Справа № 333/9991/13-ц
Провадження № 2/333/620/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі
Руденко Ю.Л.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду

м. Запоріжжя, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа:
Шоста Запорізька державна нотаріальна
контора, про встановлення додаткового
строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4, третя
особа: Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, про встановлення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_5. Остання
мешкала разом із онукою (позивачем по
справі), потім переїхала жити до сина
ОСОБА_4 у м.Тамбов Російської
Федерації. Єдиним засобом зв'язку між
позивачем та бабусею було
листування через відсутність
телефонного зв'язку між ними. 14.11.2003
року ОСОБА_5 склала заповіт на користь
ОСОБА_1, в якому заповіла їй в спадщину
квартиру АДРЕСА_1, де позивач проживає
до цього часу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1
померла у м. Тамбов Російської
Федерації. Відносин з відповідачем по
справі ОСОБА_1 не підтримувала, тому про
смерть бабусі позивач дізналася лише в
листопаді 2013 року, коли отримала лист
від Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори, в якому
повідомлялось про відкриття спадщини
після смерті бабусі та пропущення
ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини.

Посилаючись на поважність
пропуску строку на прийняття спадщини
після смерті бабусі через свою
юридичну необізнаність, позивач
просить суд визначити їй додатковий
двомісячний строк для подачі заяви про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_5 в Шосту Запорізьку державну
нотаріальну контору.

У судовому засіданні позивач та її
представник наполягали на позовних
вимогах. Позивач ОСОБА_1 суду додатково
пояснила, що за життя ОСОБА_5 мешкала
разом із спадкодавцем, потім бабуся
переїхала жити до другого сина у м.
Тамбов Російської Федерації
(відповідача по справі). З того часу
спілкувалися вони тільки через
листування. Останній рік позивач
вимушена переїхати для тимчасово
проживання у АДРЕСА_2. В квартиру
АДРЕСА_1 впустила квартирантів, які
своєчасно не попередили її про листи з
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори.

Відповідач у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином. Його представник на
першому судовому засіданні погодився з
позовними вимогами, пояснивши при
цьому, що добре знає родину ОСОБА_5 та
те, що ОСОБА_5 добровільно заповіла
квартиру позивачу. За життя ОСОБА_5 із
другим сином у м. Тамбов (відповідачем
по справі) ніяких інших заповітів
ОСОБА_5 не складала. На наступному
судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти позову,
посилаюсь на думку ОСОБА_4 про те, що
позивач по причині свого неправильного
способу життя та відібрання у неї двох
дітей бажає отримати право власності
на квартиру для подальшого її продажу.

Представник третьої особи Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце слухання справи
був повідомлений належним чином.
Надіслав заяву, в якої просить суд
розглянути справу без його участі, його
неявка не перешкоджає розгляду справи
по суті.

Вислухавши думки учасників процесу,
всебічно та повно з'ясувавши обставини
справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, надавши їм оцінку
у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_5.

14.11.2003 року ОСОБА_5 склала заповіт на
користь ОСОБА_1, в якому заповіла їй в
спадщину квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла у
м. Тамбов Російської Федерації, де
мешкала разом із сином ОСОБА_4

За життя ОСОБА_5 спілкувалася з
позивачем лише через листування.

20.11.2013 року з листа від Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори позивач дізналась про смерть
бабусі у м. Тамбові Російської
Федерації та пропущення строку на
прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про відкриття
спадщини.

Доводів про відсутність поважності
пропуску строку позивачем для
прийняття спадщини представником
відповідача не наведено. Вимог про
усунення позивача як спадкоємця від
прав на спадщину також не заявлялося.
Інші доводи представника відповідача в
обґрунтування заперечення проти
позову не можуть бути судом прийняті до
уваги, оскільки не мають відношення до
суті спору.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач обґрунтувала поважність
пропуску строку для прийняття спадщини
тим, що не отримувала від бабусі листів
перед її смертю, тимчасово не мешкала в
квартирі за адресою АДРЕСА_1 та була
юридично необізнаною, щоб своєчасно
подати заяву про прийняття спадщини. Ці
обставини представником відповідача
не заперечувалися, тому суд вважає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини такими, які пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих нотаріальних дій.

Внаслідок цього є підстави для
визначення позивачу додаткового
строку на подачу заяви про прийняття
спадщини до Шостої Запорізької
державної нотаріальної контори.

Керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 16, 57, 58, 60, 209, 214-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа:
Шоста Запорізька державна нотаріальна
контора, про встановлення додаткового
строку для прийняття спадщини -
задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
подання нею заяви про прийняття
спадщини, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, два
місяці з моменту набрання законної
сили даним рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва