Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2593/2014
інстанції - Клочко І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» - Храмова Ярослава
Миколайовича на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року в справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року відмовлено
у задоволенні позову ПАТ «АСК «ІНГО
Україна» до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди в порядку регресу.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає обставинам
справи, нормам матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
позивач звернувся до суду в порядку ч. 1
ст. 1191 ЦК України, тобто в порядку
регресу, а не в порядку суброгації.
Оскільки договорів про відступлення
права вимоги між власником автомобіля
«Форд», д/н НОМЕР_1, - ТОВ «Перша
лізингова компанія» та позивачем не
укладалось, відсутні також інші
підстави для заміни сторони у
зобов'язанні, передбачені ст. 512 ЦК
України, заміни сторони в зобов'язанні
в даному випадку немає, а у
правовідносинах сторін має місце
перехід права вимоги в порядку регресу,
і обчислення строку позовної давності
з моменту ДТП є безпідставним.

Про час та місце розгляду справи
позивач повідомлений в установленому
процесуальним законом порядку, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, проте свого
представника в судове засідання
апеляційного суду не направив.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2009 року
між ЗАТ «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_4
було укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів №240593059, зі строком дії до 29
жовтня 2010 року (а.с.3-4).

24 липня 2010 року в м. Києві сталася ДТП за
участю автомобіля «Хюндай», д.н.з
НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 та
застрахованого автомобіля
«Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_4 (а.с.5).

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2010 року
ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6).

У звіті про оцінку вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу, зазначено, що матеріальний
збиток, який заподіяний власнику
автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_3,
складає: 82 515,59 грн. (а.с.7-9).

На підставі заяви ОСОБА_4 на виплату
страхового відшкодування від 16 серпня
2010 року, рахунку-фактури №00001001/1 від 16
серпня 2010 року та страхового акту №53603
від 25 серпня 2010 року позивачем було
виплачено страхове відшкодування, що
підтверджується платіжним дорученням
від 03 вересня 2010 року (а.с 21,25,26).

9 жовтня 2013 року ПАТ «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
звернулося до суду з даним позовом. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
укладеного договору майнового
страхування він виплатив ОСОБА_4
страхове відшкодування у розмірі 74 414,75
грн. Цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_3 на момент ДТП була
застрахована ТДВ «СК «Проксіма» з
лімітом відповідальності за шкоду
завдану майну третіх осіб 24 990 грн,
враховуючи франшизу 510 грн. Просив
стягнути з відповідача в порядку
регресу різницю між фактично завданою
шкодою і страховим відшкодуванням, що
має бути виплачено ТДВ «СК «Проксіма», -
49 424,75 грн. (74 414,75 грн. - 24 990 грн,= 49 424,75
грн.)

Відповідач позов не визнала, її
представником була подана заява про
застосування строків позовної
давності до вимог позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем без поважних причин
пропущений строк позовної давності, що
відповідно до ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у позові.

При цьому судом встановив, що
правовідносини сторін регулюються ст.
993 ЦК України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», у даному випадку має
місце суброгація, отже перебіг строку
позовної давності починається з
моменту завдання шкоди - з 24 липня 2010
року.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд повинен був керуватись при
вирішенні спору ст. 1191 ЦК України,
оскільки у позовній заяві зазначено, що
позов заявлений про відшкодування
шкоди в порядку регресу, отже строк
позовної давності повинен був
обчислюватись з моменту виплати
позивачем страхового відшкодування,
судова колегія відхиляє, зважаючи на
те, що відповідно до ст. 214 ч. 1 п. 4 ЦК
України питання про те, яка правова
норма підлягає застосуванню до
правовідносин сторін судового спору
вирішується судом. Норми
матеріального права до правовідносин
сторін даного спору судом застосовано
вірно.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відсутні договори про відступлення
права вимоги між позивачем і
страхувальником ОСОБА_4, та відсутні
підстави, передбачені ст. 512 ЦК України,
для заміни сторони у зобов'язанні, отже
відсутня суброгація, судова колегія
відхиляє, зважаючи на те, що ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування» визначено, що право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
переходить до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу скаргою
представника Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» - Храмова
Ярослава Миколайовича відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: