Єдиний унікальний номер 270/3511/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2786/2014
Головуючий в 1 інстанції Неженцева О.В.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів
Биліни Т.І., Хейло Я.В.,

при секретарі
Мишко Д.О.,

за участю

представника позивача
Єпікової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди, завданої
злочином, за апеляційною скаргою
позивача Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 20 січня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 20 січня 2014 року відмовлено
у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства (далі ПАТ)
«Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди у сумі 147
607,67 грн.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог і стягнення з
відповідачки матеріальної шкоди у сумі
147 607,67 грн. Апелянт зазначає, що факт
спричинення злочинними діями
відповідачки ОСОБА_3 матеріальної
шкоди позивачу підтверджено вироком
суду, що набув чинності, та іншими
доказами, які не були прийняті судом
першої інстанції до уваги.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
Єпікова С.В. підтримала доводи
апеляційної скарги і просила її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилася, про
час та місце судового розгляду
повідомлена належним чином, причини
неявки суду не повідомила і відповідно
до частини 2 ст. 77 ЦПК України
вважається, що вона не з'явилася у
судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь
банку суму матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, яка складається з
суми заборгованості за кредитними
договорами, укладеними між банком та
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 визнавалась судом винуватою у
вчиненні підробки документів - довідок
про доходи, та надання їх ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на
підставі яких у подальшому між банком
та цими особами укладені відповідні
кредитні договори, а тому відсутні
підстави для стягнення згідно з
положеннями ст. 1166 ЦК України
матеріальної шкоди з відповідачки,
оскільки позивачем не доведено факту
спричинення діями ОСОБА_3 банку
вказаної шкоди. Між банком та
позичальниками виникли договірні
відносини і права позивача захищені
умовами кредитних договорів.

Такий висновок суду першої інстанції
апеляційний суд визнає правильним,
таким, що відповідає встановленим у
справі обставинам та вимогам закону.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк чи інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику в розмірі і на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити проценти. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено і
це вбачається з матеріалів справи, що в
квітні-травні 2007 року між ОСОБА_9,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
позивачем укладені кредитні договори,
згідно з умовами яких банк надав
вказаним особам у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості та платності
кредитні ресурси, які боржники
зобов'язалися погашати відповідно до
графіку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
у зв'язку з укладеними вищевказаними
кредитними договорами між банком та
ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
виникли кредитні правовідносини,
зобов'язання по яким позичальники
повинні виконувати відповідно до
положень ЦК України.

Банк узяті на себе зобов'язання за
умовами укладених кредитних договорів
виконав у повному обсязі та виплатив
позичальникам - ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суми кредитів. Проте
позичальники умови кредитних
договорів не виконали.

Так, позичальники ОСОБА_9 та ОСОБА_7
умови укладених ними договорів,
відповідно № 1946Р від 25 квітня 2007 року
та № 1871Р від 23 квітня 2007 року, не
виконали, що встановлено відповідно
рішеннями Кіровського районного суду
міста Макіївки від 21 січня 2010 року та
Гірницького районного суду міста
Макіївки від 02 лютого 2009 року, згідно
яких у судовому порядку розірвано
укладені кредитні договори між банком
та ОСОБА_10, ОСОБА_11 та з позичальників -
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь банку
стягнуто нараховану заборгованість
відповідно до умов укладених кредитних
договорів. Вказані рішення судів
набули чинності.

Згідно з вироком Центрально-Міського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 30 жовтня 2012 року,
який набув чинності 15 листопада 2012
року, ОСОБА_3, визнано винною у вчиненні
злочинів, передбачених частиною 2
статті 358 КК України та частиною 3
статті 358 КК України, та засуджено за
сукупністю злочинів до покарання у
вигляді 2 (двох) років позбавлення волі,
з встановленням на підставі статей 75,76
КК України випробувального строку на 2
роки.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 28 травня 2013 року вирок
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 30
жовтня 2012 року відносно ОСОБА_3 в
частині цивільного позову скасовано та
справу надіслано на новий судовий
розгляд у порядку цивільного
судочинства.

Із мотивувальної частини вироку
вбачається, що ОСОБА_3, визнано винною у
підробці документів - довідок про
доходи, та надання їх ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6. ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на підставі
яких у подальшому між банком та цими
особами укладені відповідні кредитні
договори: № 1946Р від 25 квітня 2007 року, №
2507Р від 25 травня 2007 року, № 2508Р від 25
травня 2007 року, № 1871Р від 23 квітня 2007
року та № 1872Р від 23 квітня 2007 року.

Доводи апелянта про те, що саме на
підставі вказаного вироку суду ОСОБА_3,
як це передбачено положеннями статті 61
ЦПК України, зобов'язана відшкодувати
завдану банку матеріальну шкоду у
розмірі 147 607 грн. 67 коп. оскільки
позичальниками - ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не повернуті кошти за
умовами укладених кредитних договорів,
є необгрунтованими.

Відповідно до положень частини 4 статті
61 ЦПК України вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення є
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанова суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
необгрунтованість та незаконність
вимог позивача до ОСОБА_3 щодо
стягнення з неї матеріальної шкоди у
розмірі 147 607 грн. 67 коп. внаслідок
невиконання ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умов укладених саме
цими особами з банком відповідних
кредитних договорів: № 1946Р від 25 квітня
2007 року. № 2507Р від 25 травня 2007 року. №
2508Р від 25 травня 2007 року. № 1871Р від 23
квітня 2007 року та № 1872Р від 23 квітня 2007
року, оскільки за умовами вказаних
кредитних договорів гроші отримані
саме позичальниками - ОСОБА_9 ОСОБА_5.
ОСОБА_6. ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які і брали на
себе зобов'язання в обумовлені строки
повернути грошові кошти (кредит) та
сплатити обумовлені комісію, відсотки,
пеню. Кредитні договори не визнані у
встановленому законом порядку
недійсними, тому позивач - банк не
позбавлений можливості у
встановленому законом порядку
захистити свої права, у разі їх
порушення, шляхом пред'явлення
позовних вимог безпосередньо до
сторони по цим договорам, а саме
позичальникам - ОСОБА_9, ОСОБА_5. ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги позивача
щодо порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, не врахування вироку суду, який
підтверджує вину відповідачки в
спричиненні матеріальної шкоди,
апеляційний суд визнає безпідставними
і такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Апеляційний суд визнає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна правова
оцінка, в судовому рішенні повно
відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Наведені в апеляційній скарзі позивача
доводи є необґрунтованими і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
20 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
О.М. Пономарьова

Судді:
Т.І. Биліна

Я.В. Хейло