311/5020/13-ц 17.03.2014
Справа
№2/311/52/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Василівський районний суд Запорізької
області

у складі: головуючого судді
Носика М.А.,

при секретареві:
Кудіновій В.І.

за участю: позивачки
ОСОБА_1

представника
позивачки адвоката ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника
відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє також в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 про
стягнення майнової та моральної шкоди,
суд,

В С Т
А Н О В И В :

У жовтні 2013 року до Василівського
районного суду Запорізької області
звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3,
який неодноразово уточнювала. В
уточненій позовній заяві зазначено, що
24 вересня 2013 року, о 09.00 год., в с. Верхня
Криниця Василівського району
Запорізької області, на вул. Східна,
недалеко від свого будинку на ОСОБА_1 та
її сина ОСОБА_5 напав собака, яка
належить ОСОБА_3 Собака вкусив дитину
за спину, а позивачку за ногу, порвав
зубами її речі - курточку, брюки, та
дитячу курточку. За що відповідач був
притягнутий до адміністративної
відповідальності шляхом накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу. Майнова шкода, у вигляді
пошкоджених речей, покупки ліків,
послуг банку, позивачці та її дитині
завдана у розмірі 1427 грн. 91 коп., а саме,
вартість пошкодженої одежі - курточки
800 грн., брюк 250 грн., дитячої куртки 250
грн., витрати на ліки 111 грн. 91 коп.,
послуги банку за сплату судового збору
16 грн. Відповідач ОСОБА_3 добровільно
відшкодував 150 грн. майнової шкоди, тому
невідшкодована сума становить 1277 грн. 91
коп.

Крім майнової, позивачці та її дитині
завдана моральна шкода у розмірі 5000
грн. Позивачка та дитина зазнали
фізичного болю та психологічне
потрясіння. Дитина стала боятися собак,
на сьогоднішній день вона перебуває
під наглядом лікарів невропатолога та
психіатра.

Крім того, позивачка просить стягнути
з відповідача понесені витрати по
сплаті судового збору у розмірі 458 грн.
80 коп. та витрати на правову допомогу у
розмірі 920 грн.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
свій позов підтримала, уточнила
позовні вимоги та суду пояснила, що
просить суд відшкодувати майнову шкоду
у розмірі 1277 грн. 91 коп., моральну шкоду
у сумі 5000 грн., яка спричинена її сину
ОСОБА_5, стягнути з відповідача витати
по сплаті судового збору у сумі 458 грн. 80
коп. та витрати на правову допомогу
адвоката у розмірі 1105 грн.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2
вважає позовні вимоги законними та
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечує та суду пояснив, що він
проживає у селі і мав собаку, яка майже
завжди була прив'язана у дворі. Інколи
відв'язувалася, однак собака не могла
покусати людину, постільки була
неагресивна. У вересні 2013 року ОСОБА_1
звинуватила, що його собака покусала
позивачку та її дитину. Він в це не
вірить, однак добровільно відшкодував
ОСОБА_1 150 грн. та вибачився. Просить суд
відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4
вважає, що відсутні підстави для
задоволення позову.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що
проживає по сусідству з позивачкою та
відповідачем. Безпосередньо очевидцем
події вона не була. Разом з тим, їй
відомо, що собака, яка належала ОСОБА_3
часто була не прив'язана і бігала по
вулиці.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона
теж проживає по сусідству з позивачкою
та відповідачем і безпосередньо
очевидцем події не була. Їй відомо, що
ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 150 грн. та
вибачився, однак ОСОБА_1 вимагала 1000
грн.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є
пенсіонеркою і проживає на одній
вулиці з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 В один із
днів, точно час події не пам`ятає,
знаходилася на подвір`ї власного
будинку і почула крик. Вона вибігла на
вулицю і побачила, що до дитини
підбігла собака, що належить ОСОБА_3 і
почала кидатись. Дитина злякалася.
Собака вкусила сина ОСОБА_1 за спину і
пошкодила куртку, у яку він був
одягнений. Чи кусала собака ОСОБА_1 - не
бачила.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він є
сусідом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Характеризує
ОСОБА_3 тільки позитивно. Собака, яка
належала ОСОБА_3, була не агресивною.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, свідків, вивчивши
письмові докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково
виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 24 вересня 2013 року,
приблизно о 09.00 годині, у с. Верхня
Криниця Василівського району
Запорізької області, на вул. Східній,
ОСОБА_3 не виконав свої обов'язки по
утриманню собаки, внаслідок чого
собака, яка належить відповідачеві,
спричинила ОСОБА_1 та її малолітньому
сину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тілесні
ушкодження.

Факт отримання тілесних ушкоджень
позивачкою ОСОБА_1 та її малолітнім
сином ОСОБА_5 внаслідок нападу на них
собаки, яка належить ОСОБА_3,
підтверджується постановою судді
Василівського районного суду
Запорізької області від 26 вересня 2013
року, якою ОСОБА_3 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.154 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення,
показаннями свідка ОСОБА_8, наданими
позивачкою медичними документами.

Відповідно до п.2 «Правил тримання
собак, котів і хижих тварин у населених
пунктах Української РСР»,
підприємства, установи, організації і
громадяни, власники собак, котів і
хижих тварин зобов'язані суворо
дотримуватися санітарно-гігієнічних
норм і правил їх отримання при умові
обов'язкового забезпечення безпеки
людей. Пунктом 20 передбачено, що за
порушення цих Правил громадянами і
службовими особами (керівники
підприємств, установ і організацій),
які є власниками собак, котів або хижих
тварин, несуть відповідальність у
встановленому порядку.

Частиною 1 та п.1) ч.2 ст.22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Як вбачається із наданих позивачкою
ОСОБА_1 записів лікарів в її медичній
карті амбулаторного хворого та
амбулаторного хворого ОСОБА_5, показань
свідка ОСОБА_8, собака, яка належить
ОСОБА_3, вкусила ОСОБА_1 за ногу та
ОСОБА_5 за спину. Пошкоджені брюки
ОСОБА_1 та дитяча курточка. Вартість
брюк 250 грн., дитячої куртки - 250 грн., що
підтверджується накладними №№1 та 2,
відповідно, від 10 березня 2013 року та 24
березня 2013 року.

Крім того, позивачка понесла витрати на
ліки на суму 111 грн. 91 коп. та послуги
банку за сплату судового збору у
розмірі 16 грн.

Всього внаслідок неправомірної
бездіяльності ОСОБА_3, який не
забезпечив безпечне для інших осіб
утримання належної йому собаки,
позивачка ОСОБА_1 понесла майнову шкоду
у розмірі 627 грн. 91 коп. (250+250+111.91+16=627.91).

Відповідач ОСОБА_3 добровільно
відшкодував ОСОБА_1 майнову шкоду у
розмірі 150 грн. Відповідно, з
відповідача на користь позивачки у
якості відшкодування майнової шкоди
суд стягує 477 грн. 91 коп. (627.91-150=477.91).

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду
доказів, що собака, яка належить ОСОБА_3,
пошкодила її курточку вартістю 800 грн.

Крім майнової шкоди, неправомірною
бездіяльністю ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1,
яка діє також в інтересах свого
малолітнього сина ОСОБА_5, заподіяна
моральна шкода.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до абз.2 п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31 березня 1995 року (в редакції Постанови
Пленуму Верховного Суду №5 від 25.05.2001)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з`ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з`ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Внаслідок нападу собаки, малолітній
ОСОБА_5 зазнав фізичного болю,
знаходиться на консультативному
спостереженні лікаря-психіатра
Василівської ЦРЛ. Тому суд приходить до
висновку, що ОСОБА_3 повинен
відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду,
заподіяну її сину.

При визначенні розміру грошової суми,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь позивачки, суд виходить з
наступного. Відповідач ОСОБА_3 вчинив
адміністративне правопорушення, не
забезпечив належне утримання собаки,
яка вкусила та злякала ОСОБА_5 Після
вчинення правопорушення ОСОБА_3
добровільно відшкодував ОСОБА_1 150 грн.
та вибачився, що підтверджується
показаннями свідка ОСОБА_7 На даний час
у ОСОБА_3 немає собаки. Позивачка ОСОБА_1
не надала суду доказів завдання
моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Виходячи з вимог розумності та
справедливості, суд вважає необхідним
відшкодувати завдану ОСОБА_5 моральну
шкоду шляхом стягнення з ОСОБА_3
грошової суми у розмірі 500 грн.

У іншій частині позовних вимог
необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру

задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається із наданих позивачкою
ОСОБА_1 квитанцій та актів виконаних
робіт, вона понесла витрати по сплаті
судового збору у розмірі 458 грн. 80 коп.
та витрати на правову допомогу у
розмірі 1105 грн. Виходячи зі змісту
позовних вимог та наданих квитанцій,
судовий збір сплачено у мінімальному
розмірі, тому суд стягує вказану суму
судового збору з відповідача на
користь позивачки. У частині витрат на
правову допомогу, суд стягує понесені
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог. Всього
позовні вимоги ОСОБА_1 складають 6277 грн.
91 коп. Задоволено позовні вимоги у
розмірі 977 грн. 91 коп. Відповідно, суд
присуджує позивачці витрати на правову
допомогу пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог - 172 грн. 16
коп.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє також в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у
сумі 477 грн. 91 коп., моральної шкоди у
сумі 500 грн., витрати по сплаті судового
збору у розмірі 458 грн. 80 коп., витрати на
правову допомогу у розмірі 172 грн. 16
коп., а всього - 1608 (одну тисячу шістсот
вісім) грн. 87 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.А.
Носик