Провадження № 2/434/146/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі головуючого судді
Космініна С.О., при секретарі
Калашнікової Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду, у місті Луганську цивільну справу
за позовом -

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє у власних
інтересах та в інтересах неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
Орган опіки та піклування виконкому
Артемівської районної у м. Луганську
ради, Управління Державної міграційної
служби України в Луганській області
про усунення перешкод в користуванні
майном, позбавлення права користування
житловим приміщенням, виселення та
зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
відповідним позовом до відповідачки
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в обґрунтування якого вказала,
що 19 червня 2013 року вона на прилюдних
торгах придбала квартиру АДРЕСА_1, яка
їй належить на праві власності, однак,
незважаючи на це, у серпні 2013 року
відповідачка разом зі своїми
неповнолітніми дітьми вселилася до
вищевказаної квартири та
зареєструвала місце проживання за
вищезгаданою адресою, внаслідок чого
вона позбавлена можливості у повній
мірі використовувати своє право
власності та реєстрація відповідачки з
неповнолітнім дітьми за адресою
придбаної ОСОБА_1 у власній квартири
перешкоджає їй, як власниці
користуватись своїм нерухомим майном.
Тому, позивачка просить суд визнати
ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1,
усунути їй перешкоди у користуванні
вищевказаною квартирою шляхом
виселення відповідачки з її
неповнолітніми дітьми без надання
іншого житла та зобов'язати УДМС в
Луганській області зняти з реєстрації
ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 за вищевказаною адресою.

В судове засідання позивачка - ОСОБА_1
не з'явилася, та до початку розгляду
справи на адресу суду від її
представника - ОСОБА_5 надійшла заява, в
якій він підтримав заявлені вимоги
ОСОБА_1 у повному обсязі та просив
провести розгляд справи за його
відсутністю /а. с. 45/.

Відповідачка - ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представник
- ОСОБА_6 у судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Заперечень проти
позову не надали та заяви про розгляд
справи за їх відсутністю до суду не
надходило. Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77
ЦПК України суд вважає, що
відповідачка ОСОБА_2 не з'явилася до
суду без поважних причин.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування виконкому
Артемівської районної у м. Луганську
ради у судовому засіданні був
відсутнім, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином та заяви про розгляд справи за
його відсутністю до суду не надходило.

Представник третьої особи УДМС
України в Луганській області - Ворончук
В.В. у судовому засіданні присутнім не
був та до початку розгляду справи на
адресу суду від нього надійшла заява, в
якої він просив провести розгляд
справи за його відсутністю.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України
розгляд даної справи належить до
компетенції суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно статті 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 213, ст. 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд у
числі інших вирішує також питання, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень п.2
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»
рішення суду як найважливіший акт
правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права. У зв'язку з цим суди повинні
неухильно додержувати вимог про
законність і обґрунтованість рішення у
цивільній справі (частина перша статті
213 ЦПК).

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, приходить до наступного
висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
19 червня 2013 року ОСОБА_1 на прилюдних
торгах придбала квартиру АДРЕСА_1,
відповідно до фотокопії протоколу №
23/63/13/А проведення прилюдних торгів від
19 червня 2013 року /а. с. 5/, яка їй належить
на праві власності, відповідно до
фотокопії свідоцтва від 13 листопада 2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу в Луганській
області ОСОБА_8, за реєстровим № 2096 /а.
с. 6/.

Однак, незважаючи на це, у серпні 2013
року відповідачка ОСОБА_2 разом зі
своїми неповнолітніми дітьми
вселилася до вищевказаної квартири та
зареєструвала місце проживання за
вищезгаданою адресою, відповідно до
фотокопії довідки № 2159 від 10 грудня 2013
року, виданої філією № 2 МКП
«Центрожилком» /а. с. 8/, внаслідок чого
позивачка позбавлена можливості у
повній мірі використовувати своє право
власності та реєстрація відповідачки
ОСОБА_2 з її неповнолітніми дітьми:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою придбаної
ОСОБА_1 у власність квартири
перешкоджає їй, як власниці
користуватись своїм нерухомим майном.

Таким чином, з 13 листопада 2013 року
ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1,
проте вона позбавлена можливості у
повній мірі використовувати своє право
власності у зв'язку із тим, що у
вказаній квартирі зареєстровані особи,
які втратили право володіння та
користування вказаним їй у зв'язку з
продажем квартири на прилюдних торгах
з реалізації арештованого нерухомого
майна. Реєстрація вказаних осіб за
адресою придбаної позивачкою у
власність квартири - перешкоджає їй, як
власниці користуватись своїм
нерухомим майном, що порушує право
власності ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України, правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу
України, власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. Відповідно, вимоги
про зняття з реєстрації місця
проживання та виселення колишнього
власника і членів його сім'ї з
житлового будинку, що належить
позивачу на праві власності є
результатом реалізації його права як
власника нерухомості.

У зв'язку із припиненням права
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1,
відповідачка та члени її родини -
неповнолітні діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4
втратили право володіння,
розпорядження та користування цією
квартирою.

У відповідності до ст. 109 Житлового
кодексу України, виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на інші приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене
іпотекою відповідного жилого
приміщення.

Відповідно до ст. ст. 48, 55 Закону
України «Про власність», власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд та має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, право власності в Україні
захищається законом. Кожний має право
володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності здобувається в
порядку, певному законом. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності
нерухоме.

Відповідно до положення ст. 7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" від 11.12.2003р. про
те, що зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється на підставі
заяви особи, запиту органу реєстрації
за новим місцем проживання особи, або
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Системний аналіз
даної норми права свідчить про те, що
зняття з реєстрації провадиться при
наявності для того відповідних
підстав, визначених законом. Зокрема за
рішенням суду це може мати місце тільки
у разі позбавлення особи права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням чи визнання особи
безвісно відсутньою або померлою.

Відповідно до п.1.3. розділу І Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, реєстрація/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України)
у день подання особою документів.

Згідно ст. 65, 156 ЖК України, інші
особи, у тому числі і члени родини (крім
неповнолітніх дітей) можуть бути
вселені в житлове приміщення, тільки за
згодою власника житлового приміщення.

Оскільки немає згоди позивачки на
проживання в будинку відповідачки
разом х її дітьми, які не є
співвласниками та таке проживання є
перешкодою для позивачки в
користуванні власним майном, позивачка
має право вимагати усунення такої
перешкоди і вимагати виселення
відповідачки з належного їй житлового
приміщення.

Підстав для надання відповідачці при
виселенні іншого житлового приміщення
немає.

Таким чином, з'ясувавши матеріали
справи, дослідивши надані докази у їх
сукупності, всебічно і повно
проаналізувавши юридичну природу
виниклих правовідносин, суд вважає за
необхідне задовольнити заявлені
вимоги ОСОБА_1 та визнати ОСОБА_2 та її
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1, усунути її
перешкоди у користуванні вищевказаною
квартирою шляхом виселення
відповідачки з її неповнолітніми
дітьми без надання іншого житла та
зобов'язати УДМС в Луганській області
зняти з реєстрації ОСОБА_2 та її
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 за
вищевказаною адресою.

На підставі викладеного та
керуючись: ст. 41 Конституції України,
ст. ст. 48, 55 Закону України «Про
власність», ст. ст. 65, 109, 156 ЖК України,
ст. 7 Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV
Порядком реєстрації місця проживання
та місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів, затвердженого
Наказам МВС України від 22.11.2012 № 1077 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 грудня 2012 р. за №
2109/2242, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.
ст. 10, 11, 15, 60, 62, 109, 118-120, 212 - 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка
діє у власних інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
майном, позбавлення права користування
житловим приміщенням, виселення та
зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні нею квартирою АДРЕСА_1
шляхом виселення ОСОБА_2 та її
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
вказаної квартири без надання іншого
житла.

Зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Луганській області зняти з реєстрації
ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом
10 днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений
10.03.2014 р..

Суддя:
С.О. Космінін