У х в а л а

17 березня 2014 року м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької
В.С., Гримич М.К.,

Колодійчука
В.М., Умнової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та
земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про поділ спільної часткової
власності в натурі.

Рішенням Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 13
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16 жовтня 2013 року,
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
ОСОБА_4 на 1/2 частку будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1
виділено житлові приміщення, вартістю
91 124 грн, що на 2 865 грн менше, ніж
належить на ідеальну частку, та складає
48/100 частки, на які визнано право
власності за нею.

ОСОБА_3 на 1/2 частку будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1
виділено житлові приміщення, вартістю
93 866 грн, що на 2 865 грн більше, ніж
належить на ідеальну частку, та складає
52/100 частки, на які визнано право
власності за нею.

Припинено право спільної часткової
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на будинок з
господарськими спорудами АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виконати
наступні переобладнання: облаштувати
зовнішні вхідні двері; демонтувати та
закласти дверні прорізи між
приміщеннями 1-6 та 1-8; обладнати
додатковий дверний проріз зі сторони
проходу по вул. Радянській. Вартість
ремонтно-відновлюваних робіт складає 1
520 грн. Витрати по переплануванню
покладено на сторони в рівних частинах.

Земельну ділянку площею 0,0939 га, що
розташована по АДРЕСА_1
поділено між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та
виділено в натурі ОСОБА_4 Ѕ
частку земельної ділянки, площею 470 кв.
м, у тому числі площу зайняту під
будовами, що і належить на ідеальну
частку, визнано за ОСОБА_4 право
власності на зазначену частку в цілому.
Виділено в натурі ОСОБА_3 Ѕ частку
земельної ділянки, площею 470 кв. м, в
тому числі площу зайняту під будовами,
що їй належить на ідеальну частку,
визнано за ОСОБА_3 право власності на
зазначену частку в цілому. Межа розділу
земельної ділянки позначена червоним
кольором з усіма необхідними
прив'язками.

Вирішено питання щодо судових витрат у
справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 13 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16 жовтня 2013 року у
вказаній справі на підставі п. 5 ч. 4 ст.
328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд даної ухвали суду
касаційної інстанції в порядку,
визначеному главою 3 розділу 5 ЦПК
України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3
посилається на неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема ст.ст. 183,
358, 364, 367 ЦК України та ст.ст. 56, 79, 84 ЦПК
України, що в свою чергу, потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своєї правової позиції
щодо неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на постанову
Верховного Суду України від 03 квітня 2013
року у справі за первісним позовом про
поділ жилого будинку та визначення
порядку користування земельною
ділянкою, усунення перешкод у
користуванні, та за зустрічним позовом
виділ із спільної часткової власності,
ухвалену в порядку, передбаченому
главою 3 розділу 5 ЦПК України; на ухвалу
Верховного Суду України від 23 жовтня 2008
року у справі за позовом про поділ
будинку та земельної ділянки; ухвалу
Верховного Суду України від 17 вересня
2008 року у справі за зустрічним позовом
про виділ в натурі частки майна, що є у
спільній частковій власності,
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні земельною ділянкою.

Крім того, обґрунтовуючи правову
позицію щодо неоднакового застування
норм процесуального права, заявник
посилається на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 грудня 2012 року у справі за
позовом про стягнення збитків у зв'язку
із простроченням грошового
зобов'язання; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 вересня 2012 року у справі за
позовом про захист прав споживачів та
стягнення коштів; рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 вересня 2011 року у справі за
зустрічним позовом про визнання
незаконною та скасування державної
реєстрації права власності на садовий
будинок, визначення часток у справі
спільної сумісної власності на садовий
будинок, встановлення порядку
користування ним та про стягнення
витрат на правову допомогу; на рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 липня 2013 року у справі за
позовом про відшкодування шкоди в
порядку регресу, витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування.

Дослідивши подані заявником матеріали,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України», судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК, можуть
бути рішення: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

За таких обставин, постанова
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 року, ухвалена в порядку перегляду
судових рішень за правилами глави 3
розділу 5 ЦПК України, не є рішенням,
постановленим судом касаційної
інстанції, тому на неї не може
здійснюватись посилання в
обґрунтування підстав, передбачених п.1
ч.1 ст.355 ЦПК України.

Крім того, відповідно до п.8 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 Цивільного
процесуального кодексу України», заяву
про перегляд ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, постановлених із процесуальних
питань, із підстави неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
може бути подана за одночасної
наявності двох умов: ухвала
перешкоджає провадженню у справі
(зокрема, залишення касаційної скарги
без розгляду, закриття касаційного
провадження); судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та
земельної ділянки, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова