Справа №589/4555/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Стародубцева Л. О.Номер
провадження 22-ц/788/456/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 46
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Таран С. А., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
-Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 28 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення грошової компенсації
вартості ? частки спільного майна
подружжя у вигляді автомобілів, -

в с т а н
о в и л а :

07.09.2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, який мотивує
тим, що під час перебування у шлюбі з
відповідачкою з 12.10.2002 року по 09.02.2008
року, ними за спільні кошти було
придбано у власність автомобіль
«Мерседес-Венц-814», 1998 року випуску, р.н.
НОМЕР_1, автомобіль «Лексус КХ-ЗЗ0»,2003
року випуску, р.н. НОМЕР_2, автомобіль
«Мерседес-Венц-814В», р.н. НОМЕР_5 та
автомобіль ВАЗ-21103, 2002 року випуску, р.н.
НОМЕР_4.

Після розірвання між ними шлюбу, не
маючі на те його згоди, відповідачка
здійснила відчуження автомобілів
«Мерседес-Венц-814» 1998 року випуску, р.н.
НОМЕР_1 та «Лексус КХ-ЗЗ0»,2003 року
випуску. Кошти від їх продажу витратила
на свій розсуд.

Вважає, що відчуженням відповідачкою
їхнього спільного майна у вигляді
спірних автомобілів, було порушено
його право на 1/2 частку даного майна.
Але у зв'язку з тим, що громадяни ОСОБА_5
та ОСОБА_6 є добросовісними набувачами
спірних автомобілів, він має право
захисту лише шляхом стягнення з
відповідачки ОСОБА_3 1/2 частини їх
ринкової вартості. Тому просить
стягнути з відповідачки 103679 грн. 47 коп. -
- ринкова вартість ? частини
автомобілів «Мерседес-Венц-814» 1998 року
випуску, р.н. НОМЕР_1 та «Лексус
КХ-ЗЗ0»,2003 року випуску, р.н. НОМЕР_2
станом на 14.12.2013 року.

Рішенням суду від 28 січня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
кошти в сумі 103679,47 грн., як компенсацію
за ? частку в спільному майні подружжя у
вигляді автомобілів «Мерседес-Венц-814»,
1998 року випуску, р.н. НОМЕР_1 та
автомобіля «Лексус RX-330», 2003 року
випуску, р.н. НОМЕР_2, а також судові
витрати в сумі 1151,49 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити. В доводах апеляційної
скарги посилається на те, що судом при
ухваленні рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповно досліджені та з'ясовані
обставини справи. Зазначає, що продані
автомобілі були придбані за її кошти,
так як ОСОБА_4 ніде не працював і не мав
власних доходів. Крім того зазначає, що
вона не згодна з сумою компенсації,
вважає її завищеною і такою, що не
відповідає дійсній ринковій вартості
спірного майна.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. Від
ОСОБА_4 надійшла заява в якій він
заперечує проти апеляційної скарги та
просить справу розглянути в його
відсутність. Від ОСОБА_3 надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи. Колегія суддів вважає, що це
клопотання задоволенню не підлягає,
так як аналогічне клопотання ОСОБА_3
вже було задоволено колегією суддів та
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
справу можливо розглянути у її
відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 12.10.2002 року по 09.02.2008 рік (а. с. 9).

Відповідно до довідки Шосткінського
МРЕВ ДАІ УМВС України в Сумській
області за ОСОБА_3 був зареєстрований
20.07.2006 року автомобіль MERCEDES BENZ 814, р. н.
НОМЕР_1, знятий з обліку 01.04.2009 року;
15.05.2007 року за нею зареєстрований
автомобіль LEXUS RX330, р. н. НОМЕР_2, знятий з
обліку 16.04.2010 року (а. с. 11).

01 квітня 2009 року ОСОБА_3 продала
автомобіль MERCEDES BENZ 814 на підставі
біржової угоди № 0077 ОСОБА_5 за ціною 500
грн., 17 квітня 2010 року на підставі
біржової угоди № 0117 вона продала
автомобіль LEXUS RX330 ОСОБА_6 за ціною 1000
грн. (а. с. 100-101).

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 02.07.2013 року, рішення
Шосткинського міськрайонного суду в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на автомобілі
Мерседес-Бенц ВМ 2120 та ВАЗ 2103 та в
частині викладення мотивувальної
частини рішення за позовом ОСОБА_4 про
визнання біржових угод недійсними,
визнання права власності на автомобілі
Мерседес-Бенц та Лексус скасовано та
ухвалено нове рішення. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку
автомобіля «MERCEDES BENZ 814В», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_5, та автомобіля
ВАЗ-21103, 2002 року випуску, реєстраційний
номерний знак НОМЕР_4 (а. с. 5-8).

Вказаним рішенням апеляційного суду
Сумської області встановлено, що
спірні автомобілі є спільною сумісною
власністю сторін і кожний з них має
право на ? частину цього майна.
Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 про визнання договорів
купівлі-продажу автомобілів
недійсними в зв'язку з тим, що ним не
було надано доказів недобросовісності
в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при
купівлі-продажу автомобілів, колегія
суддів зазначила в рішенні, що ОСОБА_4
не позбавлений можливості захистити
свої права шляхом звернення до суду з
позовом про стягнення ? частини
вартості вказаних автомобілів з ОСОБА_3

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України від 16.10.2012 року касаційна
скарга ОСОБА_3 відхилена, а рішення
апеляційного суду Сумської області від
02.07.2013 року залишено без змін (а. с. 88-89).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи
на його користь з ОСОБА_3 ? частину
вартості спірних автомобілів, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням апеляційного суду Сумської
області від 02.07.2013 року встановлено, що
це майно є спільним майном подружжя. В
зв'язку з відчуженням відповідачкою
автомобілів, було порушено права
позивача як співвласника цього майна,
які підлягають захисту шляхом
стягнення з ОСОБА_3 ? частини ринкової
вартості відчужених автомобілів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як суд дійшов їх правильно встановивши
фактичні обставини справи, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

В п. 19 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що вирішуючи спори про поділ майна
подружжя, суди повинні враховувати, що
само по собі розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності подружжя на майно, набуте за
час шлюбу. Проте розпорядження таким
майном після розірвання шлюбу
здійснюється колишнім подружжям
виключно за взаємною згодою відповідно
до положень ЦК, оскільки в таких
випадках презумпція згоди одного з
подружжя на укладення другим договорів
з розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, вже не
діє.

Належних доказів на підтвердження
того, що відчуження спірних
автомобілів вона здійснила за згодою
позивача, ОСОБА_3 суду не надала.
Встановивши, що спірні автомобілі є
спільною сумісною власністю сторін як
подружжя та були відчужені
відповідачкою без згоди позивача, суд
першої інстанції, враховуючи положення
ст. ст. 70, 71 СК України, обґрунтовано
стягнув з неї на користь позивача ?
частину ринкової вартості цього майна
як компенсацію за порушене право
власності.

Доводи ОСОБА_3 про те, що спірні
автомобілі були придбані за її
особисті кошти, отримані від
підприємницької діяльності, колегія
суддів не може взяти до уваги, так як
вказана обставина перевірялась судом
під час розгляду справи за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання біржових угод недійсними,
визнання права власності на автомобілі
та рішенням апеляційного суду Сумської
області від 02.07.2013 року встановлено, що
спірні автомобілі є спільною сумісною
власністю сторін і кожний з них має
право на ? частину цього майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Не можна погодитись і з доводами
апеляційної скарги про те, що сума
компенсації вартості ? частини
автомобілів є завищеною, при її
визначенні не враховано фізичний знос
автомобілів, пробіг, те, що вони
ремонтувались та мали пошкодження.

Так, в ухвалі про призначення судової
автотоварознавчої експертизи, суд
першої інстанції правильно послався на
п. 3.5 Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.98 р. № 53/5, яким передбачено, що у
виняткових випадках, коли об'єкт
дослідження не може бути представлений
експертові, експертиза може
проводитись за фотознімками та іншими
копіями об'єкта, його описами та іншими
матеріалами, доданими до справи у
встановленому законом порядку. При
цьому в ухвалі про призначення
експертизи суд зазначив опис
автомобілів щодо їх експлуатації та
наявності пошкоджень, з яким
погодились сторони в судовому
засіданні.

Крім того до висновку судової
автотоварознавчої експертизи, додано
протокол узгодження технічного стану
автомобілів згідно зазначеної ухвали
суду, підписаний сторонами в справі та
їх представниками. Саме на підставі
узгодженого сторонами опису
технічного стану автомобілів, в якому
зазначено як пробіг, так і наявні
пошкодження транспортних засобів, а
також інших документів, в яких
містяться дані щодо їх технічних
характеристик, експертом була
визначена ринкова вартість спірних
автомобілів станом на 14.12.2013 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
стягненню на користь позивача підлягає
вартість автомобілів, зазначена в
біржових угодах, є помилковими, так як
відповідачкою на надано належних
доказів на підтвердження того, що
договірна вартість продажу, зазначена
в угодах відповідає дійсній (ринковій)
вартості автомобілів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.
З підстав, зазначених в апеляційній
скарзі, рішення суду не може бути
скасоване або змінене, а тому
апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 28 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -