Справа №
Провадження № 2/477/20/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

прокурора - Чернявського Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2013 року позивач
звернувся до суду із цим позовом, в
якому, з урахуванням уточнених вимог,
просить визнати за ним право власності
на земельну ділянку площею 2 га, що
розташована в межах території
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області в порядку спадкування після
смерті батька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку
(пай) площею 2 га, в межах території тієї
ж сільської ради, в порядку спадкування
після смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, а також на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті обох батьків.
Також просить визначити належність
ОСОБА_3 1/3 частини вищевказаної
квартири.

В обґрунтування цим вимог
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його
мати ОСОБА_5, після смерті якої
залишилося спадкове майно, в тому числі
у виді земельної ділянки площею 2 га для
ведення особистого селянського
господарства, що розташована в межах
території М-Ларинської сільської ради
та квартири АДРЕСА_1.

У передбачений законом строк він
прийняв спадщину після смерті матері, а
його рідний брат та відповідач по
справі ОСОБА_3 і їх батько ОСОБА_2 від
прийняття спадщини відмовилися, отже
він є єдиним спадкоємцем майна після
смерті матері.

В 2012 році він одержав свідоцтво
про право на спадщину на частину майна,
однак у видачі свідоцтва на
вищевказані земельну ділянку та
квартиру йому було відмовлено у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючих
документів на це майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько
ОСОБА_4.

Після його смерті залишилося
спадкове майно у виді земельної
ділянки площею 0,2 га, що розташована в
межах території М-Ларинської сільської
ради Жовтневого району Миколаївської
області.

Відповідач ОСОБА_3 від прийняття
спадщини після смерті батька
відмовився, тому він є єдиним
спадкоємцем, який заявив про свої
наміри щодо прийняття спадщини. Однак
смерть батьків він важко переніс, через
що проходив лікування та вважає
поважними вказані причини пропуску
прийняття спадщини після смерті
батька. Крім того у видачі свідоцтва
про право на спадщину йому було
відмовлено через те, що
правовстановлюючий документ на
вказане майно, був виданий вже після
смерті батька. Через вказане за
захистом своїх спадкових прав він був
змушений звернутися до суду із цим
позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
свого довірителя підтримала та
пояснила про вищевикладене.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду
надійшла заява, в якій він просив
розглянути справу у його відсутність.
Позовні вимоги ОСОБА_2 визнав в повному
обсязі та не заперечував проти
визнання за позивачем права власності
на земельні ділянки площею по 0,2 га та
на 2/3 частини квартириАДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті їх батьків
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 38).

Прокурор вважав за можливе
позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Треті особи - Жовтнева РДА та
відділ Держкомзему у Жовтневому районі
Миколаївської області своїх
представників в судове засідання не
направили, в своїх заявах просили
справу вирішити на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача,
прокурора, дослідивши письмові докази
по справі в межах заявлених позовних
вимог, судом встановлено, що згідно
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
Михайло-Ларинською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області здійснено актовий запис про
смерть за № 2 від 12.01.2011 року (а.с. 14).

За даними М-Ларинської сільської
ради Жовтневого району, на час смерті
ОСОБА_5 із нею проживали та були
зареєстровані чоловік ОСОБА_4 та син
ОСОБА_3 (а.с. 15).

Пояснення позивача про його права
як єдиного спадкоємця, який прийняв
спадщину після смерті матері
підтверджуються даними свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
19 березня 2012 року на ім'я ОСОБА_2 після
смерті матері ОСОБА_5 (а.с. 17-19).

Підстави, з яких позивач був
змушений звернутися до суду із цим
позовом підтверджуються листом
приватного нотаріуса Жовтневого
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_6 від 13.11.2013
року, згідно якого ОСОБА_2 було
роз'яснено про неможливість видачі
йому свідоцтва про право на спадщину на
майно, що залишилося після смерті
матері ОСОБА_5 у зв'язку з ненаданням
правовстановлюючих документів про
належність спадкового майна
спадкодавцю (а.с. 26).

Згідно копії свідоцтва про право
власності на житло від 12.10.1995 року,
власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Вказане майно
знаходиться у спільній сумісній
власності (а.с. 36).

При цьому прізвища власників
помилково вказане як «ОСОБА_5» замість
вірного «ОСОБА_5», та ім'я власниці
ОСОБА_5 помилково як «ОСОБА_5».

Однак співпадання особистих
даних вказаних осіб із даними їх
особистих документів, вказують про
належність цього майна саме ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Виходячи з положень ст.370 ЦК
України та відсутності даних щодо
домовленості власників про
відступлення від рівності часток, суд
доходить до висновку про належність
кожному із співвласників по 1/ 3 частки у
вказаному майні.

За такого позивач має право на 1/ 3
частину у вказаному майні як
спадкоємець після смерті матері ОСОБА_5

За даними свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, батько позивача ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Михайло-Ларинською
сільською радою Жовтневого району
Миколаївської області здійснено
актовий запис про смерть за № 29 від
17.10.2012 року (а.с. 21).

Згідно довідки М-Ларинської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області, на час смерті
ОСОБА_4 із ним проживав його син - ОСОБА_3
(а.с. 22).

Однак згідно посвідченої
секретарем М-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області заяви ОСОБА_3, останній
відмовився від прийняття спадщини
після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 29).

Відсутність наміру щодо
прийняття цієї спадщини відповідач
також підтвердив у адресованій до суду
заяві.

За даними Жовтневої державної
нотаріальної контори Миколаївської
області, спадкова справа після ОСОБА_4
не заводилася (а.с. 34).

Відповідно до даних відділу
Держземагенства у Жовтневому районі
Миколаївської області, згідно «Книги
записів державної реєстрації
державних актів на право власності на
земельну ділянку», на ім'я ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 в межах території М-Ларинської
сільської ради земельні ділянки не
зареєстровані (а.с. 25).

Згідно розпорядження Жовтневої
РДА від 07.04.2011 року № 166-р, було надано
дозвіл на замовлення землевпорядній
організації виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в розмірі земельної частки
(паю) у власність для ведення
особистого селянського господарства
із земель колишнього радгоспу «Гвардія
Ілліча» в межах території
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області. Серед переліку осіб, яким
надано таке право зазначені також
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 40-41).

Розпорядженням Жовтневої РДА від
15.02.2012 року № 99-р було затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність та
передано у власність громадянам
України земельні ділянки в розмірах,
визначених проектом землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства. Серед переліку таких
осіб значиться також ОСОБА_4 (а.с. 47-48).

Відповідно постанови Пленуму ВСУ від
30.05.2008 року № 7, застосуванню підлягає
законодавство, що діяло на час
відкриття спадщини.

Згідно ст. 25 ЗК України, в
редакції, що діяла на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5, при
приватизації земель державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
земельні ділянки передаються
працівникам цих підприємств, установ
та організацій, працівникам державних
та комунальних закладів освіти,
культури, охорони здоров'я,
розташованих на території відповідної
ради, а також пенсіонерам з їх числа з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю). Рішення про приватизацію
земель державних і комунальних
підприємств, установ та організацій
приймають органи виконавчої влади або
органи місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень за
клопотанням працівників цих
підприємств, установ та організацій.

Землі у приватну власність
вищевказаним особам передаються
безоплатно.

Вказані особи мають гарантоване
право одержати свою земельну частку
(пай) виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 116 ЗК України, в
редакції на час відкриття спадщини, -
громадяни набувають право власності на
земельні ділянки із земель державної
або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Як встановлено з досліджених
письмових доказів, розпорядженням
Жовтневої РДА ОСОБА_4 передано у
власність земельну ділянку площею 0,2 га
для ведення особистого селянського
господарства.

За такого суд дійшов висновку, що за
життя ОСОБА_4 набув права на
вищевказану земельну ділянку, однак у
зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1, не встиг
одержати правовстановлюючого
документу щодо цього майна.

Щодо ОСОБА_5, то відносно
останньої розпорядження про передачу у
власність земельної ділянки не
приймалося, однак з досліджених
документів вбачається, що остання
набула право на земельну частку (пай) як
працівник державного закладу освіти,
що слідує зі списку осіб до протоколу
про затвердження переліку осіб, які
мають право на земельну частку (пай).

Згідно технічної документації,
земельна частка (пай), що планувалася
для передачі у власність ОСОБА_5
виділена в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
спадкоємця переходять права та
обов'язки, що належали спадкодавцю на
час смерті.

За такого, суд дійшов висновку, що
після смерті батька ОСОБА_4 залишилася
спадщина у виді права власності на
земельну ділянку та після смерті
матері ОСОБА_5 у виді право на земельну
частку (пай), а також право власності на
2/3 частини вищевказаної квартири після
смерті обох батьків.

З досліджених судом документів
вбачається, що позивач пропустив строк
прийняття спадщини після смерті
батька, зареєстрованим із ним на час
смерті не був.

Однак, позивач просив захистити
його право на спадкування посилаючись
на поважність причин пропуску цього
строку, а саме: вказує, що смерть
батьків він пережив досить важко, через
що мав лікуватися.

Враховуючи, що ніхто з інших
спадкодавців до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини не
звертався та свідоцтва про право на
спадщину не видавалося, то спадкові
відносини після смерті батька ОСОБА_4
не вичерпано.

Вказані позивачем причини
пропуску строку прийняття спадщини
після смерті батька суд знаходить
поважними, та враховуючи
невичерпаність спадкових відносин,
вважає можливим захистити його право
щодо вищевказаного майна як спадкоємця
ОСОБА_4, який є спадкоємцем першої черги
та єдиний виявив бажання прийняти
спадщину після смерті батька.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Однак, відповідач ОСОБА_3, не маючи
наміру прийняти спадщину, у
передбачений законом спосіб від неї не
відмовився, оскільки відповідної заяви
до нотаріальної контори не подав.

Поновлення в судовому порядку строку
на подання заяви про відмову від
спадщини закон не передбачає.

Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України
вказують, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

До складу спадщини відповідно до ст. 1218
ЦК України входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець іншої можливості
захистити своє право на майно не має
через неподання вчасно іншим
спадкоємцем до нотаріальної заяви про
відмову від спадщини.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. 16 ЦК України, суд вважає необхідним
захистити цивільні права позивача
шляхом визнання за ним права власності
на земельну ділянку площею 2,0га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована в межах території
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області а також на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4 та
шляхом визнання за позивачем права
власності на 1/3 частину цієї ж квартири,
а також права на земельну частку (пай)
площею 2,0 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Михайло-Ларинської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області із земель
колишнього радгоспу «Гвардії Ілліча»,
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_5.

Щодо заявлених вимог про
визначення 1/3 частини вищевказаної
квартири за ОСОБА_3, що належить йому на
праві спільної часткової власності, то
останній зустрічного позову з цього
приводу до суду не подавав та таких
вимог не заявляв, отже в цій частині у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 202, 212-218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на :

- земельну ділянку площею 2,0 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована в межах території
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області, що передана у власність ОСОБА_4
згідно розпорядження Жовтневої РДА від
15.02.2012 року № 99-р;

- 1/ 3 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2:

- право на земельну частку (пай) площею
2,0 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Михайло-Ларинської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області із земель
колишнього радгоспу «Гвардії Ілліча»;

- право власності на 1/ 3 частину
квартири АДРЕСА_1.

У визначенні належності ОСОБА_3 1/ 3
частки квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Жовтневий районний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів після
проголошення рішення.

Суддя
Л.М.Семенова