Справа № 2-244/11 (2/201/3/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Черновського Г.В.,

секретаря - Пісчанській Т.М.,

за участю: представника
відповідачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що також діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми боргу
за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2008 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась представник ОСОБА_2 з
позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про
стягнення боргу за договором позики
(том 1 а. с. 5-7), який в ході судового
розгляду даної цивільної справи був
уточнений шляхом виключення з числа
відповідачів ОСОБА_7 у зв'язку з його
смертю та залученням в якості
співвідповідачів його спадкоємців -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та неповнолітньої
ОСОБА_4, від імені якої дії її мати -
ОСОБА_8.

В обґрунтування позовних вимог, з
урахуванням уточнень, представник
ОСОБА_2 у позовній заяві та у судовому
засіданні посилалась на те, що 15 травня
2005 року між ОСОБА_3, ОСОБА_7, з одного
боку, та ОСОБА_2 - з іншого, у простій
письмовій формі у вигляді розписки був
укладений договір позики, за умовами
якого позивач надав, а ОСОБА_3 та ОСОБА_8
отримали грошові кошти у сумі 100 000,00
доларів США, строком повернення до 15
січня 2006 року. 23 березня 2006 року між
ОСОБА_3, ОСОБА_7, з одного боку, та ОСОБА_2
- з іншого, також у простій письмовій
формі у вигляді розписки був укладений
ще один договір позики, за умовами
якого позивач надав, а ОСОБА_3 та ОСОБА_8
отримали грошові кошти у сумі 150 000,00
доларів США, які зобов'язались
повернути до 23 березня 2007 року.
Оскільки грошові кошти за обома
договорами позики позичальниками не
були повернуті ОСОБА_2, ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, представник позивач
звернулась до суду з даним позовом та
просила суд стягнути солідарно з
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка
також діє від імені неповнолітньої
ОСОБА_4, грошові кошти у сумі 1 857 500,00 грн.
(том 1 а. с. 23-25).

Представник ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, про час, дату та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, надала заяву про
розгляд даної цивільної справи за її
відсутності, в заяві вказала, що
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, наполягає на його задоволенні
(том 2 а. с. 169).

Відповідач ОСОБА_3, яка також діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, у
судове засідання не з'явилась, про час,
дату та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином шляхом
надіслання судової повістки з викликом
у судове засідання на адресу її
реєстрації, а саме: м. Запоріжжя, вул.
Ужгородська, 12.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог до її довірителів,
посилаючись на результат
почеркознавчої експертизи, проведеної
по даній цивільній справі, відповідно
до висновку якої підпис у розписках,
стягнення заборгованості за якими є
предметом розгляду, від імені ОСОБА_8
ставив не він, а інша особа.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали
участь в розгляді даної цивільної
справи, дослідивши матеріали даної
цивільної справи судом були
встановлені наступні факти:

15 травня 2005 року між ОСОБА_3, ОСОБА_7, з
одного боку, та ОСОБА_2 - з іншого, у
простій письмовій формі у вигляді
розписки був укладений договір позики,
за умовами якого останній надав, а
ОСОБА_3 та ОСОБА_8 отримали грошові
кошти у сумі 100 000,00 доларів США, строком
повернення позики до 15 січня 2006 року
(том 1 а. с. 9).

23 березня 2006 року між ОСОБА_3, ОСОБА_7, з
одного боку та ОСОБА_2 - з іншого, також у
простій письмовій формі у вигляді
розписки був укладений ще один договір
позики, за умовами якого позивач надав,
а ОСОБА_3 та ОСОБА_8 отримали грошові
кошти у сумі 150 000,00 доларів США, які
зобов'язались повернути до 23 березня 2007
року (том 1 а. с. 8).

Судом також встановлено, що ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а. с. 11).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є
ОСОБА_3, неповнолітня ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, що підтверджується рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 11 лютого 2014 року (том 2 а. с. 152-166).

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 3333 від 17 червня 2013 року,
проведеної по даній цивільній справі
на виконання відповідної ухвали суду,
вбачається, що підпис від імені ОСОБА_3
в розписках від 15 травня 2005 року та від
23 березня 2006 року виконаний ОСОБА_3, як і
рукописні записи у вказаних розписках
«ОСОБА_3» та «ОСОБА_3» відповідно;
підпис від імені ОСОБА_8 в розписках від
15 травня 2005 року та від 23 березня 2006
року від імені ОСОБА_8 виконаний не
ОСОБА_7, а іншою особою (том 2 а. с. 55-95).

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, нормами
Цивільного кодексу України .

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції
України, права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Оцінюючи дослідженні у судовому
засіданні докази у їх сукупності щодо
вимог позивача до відповідачів
стосовно стягнення суми боргу за
розписками від 15 травня 2005 року та від 23
березня 2006 року, приймаючи до уваги
висновок судово-почеркознавчої
експертизи № 3333 від 17 червня 2013 року,
яким було підтверджено, що підпис на
даних документах від імені відповідача
ОСОБА_3 виконаний нею, а підпис від
імені ОСОБА_7 - виконаний не ним, а іншою
особою, суд приходить до висновку про
можливість часткового задоволення
позовних вимог, а саме: суд вважає за
необхідне задовольнити вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
вказаними договорами позики у сумі 1 857
500,00, та, з огляду на результат
зазначеної експертизи, вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог до спадкоємців ОСОБА_8 -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, на підставі ст.88 ЦПК
України, приймаючи до уваги результат
вирішення справи, суд вважає
необхідним судові витрати по сплаті
судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, загальний розмір яких
становить 1 730,00 грн. - стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9

На підставі викладеного, керуючись 526,
527, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27,
46, 57, 58, 60, 79, 88, 215-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що
також діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
суми боргу за договором позики -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 заборгованість за договорами
позики у сумі 1 857 500 (один мільйон
вісімсот п'ятдесят сім тисяч п'ятсот)
грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок повернення судового збору 1 700
(одну тисячу сімсот) грн. 00 коп., в
рахунок повернення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи 30 (тридцять) грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, неповнолітньої ОСОБА_4,
в інтересах якої діє ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой