Справа № 199/8204/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

за участі секретаря Голубніченко В.О.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи -
Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Амур-Нижньодніпровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду із даним позовом, в його
обґрунтування посилаючись на те, що 15
жовтня 2011 року між позивачем ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 був укладений договір позики,
відповідно до якого ОСОБА_2 надав
ОСОБА_4 позику у розмірі 360 000 грн.

У забезпечення виконання зобов'язань 15
жовтня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки,
відповідно до умов якого позивач
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме домоволодіння АДРЕСА_1,
розташоване на земельній ділянці
площею 458 кв.м.

03 січня 2013 року на підставі заяви
відповідача, приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено
виконавчий напис, який зареєстрований
в реєстрі під № 57, на виконання якого
відділом виконавчої служби відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого документа.

Позивач вважає, що договір позики від 15
жовтня 2011 року та договір іпотеки
укладений 15 жовтня 2011 року мають бути
визнані недійсними з моменту їх
укладання, оскільки вказані договори
нею укладалися під впливом обману, про
передачу грошових коштів вона розписку
не писала. Виконавчий напис від 03 січня
2013 року має бути визнано таким, що не
підлягає виконанню, оскільки її син
ОСОБА_6, який був притягнутий
правоохоронними органами до
кримінальної відповідальності за
вчинення злочинів пов'язаних з
незаконним заволодінням майном
громадян шляхом обману та зловживання
довірою, якому вона повністю довіряла у
2011 році та погодилася поїхати до
нотаріуса ОСОБА_5 15.10.2011 року де і
підписала документи зі змістом яких її
ні хто не ознайомив. Також зазначила, що
при підписанні договорів ОСОБА_2 у
нотаріуса не було. Таким чином
позивачка просить визнати договір
позики та договір іпотеки укладені 15
жовтня 2011 року недійсними з моменту їх
укладення та визнати виконавчий напис
від 03 січня 2013 року таким,що не підлягає
виконанню.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилася, повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити, надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечував, оскільки
вважає, що договір позики, договір
іпотеки та виконавчий напис вчинені
відповідно до норм чинного
законодавства. Крім іншого зазначив, що
грошові кошти в розмірі 360 000 грн. у
нього просив син ОСОБА_4 - ОСОБА_6 З самою
ОСОБА_4 відповідач зустрівся перший і
останній раз у нотаріуса 15 жовтня 2011
року. Всі переговори щодо договорів
позики та іпотеки ним велися саме з
ОСОБА_6 Грошові кошти він передавав
ОСОБА_6 перед підписанням договору в
доларах США.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні пояснила, що при
укладенні договору позики, договору
іпотеки не було порушень вимог
законодавства, та при вчиненні
нотаріального напису нотаріус діяв
відповідно до норм чинного
законодавства, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Третя особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явилась, про місце, дату
та час судового розгляду справи була
сповіщена належним чином, про причини
неявки до суду не сповістила.

Представник третьої особи -
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, про місце, дату та час
судового розгляду справи був
сповіщений належним чином, про причини
неявки до суду не сповістив.

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2011 року
між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем
ОСОБА_2 укладено договір позики,
відповідно до тексту якого ОСОБА_2
надав ОСОБА_4 позику в розмірі 360 000 грн.

У забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики 15 жовтня 2011 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір
іпотеки, відповідно до умов якого
позивач передав в іпотеку нерухоме
майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1,
розташоване на земельній ділянці
площею 458 кв.м., що передбачено п. 2
договором іпотеки від 15 жовтня 2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1
- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, згідно зі
змістом яких зміст правочину не має
суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного судочинства, а також
моральним засадам суспільства, особа,
яка вчиняє правочин повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним, правочин, що
вчиняється батьками не може суперечити
правам та інтересам їх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей;
недійсним також є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню, або
якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин,
вчинений особою проти її справжньої
волі внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного тиску з боку
другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.20 своєї постанови № 9 від
06.11.2009 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
особи в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину.

Судом встановлено та визнається
сторонами, що всі перемови щодо надання
позики, її розміру та строків
повернення велися саме з ОСОБА_6 Крім
того, як зазначив в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 жодних перемов з
ОСОБА_4 з приводу надання позики та
укладення договорів позики та іпотеки
у нього не було, жодних претензій до
ОСОБА_4 він не мав, всі переговори
велися саме з ОСОБА_6, йому же
передавалися і грошові кошти.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач ОСОБА_4, будучі людиною
похилого віку, довіряла синові, а
відтак була введена в оману останнім та
ОСОБА_2 щодо укладених договорів позики
та іпотеки.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про задоволення позову в
частині визнання недійсним з моменту
укладення договору позики від 15 жовтня
2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2887 та
визнання недійсним з моменту укладення
договору іпотеки від 15 жовтня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2888.

03 січня 2013 року на підставі заяви
відповідача ОСОБА_2, приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
вчинено виконавчий напис, який
зареєстрований в реєстрі під №57.

Оскільки суд дійшов висновку щодо
недійсності договорів позики та
іпотеки, то і виконавчий напис вчинений
на підставі цих договорів слід визнати
таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України слід стягнути з ОСОБА_2, на
користь ОСОБА_4, понесені нею судові
витрати у вигляді сплаченого судового
збору в розмірі 344 грн. 13 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218,
222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи -
Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Амур-Нижньодніпровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати недійсним з моменту укладення
договір позики від 15 жовтня 2011 року,
укладений між ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, та
ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2887.

Визнати недійсним з моменту укладення
договір іпотеки від 15 жовтня 2011 року,
укладений між ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, та
ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2888.

Визнати таким, що не підлягає виконанню
вчинений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 03 січня 2013
року, реєстраційний №57, виконавчий
напис про звернення стягнення на майно
- домоволодіння №34 по вулиці
Прянишникова в місті Дніпропетровську,
яке належить на праві власності ОСОБА_4
в рахунок заборгованості, яка виникла
за укладеним нею з ОСОБА_2 договором
позики від 15 жовтня 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, понесені
нею судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в розмірі 344
(триста сорок чотири) грн. 13 коп.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 23 грудня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець