ в с.
Білин (урочище «Росішка») від КТП-119 із
частковою заміною проводу на
ізольований з більшим перерізом та
заміною вводів у житлові будинки на
кабельні, що дасть можливість підняти
напругу та якість електроенергії до
належного рівня (а.с. 12 т. 1). Рахівський
РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» листом
від 25.11.2011 р. № 01-02/1869 повідомив ОСОБА_1,
що у поточному році РЕМ планує провести
ряд технічних заходів щодо
переключення житлових будинків
абонентів с. Білин (урочище «Росішка»)
до сусіднього трансформатора 160 кВа
КТП-120 та виконати монтаж додаткових
контурів заземлень на ПЛ-0,4 кВ, що дасть
можливість підняти рівень напруги та
якість електроенергії до належного
рівня (а.с. 10 т. 1). Однак, з факту
наявності звернень ОСОБА_1 від 16.11.2011 р.,
від 12.09.2012 р., наявності його записів від
24.01.2012 р. і від 22.05.2012 р. на попередженнях
енергопостачальника про
заборгованість із оплати за спожиту
енергію, за змістом цих документів і
записів, порушення параметрів щодо
постачання електроенергією визначеної
напруги продовжували відмічатися
позивачем, а заходи, які були зазначені
в листах, не були виконані (а.с. 9, 11 т. 1).

Інших доказів на підтвердження фактів
і доводів, якими обґрунтовувався позов
у межах періоду, коли відповідно до
правової позиції позивача мало місце
порушення його права (01.01.2009 р. - 01.12.2012
р.), у справі немає. Решта документів
(акти, матеріали замірів напруги,
листування тощо) стосуються фактів і
обставин, що мали місце після 01.12.2012 р.,
тобто, за межами заявлених позивачем
вимог, за межами періоду, визначеного
позивачем для захисту права. Ці
документи і матеріали не містять
інформації щодо предмета доказування у
межах пред'явлених вимог, а тому не є
доказами у даній справі, тоді як
позивач після пред'явлення позову
обґрунтовував свої незмінні вимоги
посиланням на ці документи, а суд
першої інстанції в основу свого
рішення про відмову в позові поклав
аналіз саме цих документів (наприклад,
Акт обстеження величини напруги від
16.01.2013 р. (а.с. 46-48 т. 1)), безпідставно
визнавши їх доказами та фактично
вийшовши за межі підстав і доводів
позову (ст. 11 ч. 1, ст. 57 ч. 1, ст. 58 ч.ч. 1, 3
ЦПК України). В той же час, доказам,
якими обґрунтовувалися вимоги
позивача в межах позову, суд оцінки не
дав.

Спірні правовідносини регулюються
нормами законодавства щодо договірних
зобов'язань та надання послуг з
електропостачання у редакції, чинній
на час виникнення відповідних
юридичних фактів. З огляду на положення
ст.ст. 11, 202, 509, 714 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4,
12, 13, ст. 16 ч. 1, ст. 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст.ст. 1, 2,
24-27 Закону України «Про
електроенергетику», п.п. 3, 37, 38, 41, 42, 45, 48
Правил користування електричною
енергією для населення, затверджених
Постановою КМ України від 26.07.1999 р. № 1357,
постачання електроенергії споживачеві
здійснюється на підставі договору,
відповідно до умов, визначених
законодавством та договором, зокрема,
енергопостачальник зобов'язаний
забезпечувати надійне постачання
електроенергії згідно з умовами
ліцензії та договору і у разі відпуску
споживачу електроенергії, параметри
якості якої знаходяться поза межами
показників, зазначених у договорі, несе
відповідальність і сплачує 25% вартості
такої енергії. Попри те, що відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання, а боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки, розмір
збитків доказується кредитором (ст. 614
ч. 2, ст. 623 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

Указаними Правилами визначено, що у
разі порушення енергопостачальником
умов договору споживач викликає
представника енергопостачальника для
складання та підписання акта-претензії
споживача, в якому зазначаються
терміни, види, відхилення показників з
надання послуг тощо; акт-претензія
складається споживачем та
представником енергопостачальника і
скріплюється їхніми підписами; у разі
неприбуття представника
енергопостачальника протягом 7 днів у
сільській місцевості споживач має
право скласти акт-претензію у
довільній формі; у разі відмови
представника енергопостачальника від
підписання акта, акт вважається
дійсним, якщо його підписали не менше
ніж три споживачі або споживач і
виборна особа будинкового, вуличного,
квартального чи іншого органу
самоврядування; акт-претензія
споживача подається
енергопостачальнику, який у
десятиденний термін усуває недоліки
або надає споживачеві обґрунтовану
відмову щодо задоволення його
претензій; у разі відмови
енергопостачальника провести
необхідні заміри параметрів якості
електричної енергії споживач має право
сам організувати проведення таких
замірів, проводити заміри параметрів
якості електроенергії може
організація, яка має відповідні
повноваження або дозволи, у цьому
випадку енергопостачальник повинен
відшкодувати витрати споживача (п.п.
49-52).

Доказування фактів і обставин, що мають
значення в справі, здійснюється шляхом
подання передусім письмових доказів
(документів), показання свідків можуть
оцінюватися в сукупності з письмовими
доказами залежно від конкретних
обставин справи, з метою перевірки
достовірності письмових доказів тощо.
Даних про дотримання споживачем вимог
Правил щодо оформлення претензії до
енергопостачальника у зв'язку з
порушенням вимог законодавства та умов
договору щодо постачання
електроенергії належної якості,
зокрема, щодо оформлення
акта-претензії за участю
енергопостачальника чи у довільній
формі у межах періоду, за який
пред'явлений позов, у справі немає.

Вимагаючи здійснення відповідачем
перерахунку сплати за електроенергію з
нарахуванням повернення 25% вартості
спожитої електроенергії, сплаченої за
період з 01.01.2009 р. по 01.12.2012 р., позивачу
належало довести факт (факти) порушення
його права протягом усього періоду, у
межах якого ставиться питання про
захист права. Крім того, оскільки
йдеться про перерахунок із поверненням
(зарахуванням у наступні платежі) 25%
раніше сплаченого, позивачу слід було
навести та підтвердити документально
відповідні розрахунки за указаний
період (сума та документальне
підтвердження сплаченого за
відповідний обсяг спожитої
електроенергії, розрахунок суми,
належної до перерахунку і т.ін.). Подані
позивачем за відповідний період
документи можуть побічно вказувати на
факти порушення енергопостачальником
умов договору щодо якості
електроенергії і можуть враховуватися
лише у сукупності з відповідними
доказами, проте, самі по собі ці
документи не є належними і допустимими
доказами (ст.ст. 58, 59 ЦПК України) щодо
зазначених фактів. У справі немає
передбачених цивільним процесуальним
законом доказів щодо порушення права
позивача за весь заявлений ним період,
як немає й документального
підтвердження сплаченого та
відповідних розрахунків.

Ставлячи питання про відшкодування
моральної шкоди, позивач залишив поза
увагою, що спір виник із договірних
правовідносин і в силу положень ст. 611 ч.
1 п. 4 ЦК України правовий наслідок
(санкція) за порушення зобов'язання у
вигляді відшкодування моральної шкоди
настає лише у випадку, якщо це
передбачено договором. Договором, з
якого виник спір, не передбачено
відповідальності енергопостачальника
у вигляді відшкодування моральної
шкоди споживачу. Отже, передбачених
законом або договором підстав для
пред'явлення вимоги про відшкодування
моральної шкоди позивач не мав,
правового обґрунтування щодо цієї
вимоги в заяві не навів, а доведеність
чи недоведеність фактів і обставин,
покладених в основу позову, значення не
має.

Під час апеляційного розгляду
встановлено, що 04.06.2013 р. позивач заявив
відвід судді Ємчуку В.Е., який розглядав
справу в суді першої інстанції (а.с. 170-172
т. 1), а 18.06.2013 р. заявив відвід повторно
(а.с. 188-190 т. 1). На а.с. 219-226 т. 1 міститься
журнал судового засідання за 16.07.2013 р., з
нього вбачається, що у цьому судовому
засіданні було оголошено заяву про
відвід судді, суддя у зв'язку з цим об
11:05:03 год. видалився в нарадчу кімнату і
об 11:23:59 год. оголосив ухвалу, вирішення
питання щодо відводу головуючому
зафіксовано в журналі один раз. У
зв'язку з тим, що ухвали суду, якою було
вирішено питання щодо відводу, в справі
не було, ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 17.12.2013 р.
справу з апеляційного розгляду було
знято і направлено до суду першої
інстанції для належного оформлення
(а.с. 111-112 т. 2).

До апеляційного суду справа
повернулася з ухвалою Рахівського
районного суду від 16.07.2013 р. (а.с. 218 «а» -
218 «б» т. 1), якою в задоволенні заяви
позивача про відвід головуючому було
відмовлено. При цьому, за змістом
ухвали було вирішено питання про
відвід, який був заявлений 04.06.2013 р.
Доказів вирішення судом першої
інстанції питання про відвід
головуючому, що був заявлений 18.06.2013 р.,
у справі немає, на стадії апеляційного
провадження цей недолік розгляду
справи в суді першої інстанції не може
бути усунений.

Таким чином, не вирішивши питання щодо
заявленого 18.06.2013 р. відводу, головуючий
Ємчук В.Е. не мав права продовжувати
розгляд справи та ухвалювати в ній
рішення, суд у цьому складі у зв'язку із
заявленим відводом фактично не вирішив
питання про наявність у нього
легітимних повноважень для розгляду
справи, чим порушив право сторін на
справедливий, неупереджений розгляд
справи безстороннім судом. Це
порушення цивільного процесуального
закону виключало можливість ухвалення
рішення в справі і в цьому розумінні
призвело до неправильного вирішення
справи, таке порушення закону є
безумовною підставою для скасування
рішення суду.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.
309 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід
задовольнити частково, рішення суду
першої інстанції слід скасувати у
зв'язку із встановленням судом та
визнанням доведеними обставин, які
знаходяться за межами підстав і
доводів позову і, відповідно,
невстановленням фактів і обставин, які
мають значення в справі, а також у
зв'язку з відсутністю легітимних
повноважень для ухвалення рішення, що в
сукупності призвело до неправильного в
процесуальному розумінні вирішення
справи. У позові належить відмовити
внаслідок його необґрунтованості та
недоведеності з підстав, установлених
під час апеляційного розгляду справи,
тому доводи відповідача про пропуск
позивачем позовної давності не
враховуються.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4,
ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, рішення Рахівського
районного суду від 16 липня 2013 р.
скасувати, у позові ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Закарпаттяобленерго» про здійснення
перерахунку та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді