Справа № 465/6687/13
Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра
Провадження № 22-ц/783/1805/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.,

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Олексіва О.А.,

з участю:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 13 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа - П'ята Львівська
державна нотаріальна контора про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 13 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову
шляхом зняття арешт у в вул. Дорошенка в
м.Львові, будинку АДРЕСА_2, квартири
АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржив представник
позивача - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, необґрунтованість,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Зазначає, що не знаючи про смерть
батька та не отримавши повідомлення
від нотаріуса, неповідомлення іншими
спадкоємцями держнотконтору про
існування ще одного спадкоємця першої
черги за законом, він з об'єктивних
причин не мав можливості заявити про
намір прийняти спадщину, яка
відкрилась по смерті його батька, у
терміни встановлені чинним
законодавством та пропустив строк для
прийняття спадщини з поважних причин.
Вважає, що однією з поважних причин
пропуску строку прийняття спадщини є
велика відстань між місцем постійного
проживання спадкоємців і місцем
знаходження спадкового майна.

Відповідачі і третя особа належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, що стверджується
наявними у справі рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (т.2 а.с. 70-72), від п'ятої
Львівської держнотконтори поступила
заява про розгляд справи за
відсутності представника, заяву ОСОБА_4
про відкладення розгляду справи,
колегія суддів визнала
необгрунтованою.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
карги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Матеріалами справи установлено, що
позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином і
спадкоємцем першої черги за законом
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8.
Позивач у 2007 році переїхав на постійне
проживання до матері в м.Донецьк, на
день смерті батька був повнолітнім, із
заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не звертався. До
суду із зазначеним позовом звернувся 26
грудня 2011 року через представника,
доводи на підтвердження позовних вимог
зводяться до того, що інші спадкоємці
не надали нотаріальній конторі
інформацію про всіх спадкоємців першої
черги за законом, вважає, що вони умисно
приховали таку інформацію з метою
збільшити свої частки у спадковому
майні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач пропустив шестимісячний строк
для подання заяви про прийняття
спадщини без поважних причин, а
наведені ним обставини не є
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами, які перешкодили йому у
встановлений законом строк звернутися
із заявою про прийняття спадщини.

З висновками районного суду слід
погодитися, оскільки вони ґрунтуються
на наявних у справі доказах,
відповідають нормами права.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач обґрунтовував
свої вимоги тим, що він проживав в іншій
місцевості, не мав змоги підтримувати
контакт з батьком, з ним не спілкувався
з незалежних від нього причин. Про
смерть батька він не знав, інші
спадкоємці про це його не повідомляли,
а при зверненні до нотаріальної
контори не повідомили, що і він є
спадкоємцем першої черги за законом.
Вважає, що останні умисно приховали ці
відомості про нього, з метою збільшити
свої частки у спадковому майні. Тому не
мав змоги заявити про намір прийняти
спадщину у встановлений законом строк,
пропущення якого вважає з поважних
причин.

Проте обставини позовних вимог ОСОБА_2
і доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу і не можуть
слугувати підставами для задоволення
його позовних вимог.

Відповідно з положеннями ст.ст. 1269 ч.1,
1270 ч.1 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

У відповідності з ст. 1272 ЦК України,
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Ураховуючи наведені норми права, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, закон
гарантує йому право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку для подання такої
заяви.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.п.2.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 4 «Про
судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання
визначення особі додаткового строку
для прийняття спадщини, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому,
необхідно керуватися тим, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте обставини, якими позивач
обґрунтовував свої вимоги, не є такими.

Проживання в різних населених пунктах,
не підтримання стосунків з батьком
взагалі, необізнаність про смерть
батька, неповідомлення іншими
спадкоємцями про наявність ще одного
спадкоємця першої черги за законом і
приховання на думку позивача такого
факту не є об'єктивними, непереборними,
істотними труднощами, які перешкоджали
позивачу у встановлений законом строк
звернутися із заявою про прийняття
спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК
України.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що строк для
прийняття спадщини позивачем
пропущений без поважних причин.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають матеріалам
справи і вимогам закону.

Таким чином, право на спадкування
перейшло до відповідачів відповідно до
вимог закону.

У відповідності з положеннями ч.6 ст.154
ЦПК України, якщо у задоволенні позову
було відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Пороте
суд може одночасно з ухвалення
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

З врахуванням наведеного, доводи
апеляційної скарги не заслуговують на
увагу, оскільки висновків суду не
спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оціни в обставини у справі, подані
сторонами докази та правильно визначив
характер спірних правовідносин,
рішення відповідає вимогам закону і
забраним по справі доказам.

Апелянтом не подано належних і
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції, які б
мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушень
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення відповідно до ст. 309
ЦПК України.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 13 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.