Справа № 362/3951/13-ц Головуючий у І
інстанції Жук М.В.Провадження №
22-ц/780/2021/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

при секретарі Ромашині І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 23 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Крушинська сільська рада
Васильківського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,-

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_2, третя особа
Крушинська сільська рада
Васильківського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Позов мотивував тим, що згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 3449613 він є
власником земельної ділянки площею 0,15
га, розташованої по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :02:0053.

Ця земельна ділянка є крайня по
АДРЕСА_1, між дорогою та цією земельною
ділянкою знаходилася земельна ділянка,
якою його родина фактично
користувалася більше 15 років (випасала
худобу, заготовляла сіно, викошувала на
ній бур'ян, вирубувала деревні зарослі),
тому 7 жовтня 2008 року позивач звернувся
до Крушинської сільської ради
Васильківського району Київської
області із заявою про надання дозволу
на приватизацію суміжної земельної
ділянки.

Рішенням Крушинської сільської ради
Васильківського району Київської
області № 280 від 20 листопада 2008 року
йому надано право на приватизацію
земельної ділянки площею 0,15 га.

Проте передану відповідно до цього
рішенням сільської ради земельну
ділянку самовільно зайняв ОСОБА_2,
побудувавши на ній будинок та
огородивши його парканом.

У листопаді 2013 року ОСОБА_1, подав заяву
про уточнення позовних вимог та просив
суд постановити рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_2 за власний рахунок
знести житловий будинок, господарські
будівлі та паркан і повернути позивачу
його земельну ділянку по АДРЕСА_1 у
придатному для використання за
цільовим призначенням стані, як особа,
яка самовільно зайняла земельну
ділянку.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2014 року у позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Крушинська сільська рада
Васильківського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
суд скасувати рішення суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, осіб які з`явилися
на розгляд вказаної справи,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апелянта, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 серпня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
звернулися із заявами про надання
ОСОБА_1 дозволу на приватизацію
земельної ділянки розміром 15 соток із
городу ОСОБА_3 (а.с. 73, 74).

Рішенням Крушинської сільської ради
Васильківського району Київської
області № 255 від 20 серпня 2008 року
передано ОСОБА_1 безоплатно у приватну
власність земельну ділянку розміром 0,15
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, розташованого у с.
Крушинка по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

На підставі цього рішення сільської
ради ОСОБА_1 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 349613 площею 0.15 га по АДРЕСА_1.
кадастровий № :02:028:053 (а.с. 9).

Рішенням Крушинської сільської ради
Васильківського району Київської
області № 280 від 20 листопада 2008 року
надано дозвіл на приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,15 га
для ОСГ в с. Крушинка, вул. Удодівська
(а.с. 8).

Зі змісту листа Крушинівської
сільської ради Васильківського району
Київської області № 23974 від 19 листопада
2013 року вбачається, що документи на
підставі яких приймалося рішення № 280
від 20 листопада 2008 року, чи які свідчать
про місце розташування цієї земельної
ділянки, а також документи які свідчать
про користування ОСОБА_1 земельною
ділянкою переданою цим рішенням та
земельно-шнурова книга в сільській
раді відсутні (а.с. 64).

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії НЖ
№ 0 ОСОБА_2 на підставі рішення
Крушинської сільської ради
Василькінсікої району Київської
області № 303 від 23 грудня 2005 року є
власником земельної ділянки площею 0,20
га, розташованої по АДРЕСА_1,
кадастровий № :02:027:0026 (а.с. 10, 43).
Межі цієї земельної ділянки погоджені
актом встановлення на місцевості та
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки (а.с. 49).

За цією адресою ОСОБА_2, як замовником,
розпочато будівництво індивідуального
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами про що свідчить
декларація про початок будівельних
робіт Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Київській області від 16 серпня 2012 року
(а.с. 40-42).

Оскільки суду не були надані докази
перебування у позивача на праві
власності чи користуванні спірної
земельної ділянки, а відповідач надав
документ, який засвідчує його право
власності на земельну ділянку, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про безпідставність
вимог позивача.

Відповідно до вимог ст. 14 Конституції
України право власності на землю
гарантується, це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Згідно ст. 125 ЗК України встановлено, що
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документу, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, а згідно
ст. 126 ЗК України встановлено, що право
власності на земельну ділянку
посвідчується державними актами.

Статтею 152 ЗК України визначено,
способи захисту прав на земельні
ділянки, зокрема ч.2 передбачено
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Суд першої дійшов до правильного
висновку не прийнявши посилання
позивача на рішення Крушинської
сільської ради Васильківської району
Київської області № 280 від 20 листопада
2008 року як доказ наявності у нього
права на земельну ділянку, так як в
указаному рішенні не було зазначено
конкретної адреси земельної ділянки, а
було вказано лише її площу.

Посилання у скарзі на ту обставину, що
відповідач приватизував виділену йому
(позивачу) земельну ділянку, не можуть
бути враховані, оскільки таких доказів
суду не було надано.

Колегія суддів вважає, що вказане
рішення суду ухвалене на підставі
наданих сторонами та досліджених судом
доказів, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального
законодавства, тому підстав для його
скасування не має.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б спростовували висновки суду, тому
є необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315
ЦПК України, ст.ст. 14, 41 Конституції
України, ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді