Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/639/14Головуючий у 1-й
інстанції Мінгазов Р.В. Суддя-доповідач
18 березня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 09 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди від злочину, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, якій у
подальшому уточнив (а.с. 22 - 24) та в якому
просив стягнути з відповідача на його
користь 10 646,0 грн. матеріальної шкоди, у
відшкодування моральної шкоди 60 000,0
грн., а також понесені ним витрати на
правову допомогу в сумі 5 000,0 грн.

В обґрунтування свого позову позивач
зазначав, що зазначена шкода йому
завдана відповідачем внаслідок
скоєння злочину, передбаченого ст. 286 ч.
2 КК України (дорожньо-транспортна
пригода - надалі ДТП, в якій він, як
пасажир відповідача, отримав тяжкі та
середньої тяжкості тілесні
ушкодження), переніс операцію, проходив
лікування у невропатолога за місцем
проживання, отримав направлення на ВКК
для вирішення питання про встановлення
групи інвалідності, проте інвалідність
досі не оформлював.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 09 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди від злочину задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 майнову шкоду
в розмірі 10 646,0 грн., а також моральну
шкоду, в розмірі 30 000,0 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, на користь держави судовий збір
в розмірі 406,46 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, відповідач
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просив рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити частково лише в
частині моральної шкоди на суму 2 000, 0
грн.

29.01.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційному
суду доповнення та зміни до
апеляційної скарги, в яких просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити частково лише в
частині моральної шкоди на суму 10 000, 0
грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 30.01.2014 року доповнення та
зміни до апеляційної скарги ОСОБА_2 від
29.01.2014 року були повернути апелянту
через пропуск строку для їх подачі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
розгляді справи, дослідивши доводи
апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів апеляційного
суду дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що задовольняючи позов
ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції
керувався ст. ст. 10, 11, 60-61, 88, 212 - 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року № 6 (із
змінами) "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", постановою
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 (із змінами і
доповненнями) "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" та виходив із
доведеності та обґрунтованості
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 у цій
справі на суму майнової шкоди в розмірі
10 646,0 грн., а також моральної шкоди в
розмірі 30 000,0 грн.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про
зміну рішення суду першої інстанції у
випадку, якщо помилки у неправильно
прийнятому рішенні можливо усунути без
його скасування, не змінюючи суть
рішення і вони стосуються окремих його
частин, зокрема у разі виправлення
помилок суду першої інстанції щодо
розміру суми, що підлягає стягненню.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що ОСОБА_2 за
вироком Запорізького районного суду
Запорізької області від 05.12.2012 року
визнаний винним у кримінальній справі
за обвинуваченням останнього у скоєні
необережного злочину, передбаченому
ст. 286 ч. 2 КК України. При цьому,
встановлено, що на час скоєння злочину
ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного
сп'яніння.

Потерпілим у даній кримінальній справі
є ОСОБА_3, якій у ДТП отримав тяжкі
тілесні ушкодження з ознаками
небезпечності для життя в момент
спричинення, та ушкодження середньої
тяжкості які потягнули за собою
тривалий розлад здоров'я.

Лікування у період з 10.08.2012 року по
12.09.2012 року у КУ «МКЛЕШМД м. Запоріжжя»
ОСОБА_3 отримав на безоплатній основі
(а.с.107-109). Тому, за вищезазначеним
вироком суду за позовом прокурора на
користь зазначеної лікарні з ОСОБА_2
було стягнуто 9 414,65 грн. (а.с.8).

Цивільний позов ОСОБА_3 у даній
кримінальній справі не заявлявся і
судом не розглядався.

Вищезазначений вирок суду набрав
законної сили, а тому встановлені цим
вироком обставини не підлягають
доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 3 ЦПК
України.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, згідно із випискою
відділення нейрохірургії КУ «Міська
клінічна лікарня екстреної та швидкої
медичної допомоги м. Запоріжжя» №13061 із
історії хвороби ОСОБА_3 (копія а.с.4),
останній поступив до відділення 10.08.2012
року з діагнозом: тяжка
краніоспинальна травма;
компресійно-відламковий перелом тіла
Th9 хребця; струс головного мозку;
алкогольне сп'яніння; перелом шійки
лопатки справа; ; 10.08.2012 року проведена
операція із застосуванням системи
«ХІА»; виписаний 12.09.2012 року під нагляд
невропатолога поліклініки за місцем
проживання.

Відповідно до передопераційного
епікризу (а.с. 41), складеного лікарем
Дейніченко К.Ю. та завідуючим
відділенням Дайніченко Ю.К., враховуючи
наявність у хворого ОСОБА_3 перелому з
пошкодженням спинного мозку, вторинних
геодинамічних порушень спінального
кровопостачання хворому показано
проведення оперативного втручання:
декомпресивно - стабілізуюча операція.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив, що ОСОБА_3 діями
ОСОБА_2 завдані майнова та моральна
шкода.

Проте, визначаючи розмір відшкодування
майнової шкоди ОСОБА_3, завданої
злочином ОСОБА_2 у сумі 10 646,0 грн., суд
першої інстанції помилково врахував
квитанцію № 507 від 23.11.2011 року на суму
450,0 грн. (копія а.с.29) про оплату ОСОБА_3
комп'ютерної томографії поперекового
відділу хребта, яка не має ніякого
відношення до тілесних ушкоджень
ОСОБА_3, отриманих у ДТП 10.08.2012 року.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
підлягає стягненню зменшений розмір
майнової шкоди без урахування витрат
вищезазначеної квитанції, а саме у сумі
10 196,0 грн.

Розрахунок: 9 600,0 грн. (понесені ОСОБА_3
витрати на придбання системи ХІА
транспедікулярної стабілізації Д8-Д10
хребців для вживлення ОСОБА_3 в ході
операції титанового диску, квитанція №
7332.173.1 від 13.08.2012 року на зазначену суму,
копія а.с. 30, оскільки, згідно із
інформаційним листом КУ «МКЛЕШМД м.
Запоріжжя» від 05.11.2013 року №1277/01-8 (а.с.107)
придбання зазначеної системи
здійснювалось за рахунок ОСОБА_3), + 96,0
грн. (понесені ОСОБА_3 витрати на оплату
комісії банку за проведення оплати за
придбання зазначеної системи,
квитанція №7332.173.2 від 13.08.2012 року, копія
а.с.30) +500,0 грн. (понесені ОСОБА_3 витрати
на оплату комп'ютерної томографії
грудного відділу хребта, квитанція №492
від 12.11.2012 року на зазначену суму, копія
а.с.29), так як після виписки із КУ
«МКЛЕШМД м. Запоріжжя» ОСОБА_3
продовжував надглядатись у
невропатолога за місцем проживання та
останній направляв його на зазначену
комп'ютерну томографію хребта з метою
контролю наслідків проведеної ОСОБА_3
операції щодо вживлення титанових
дисків).

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди ОСОБА_3, завданої
злочином ОСОБА_2 10.08.2012 року (ДТП) у сумі
30 000,0 грн., суд першої інстанції лише
частково врахував вимоги розумності і
справедливості, передбачені ч. 3 ст. 23 ЦК
України; не врахував поведінку самого
потерпілого ОСОБА_3, якій також
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, сідаючи до автомобіля
відповідача, бачив, що останній також
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння; та того, що має місце
необережна форма вини ОСОБА_2 щодо
наслідків злочину - тілесних ушкоджень
ОСОБА_3, а тому розмір відшкодування
підлягає зменшенню до 10 000,0 грн.

Решта рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

Оскільки, в решті позовні вимоги
позивача ОСОБА_3 є недоведеними та не
ґрунтуються на законі, у тому числі
щодо стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу в розмірі 5 000,0 грн.

При вищевикладених обставинах, рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 09 грудня 2013
року у цій справі слід змінити в
частині, зменшивши розмір задоволених
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 щодо
стягнення майнової шкоди з « 10 646,0 грн.»
до « 10 196,0 грн.», щодо стягнення
моральної шкоди з « 30 000,0 грн.» до « 10 000,0
грн.».

Крім того, зменшенню підлягає сума
судового збору з відповідача на
користь держави з « 406,46 грн.» до « 344,10
грн.» (розрахунок: 1% від зменшеної суми
задоволених позовних вимог позивача
майнового характеру 10 646,0 грн. -
мінімальний судовий збір 229,40 грн. +
судовий збір 117,40 грн. за задоволені
вимоги судом позивача немайнового
характеру про стягнення моральної
шкоди).

В решті рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 09 грудня 2013
року у цій справі змінити в частині,
зменшивши розмір задоволених позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 щодо стягнення
майнової шкоди з «10 646,0 грн. (десять
тисяч шістсот сорок шість гривень)» до
« 10 196,0 грн. (десять тисяч сто дев'яносто
шість гривень), щодо стягнення
моральної шкоди з « 30 000,0 грн. (тридцять
тисяч гривень)» до « 10 000,0 грн. (десять
тисяч гривень)», судового збору на
користь держави з « 406,46 грн. (чотириста
шість гривень сорок шість копійок)» до
« 344,10 грн. (триста сорок чотири гривні
десять копійок)».

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.