Провадження по справі № 4-с/752/3/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2014 року Голосіївський районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Калініченко Л.С., при секретарі
Колесник В.А., Руденко М.М., Левіт Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват Лізинг» на
дії старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві Качури Л.В.,
стягувачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

В С Т А
Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приват Лізинг»
звернулось до суду зі скаргою на дії
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві Качури Людмили
Володимирівни, просить визнати
протиправною бездіяльність державного
виконавця по нездійсненню закінчення
зведеного виконавчого провадження
№33242868, зобов'язати ВДВС Голосіївського
РУЮ у м. Києві вжити заходи по
закінченню виконавчого провадження та
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження, визнати
протиправними дії вказаного
державного виконавця по здійсненню
заходів примусового виконання
виконавчого листа №2-1782/2011, виданого
Голосіївським районним судом міста
Києва 21.05.2012 на виконання рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23.11.2011 у справі №2-1782/2011.

Скарга обґрунтована тим, що рішення
суду про стягнення грошових коштів з
ТОВ «Приват Лізинг» на користь ОСОБА_2
та ОСОБА_3, як вважає скаржник, виконано
в добровільному порядку, оскільки
грошові кошти перераховані на
депозитний рахунок нотаріуса, а тому
державний виконавець зобов'язаний
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження.

При цьому, скаржник зазначає, що ані в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, ані у заяві стягувачів не
було зазначено рахунки, на які боржник
мав би можливість самостійно
перерахувати присуджені на користь
стягувачів грошові кошти, чим
позбавлено боржника можливості
добровільно виконати рішення суду.
Скаржник посилається на те, що
стягувачі є громадянами Російської
Федерації і не повідомили боржника та
державного виконавця про наявність
рахунків, на які можуть бути переведені
кошти, а тому, на думку скаржника,
останній виконав рішення у законний
спосіб, перерахувавши кошти для
передачі стягувачам на депозит
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5.

Також, скаржник зазначає, що державним
виконавцем не вірно була визначена
сума боргу, що підлягає стягненню. На
думку скаржника, сума стягнення
повинна становити 840 324,40 гривень, а не 924
556,40 гривень.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Приват Лізинг» підтримав вимоги
скарги та просив її задовольнити з
підстав, викладених у скарзі.

Державний виконавець - заступник
начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у. м
Києві Шпак Олександр Іванович у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення скарги, посилаючись на те,
що дії державного виконавця з
примусового виконання рішення суду є
законними, оскільки рішення суду про
стягнення грошових коштів не виконано.

Представник стягувачів заперечував
проти задоволення скарги, посилаючись
на те, що дії державного виконавця з
примусового виконання рішення суду є
законними, оскільки рішення суду про
стягнення грошових коштів не виконано.
Кошти, які були перераховані
Товариством на депозитний рахунок
нотаріуса, не можна, на думку
представника стягувачів, вважати
належним виконанням рішення суду,
оскільки зобов'язання зі сплати
грошових коштів виконано боржником
неналежним чином, без наявності
законних підстав для внесення боргу у
депозит нотаріуса та з порушенням
передбаченого законодавством порядку.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
матеріали виконавчого провадження, суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання
рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 23.11.2011 у справі №2-1782/2011
21 травня 2012 року видано два виконавчі
листи: № 2-1782/11 про стягнення з ТОВ
«Приват Лізинг» на користь ОСОБА_2
грошових коштів у сумі 420 162 грн. та №
2-1782/11 про стягнення з ТОВ «Приват
Лізинг» на користь ОСОБА_3 грошових
коштів у сумі 420 162 грн.

За заявами представника стягувачів
старшим державним виконавцем ВДВС
Голосіївського РУЮ в м. Києві Качурою
Л.В. на виконання вказаних виконавчих
листів 25 травня 2012 року винесені
постанови про відкриття виконавчих
проваджень №32703790, стягувачем у якому є
ОСОБА_2, та №32703458, стягувачем у якому є
ОСОБА_3

Постановою державного виконавця від
26.06.2012 р. виконавче провадження №32703458
про стягнення з ТОВ «Приват Лізинг»
грошових коштів на користь ОСОБА_3
об'єдано з виконавчим провадженням
№32703790 за виконавчим листом про
стягнення з ТОВ «Приват Лізинг» на
користь ОСОБА_2 грошових коштів у
зведене виконавче провадження №33242868
на підставі ст. 33 Закону України «Про
виконавче провадження».

Питання щодо виконання судових рішень
регулюються нормами Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа для виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

В матеріалах виконавчого провадження
міститься підтвердження, що боржником
02.06.2012р. були отримані постанови про
відкриття виконавчих проваджень №32703790
та №32703458.

Оскільки, з боку ТОВ «Приват Лізинг» на
адресу ВДВС Голосіївського районного
управління юстиції не було надано
підтвердження добровільного виконання
рішення суду, то розпочалось його
виконання в примусовому порядку у
спосіб, передбачений Законом України
«Про виконавче провадження».

10.10.2012 р. ТОВ «Приват Лізинг»
перерахувало на депозит приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 840 324 грн., а
саме по 420 162 гривні для передачі
кожному стягувачу, що вбачається з
квитанцій від 10.10.2012 без номеру, та від
10.10.2012 №2. У квитанціях вказано, що суми
в депозит внесено з метою виконання
рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 23.11.2011 у справі №2-1782/2011.

Заявник, як на підставу зарахування
коштів на депозит нотаріуса
посилається на положення ст. 537 ЦК
України, відповідно до якої боржник має
право виконати свій обов'язок шляхом
внесення належних з нього кредиторові
грошей або цінних паперів у депозит
нотаріуса, нотаріальної контори в разі:
відсутності кредитора або
уповноваженої ним особи у місці
виконання зобов'язання, ухилення
кредитора або уповноваженої ним особи
від прийняття виконання або в разі
іншого прострочення з їхнього боку,
відсутності представника
недієздатного кредитора.

Передбачені законом підстави для
виконання зобов'язання шляхом внесення
коштів у депозит нотаріуса у ТОВ
«Приват Лізинг» були відсутні.

Водночас, на стадії примусового
виконання рішення суду в межах
виконавчого провадження, боржник мав
можливість і був зобов'язаний
перерахувати грошові кошти, що
стягуються за рішенням суду, на рахунок
для обліку депозитних сум органу
Державної виконавчої служби для
подальшої їх передачі стягувачам.

Суд не приймає до уваги посилання
боржника на те, що ані державний
виконавець, ані стягувач не повідомили
номер рахунку, на який можуть бути
перераховані кошти, оскільки законом
не визначений обов'язок державного
виконавця повідомляти зазначений
рахунок боржнику, а повідомлення його
стягувачем є правом останнього, а не
обов'язком. Тому, кошти, присуджені до
стягнення у разі відсутності
інформації про рахунку стягувача,
повинні були бути перераховані на
рахунок ВДВС Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві.

В силу положень ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження», боржник
зобов'язаний утримуватися від вчинення
дій, які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення. Особи, які беруть
участь у виконавчому провадженні,
зобов'язані сумлінно користуватися
усіма наданими їм правами з метою
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі вчинення виконавчих дій.

Крім того, постановою державного
виконавця від 24.09.2012 накладено арешт на
кошти в розмірі 924 556,40 грн., що містяться
на всіх рахунках боржника в установах
банків.

22.10.2012 вказана постанова вручена
Публічному акціонерному товариству
комерційному банку «Приватбанк», в
якому відкрито рахунки боржника.

Суд приходить до висновку, що ТОВ
«Приват Лізинг» своїми діями щодо
внесення коштів на депозит нотаріуса з
порушенням встановленого законом
порядку ускладнює виконання рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23.11.2011 у справі №2-1782/2011 за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Приват
Лізинг» про стягнення грошових коштів.

Суд також не приймає до уваги посилання
боржника на те, що державним виконавцем
невірно визначена сума, що стягується.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження», витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Про стягнення з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Отже, сума стягнення у 924 556,40 грн.
складається з коштів на користь
стягувачів (840 324 грн.), 84 032,40 грн.
виконавчого збору та витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій. Таким чином, сума
стягнення державним виконавцем
визначена обґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України,
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Також, не підлягає задоволенню скарга в
частині вимог скаржника щодо зупинення
виконавчого провадження, так як в силу
Закону України «Про виконавче
провадження» вирішення зазначеного
питання відноситься до компетенції
державного виконавця.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» боржник
зобов'язаний утримуватися від вчинення
дій, які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення.

Суд, оцінивши доводи скаржника на
підтвердження обґрунтування скарги, з
врахуванням проаналізованих
матеріалів, приходить до висновку про
безпідставність вимог скарги та
надуманість підстав, на які посилався
скаржник при її обґрунтуванні.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 383- 387 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват Лізинг» на
дії старшого державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві Качури Людмили
Володимирівни, стягувачі: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу суду
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали суду до
Апеляційного суду міста Києва через
Голосіївський районний суд міста
Києва.

Суддя