№ 2/688/149/14
Рішення

Іменем України

17 лютого 2014 року
Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при
секретарі Каправчук Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Шепетівки

цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про усунення від права на спадкування
за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
поданій до суду позовній заяві просять
винести рішення про усунення ОСОБА_4
від права на спадкування житлового
будинку АДРЕСА_1 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог
посилаються на те, що батько
відповідача ОСОБА_5 тяжко хворів, а
відповідач відмовлявся надавати
будь-яку допомогу хворому батькові,
який не міг самостійно себе
обслуговувати, а вони, позивачі, взяли
на себе всю ношу за доглядом хворого.
Вони неодноразово намагалися
переконати відповідача про обов'язок
догляду за батьком, але він щоразу
знаходив причини і навіть не
інтересувався станом здоров'я батька.
Про смерть батька він дізнався від
позивача ОСОБА_2 після повідомлення по
телефону. Оскільки відповідач своєю
бездіяльністю ухилявся від надання
допомоги своєму хворому
батькові-спадкодавцеві, то відповідно
до ст.1224 ЦК України відповідач повинен
бути усунутий від права на спадкування.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та яка діє за довіреністю в
інтересах сестри ОСОБА_1, представник
ОСОБА_2 ОСОБА_6 позов підтримали,
посилаючись на обставини, вказані у
позовній заяві. Позивач ОСОБА_2
пояснила, що відповідач є сином її
племінника ОСОБА_5 ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років. В
безпорадному стані він знаходився на
протязі одного - півтори місяці, коли
дуже сильно захворів і не міг себе
обходити. В цей період, з березня 2013
року, вона почала приходити кожного дня
до хворого, кормила, переодягала,
завезла до лікарні, але він там
знаходився 5 днів, забрала додому. Сину
не повідомляла про стан здоров'я батька
і про те, що йому потрібна операція,
оскільки в неї не було номера телефону
його сина. Стверджує, що син померлого
ОСОБА_4 під час хвороби батька не
доглядав його, не відвідував його, не
приймав участь у похованні. Зазначає,
що з відповідачем ніколи не
спілкувались, а тільки побачила його на
похованні її племінника ОСОБА_5
Оскільки спадкодавець через хворобу
перебував у безпорадному стані, а
відповідач не доглядав його, тому не
має права на спадщину, яка відкрилась
після смерті його батька.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
вказала на те, що ніколи не бачила
відповідача, а з племінником ОСОБА_5
бачилась у січні 2013 року, інколи
допомагала йому грішми: один-два рази
на рік. Разом з тим стверджує, що їй
відомо, що відповідач не відвідував
батька та не допомагав йому, а тому не
має права на спадок.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_8 позов не визнали і відповідач
пояснив суду, що позивач ОСОБА_2 йому не
повідомила про те, що батько був у
безпорадному стані та потребував
операції, хоча у батька був подарований
ним у 2010 році мобільний телефон, де
зазначений його особистий номер
телефону, і позивач мала можливість
зателефонувати. Вказує на те, що з
батьком були нормальні відносини, як у
сина з батьком: спілкувалися і по
телефону і так зустрічалися, разом
рибалили; батько приїжджав до нього у
шпиталь, коли він проходив службу в
армії; був на весіллі, коли одружувався;
коли в лютому 2013 року народилася
внучка, батько був дуже радий. Часто
батько приходив до його мами, бувшої
дружини батька, яка торгує на ринку,
позичав у неї гроші, вона завжди йому
допомагала, а повертав мамі ці гроші за
батька він, його син. Батько часто
приходив до нього, один раз на тиждень
завжди був, приносив рибу, щось з лісу
приносив, бо дуже полюбляв рибалку та
ліс. Ще в лютому 2013 року батько збирався
їхати на рибалку, тому в нього ніяких
підозр щодо поганого стану здоров'я
батька не виникало. В березні чи в
лютому батько зателефонував, сказав,
що йому треба допомогти, але він не зміг
цього зробити, оскільки в цей час він
знаходився разом з дружиною та
новонародженою дитиною у м. Рівне, де
дружина навчалась, а він допомагав
доглядати дитину, міняв та прав дитині
пелюшки, кормив дитину, готував їжу,
оскільки дружина після операції
кесарева була слабка, але не хотіла
робити перерву у навчанні, тому вони
втрьох на період навчання дружини
приїжджали у м. Рівне; на цей період ( в
березні 2013 року та в кінці травня -
початок червня 2013 року) він брав
відпустки по місцю своєї роботи і вони
проживали і знімали квартиру в м.
Рівному. Йому ніхто не повідомляв, що
батько у безпорадному стані, а за
збігом складних сімейних обставин,
пов'язаних із доглядом за
новонародженою дитиною та дружиною,
яка перенесла операцію, він близько
двох місяців не бачився з батьком, і
його, як він сказав, це схвилювало. Щодо
відносин з позивачем ОСОБА_2, то він її
не знає, хоча його бабуся, ОСОБА_9, при
своєму житті йому говорила, що з
сестрою ОСОБА_2 в неї не дуже добрі
відносини. Коли їм повідомили про
смерть батька, він брав участь у
витратах по похованню. Позивач не
зверталась до нього з приводу того, що
батькові необхідна допомога, а в нього
відсутній умисел щодо ненадання
допомоги. А тому він вважає, що підстав
для усунення його від права на
спадкування після смерті батька не має.
Крім того, зазначив, що його бабуся
ОСОБА_9 в свій час хотіла скласти
заповіт на будинок на його ім'я, але з
яких то причин цього не зробила. На
даний час позивач ОСОБА_2 забрала ключ
від вхідних дверей до спірного будинку,
правовстановлюючі документи на
будинок, на земельну ділянку.

Суд, заслухавши пояснення позивачів і
їхніх представників, заслухавши покази
свідків, розглянувши подані
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із оглянутих в судовому
засіданні матеріалів спадкової справи
№ 154/2013, наданих суду Шепетівською
державною нотаріальною конторою,
згідно даних свідоцтва про смерть
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Шепетівка Хмельницької області
(свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1).

Після смерті ОСОБА_5 залишилася
спадщина у вигляді житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно даних витягу про реєстрацію в
спадковому реєстрі, що виданий 11.06.2013
року Шепетівською міською державною
нотаріальною конторою, Шепетівською
міською державною нотаріальною
конторою 11.06.2013 року була заведена
спадкова справа після смерті
спадкодавця ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до даних заяви ОСОБА_4 в
Шепетівську міську державну
нотаріальну контору від 11.06.2013 року
останній прийняв спадщину після смерті
його батька ОСОБА_5, крім нього
спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК
України, немає.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року « Про судову практику у справах
про спадкування» правило абзацу
другого частини третьої ст. 1224 ЦК
України (щодо обов'язку утримання
спадкодавця) стосується особи, яка
зобов'язана була утримувати
спадкодавця згідно з нормами Сімейного
кодексу України. Факт ухилення особи
від виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом за
заявою заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем,
який мав право на утримання, позову
про стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які
відповідно до СК України не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан
особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування. Вимога про усунення
спадкоємця від права на спадкуваня
може бути пред'явлена особою, для якої
таке усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права про одержання права на
спадкування з підстав, визначених у
частині другій статті 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.1224 ЦК
України є два види усунення від права
на спадкування, а саме:

1. Усунення, яке відбувається
автоматично в силу закону та не
потребує судового рішення про усунення
від права на спадкування. Випадки цього
виду усунення закон визначає у ч.1 та 2
ст.1224 ЦК України - за негативні дії щодо
спадкодавця; у ч. 3 ст. 1224 ЦК України - за
невиконання обов'язків щодо
спадкодавця, в тому числі при
підтвердженні певної обставини судом;
у ч.4 ст.1224 ЦК України - через відміну
певного правового статусу по
відношенню до спадкодавця.

2. Усунення, яке відбувається в силу
судового рішення про усунення від
права на спадкування за законом (ч.5
ст.1224 ЦК України).

Правовою підставою для застосування
судом ч.5 ст.1224 ЦК України є сукупність
таких обставин:

1. Спадкоємець за законом ухилявся від
надання допомоги спадкодавцеві.

2.Спадкодавець через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

3. Спадкодавець потребував допомоги.

Для задоволення позовної заяви
необхідно встановити дані обставини
відносно спадкодавця та відповідача.

При цьому ч. 5 ст. 1224 ЦК України
розкриває правові підстави її
застосування та не встановлює суб'єкта
права, якому належить право позову про
усунення від права на спадкування за
законом. При вирішенні питання про
суб'єкта, який має право на вказаний
вище позов суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку встановленим
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод та
інтересів. При відсутності заповіту та
у відповідності до положень ч. 2 ст. 1223
та ст. 1261 ЦК України право на
спадкування має відповідач ОСОБА_4 Ця
особа є спадкоємцем першої черги за
законом. Вказані обставини ніким не
оспорюються.

Фактична спрямованість позовних
вимог позивачів спрямована не на
захист свого права на спадкування, яке
не ставилось позивачами перед
відповідачем, а на позбавлення права
відповідача на спадкування. У зв'язку з
цим, необхідні чіткі норми
матеріального права, які уповноважують
позивачів на пред'явлення такого
позову про усунення від права на
спадкування, норми які породжують у них
право на спадкування за рахунок права
на спадкування відповідача -
спадкоємця першої черги за законом.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_6 на такі норми
матеріального права не посилалися.

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього кодексу.

Даною нормою чітко встановлено, що
суб'єкти наступної черги спадкоємців
одержують право на спадкування у разі
усунення від права на спадкування
суб'єктів попередньої черги. Таким
чином, суб'єктам наступної черги
спадкоємців і належить право вимоги
(право позову) про усунення від права
спадкування.

Дане право не виникає автоматично, а за
певних умов, які передбачені ч. 5 ст. 1224
ЦК України, ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

При цьому слід виділити дві форми
реалізації права на позов спадкоємця
наступної черги:

1. Шляхом позовної вимоги про одержання
права на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування (за наявності умов ч.2
ст.1259 ЦК України).

2. Шляхом позовної вимоги про одержання
права на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, разом із позовною
вимогою про усунення від права на
спадкування за законом суб'єкта
попередньої черги спадкоємців ( за
одночасної наявності умов ч. 2 ст. 1259 та
ч. 5 ст. 1224 ЦК України).

Жоден із двох випадків не стосується
спору, що розглядається. Подібна
правова позиція міститься у абз. 4 п. 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 «Про судову
практику у справах про спадкування».

Норми, які породжують у позивачів право
на спадкування в рахунок права на
спадкування відповідача (норми, що
встановлюють одержання права на
спадкування, подібних ч.2 ст.1258 та ч.2
ст.1259) не має, а тому позов пред'явлено
всупереч ч. 1 ст. 3 ЦПК України не за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод та
інтересів, а з метою позбавлення
відповідача належного йому права (на
спадкування).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.
15 ЦПК України суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців), до складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК
України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Згідно з ст.
1261 ЦК України позивачі відносяться до
третьої черги спадкоємців за законом.

Обґрунтовуючи позов про усунення від
права спадкування відповідача,
позивачі посилалися на те, що
відповідач не надавав належну допомогу
в догляді спадкодавця, який знаходився
в безпорадному стані.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. При цьому доказування
жодним чином не може ґрунтуватися на
припущеннях. Позивач в порушення вимог
ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних
доказів, які б свідчили про вину
відповідача, не наведено жодного
доказу, який підтверджував би підстави
для усунення відповідача від
спадкування за законом померлого
ОСОБА_5 Відсутні посилання на підстави
звільнення від доказування визначені у
ст. 61 ЦПК України.

У зв'язку з такою правовою
кваліфікацією обставин справи у позові
слід відмовити повністю, показання
допитаних у судовому засіданні свідків
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 щодо обставин проживання та
відсутності спілкування зі сином
спадкодавця ОСОБА_4, докази з приводу
стану здоров'я спадкодавця, відносин із
спадкоємцем, його утримання тощо,
втрачають своє правове значення та не
можуть підтверджувати позовні вимоги,
які пред'явлені позивачем у даній
категорії справ.

При розгляду даної справи позивачем
суду не надано доказів, що відповідач
свідомо не надавав допомогу
спадкодавцю, хоча розумів її
необхідність, що він мав реальну
можливість надавати таку допомогу, а
також те, що померлий знаходилася у
безпорадному стані та не міг
самостійно забезпечити умови свого
життя, потребував стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Крім того, слід зазначити, що вимога
про усунення спадкоємця від права на
спадкуваня може бути пред'явлена
особою, для якої таке усунення породжує
пов'язані зі спадкуванням права та
обов'язки, одночасно з її позовом про
одержання права на спадкування з
підстав, визначених у частині другій
статті 1259 ЦК України, щодо черговості
спадкування за законом.

При таких обставинах, суд не находить
підстав для усунення відповідача
від права на спадкування після смерті
ОСОБА_5, тому позов не підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України понесені
судові витрати поверненню позивачам не
підлягають.

На підставі ст.ст. 11, 16, 316, 317, 328, ч. 2 ст.
1223, ч. 5 ст. 1224, ч. 2 ст. 1258, ч. 2 ст. 1259, 1261, 1268
ЦК України, постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування», керуючись ст. 10, 11, 58-60, 208,
209, 212, 214-215,218,223 ЦПК України,

суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення від права на
спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Шепетівський
міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: