________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1786/14-ц
Провадження № 2/520/3313/14
УХВАЛА

12.03.2014 року суддя Київського
районного суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «про усунення перешкод у
користуванні власністю»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси
надійшла позовна заява ОСОБА_1, якою
позивач просить:

«Усунути власнику будинку АДРЕСА_1
перешкоди у користуванні власністю.

Виселити ОСОБА_2 із будинку АДРЕСА_1.

Витребувати з Київського РВ ОМУ ГУМВС в
Одеській області до огляду скарги та
заяви із доданими до них матеріалами на
дії ОСОБА_2 та інших осіб за адресою
будинок 16 Шоста станція Люстдорфської
дороги, Шоста лінія, у м. Одесі».

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Позов виник з приводу нерухомого майна
- будинку АДРЕСА_1. Адреса розташування
будинку територіально відноситься до
Київського району міста Одеси.

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси на підставі ст. 114 ЦПК
України.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом витребувана інформація
з відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області про
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання відповідача.

12 березня 2014 року, ознайомившись із
одержаною довідкою ВАДР ГУ ДМС України
в Одеській області встановлено, що
особа з даними ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
значиться зареєстрованою по АДРЕСА_1
(дов. від 27.02.2014 р.), що співпадає з
даними, зазначеними у позовній заяві.

З метою перевірки належного виконання
вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, також
витребувані відомості щодо місця
проживання позивача. Інформацією,
одержаною з відділу Державної
міграційної служби підтверджено, що
місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
зареєстроване у встановленому законом
порядку в АДРЕСА_1. Дані відомості
суперечать із тими, які зазначені у
позовній заяві.

Згідно п. 1.2 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого наказом МВС України №
1077, реєстрація місця проживання або
місця перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Отже позивачу необхідно виконати
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
належним чином, вказавши місце
проживання (перебування) або
місцезнаходження позивача у
відповідності до встановлених правил,
чи довести належним доказами, що
позивач дійсно мешкає за адресою,
зазначеною у позові.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

За своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

В позовній заяві індекси в адресах
позивача та відповідача не співпадають
з офіційно встановленими. Отже і в цій
частині вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
виконані не належним чином, у зв'язку із
чим необхідно внести відповідні
уточнення у позов.

При ознайомлені з позовною заявою та
додатками до заяви, встановлені і інші
підстави для залишення позову без руху.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми, змісту позовної заяви
та порядку подання копій позовної
заяви та доданих до неї документів.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

В позовній заяві ОСОБА_1 третій пункт
позовних вимог містить вимоги щодо
витребування письмових доказів.

Позивачу слід врахувати, що за статтею
64 ЦПК України, письмовими доказами є
будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів.

Порядок оформлення заяви про
забезпечення доказів визначений
правилами ст.ст. 133, 134 ЦПК
України, якими встановлено, що особи,
які беруть участь у справі і вважають,
що подання потрібних доказів є
неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити. До заяви про
забезпечення доказів, яка не
відповідає вимогам цієї статті,
застосовуються наслідки, встановлені
статтею 121 цього Кодексу.

Тому зміст позовних вимог пропонується
привести у відповідність до п. 3 ч. 2 ст.
119 ЦПК України, шляхом виключення з
позовних вимог пункту про забезпечення
доказів та оформлення заяви про
забезпечення доказів у відповідності
до ст.ст. 133, 134 ЦПК України.

За положеннями п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив значимі для
розгляду справи обставини та докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- належність на цей час спірного
будинку саме позивачу;

- підстави вселення та проживання
відповідача у спірному будинку;

- факт проживання відповідача у
спірному будинку;

- наявність інших осіб,
зареєстрованих у спірному будинку у
встановленому законом порядку;

- проживання позивача у спірному
будинку;

- не проведення відповідачем
сплати комунальних та інших послуг за
користування будинком;

- проведення позивачем витрат за
користування будинком та сплати
комунальних послуг за власні кошти;

- відключення будинку від
електроенергії та водопостачання;

- знищення відповідачем житла;

- зруйнування відповідачем даху
будинку шляхом стрибків на ньому;

- пошкодження відповідачем
хвіртки будинку;

- вчинення відповідачем пожежі у
будинку;

- заселення відповідачем у будинок
сторонніх осіб;

- асоціальна поведінка сторонніх
осіб у будинку;

- торгівля наркотичними засобами
сторонніми особами, мешкаючи ми у
будинку;

- спричинення бійки сторонніми
особами із позивачем.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Порядок забезпечення доказів, які
позивач не може надати самостійно,
роз'яснений позивачу вище.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Перелік документів не відповідає
фактично доданим до заяви. В перелік не
внесений витяг № 32494568 від 14.12.2011 р., що
свідчить про неналежне виконання вимог
п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України та потребує їх
усунення.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу копії
документів, які указані в п.п. 3, 4, 5
додатків до позовної заяви.

За правилами ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «про усунення перешкод у
користуванні власністю».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.