Справа № 2-1086/13 Головуючий у І
інстанції Степанова О.С.Провадження №
22-ц/780/1108/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 05 грудня 2013 року у справі за
позовом Заступника Генерального
прокурора України в інтересах держави
в особі Київської міської ради,
Київської обласної державної
адміністрації, державного агентства
земельних ресурсів України, державного
комітету України із земельних ресурсів
до Обухівської районної державної
адміністрації Київської області,
Управління Держкомзему в Обухівському
районі Київської області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_1, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, третя особа: Козинська селищна
рада Обухівського району Київської
області про визнання незаконними і
скасування розпорядження, визнання
недійсним державних актів на право
власності на земельну ділянку,
визнання недійсними договорів та
повернення земельних ділянок у
власність держави, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року заступник
Генерального прокурора України в
інтересах держави в особі Київської
міської ради, Київської обласної
державної адміністрації, Державного
агентства земельних ресурсів України,
Державного комітету України із
земельних ресурсів звернувся до суду з
позовом, у якому просив визнати
незаконним та скасувати
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації від 21.12.2009 року
№ 1694 в частині затвердження проекту
землеустрою та передачі земельних
ділянок у власність громадянам для
ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області та видані на
їх підставі державні акти про право
приватної власності цих осіб на
земельні ділянки, недійсними
договори купівлі-продажу спірних
земельних ділянок та зобов'язати
управління Держкомзему в
Обухівському районі Київської
області скасувати державну реєстрацію
права власності на земельні ділянки та
визнати право власності на спірні
земельні ділянки площею 75,0532
нормативною грошовою вартістю 122 243 317
грн. 72 коп., які розташовуй межах
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області за державою в
особі Київської міської ради та
Київської обласної державної
адміністрації, повернувши їх у
державну власність.

В обґрунтування своїх вимог, посилався
на те, що оскаржуване розпорядження є
незаконним, оскільки прийнято з
перевищенням повноважень на передачу
спірних земельних ділянок у приватну
власність громадянам, які є
відповідачами, здійснено всупереч
вимогам чинного законодавства України,
оскільки ці земельні ділянки
відносяться до земель водного фонду та
частково до земель лісогосподарського
призначення та відповідно до ст. ст. 56-60
ЗК України, ст. ст. 87-89 ВК України та ст. 5
ЛК України не можуть надаватись у
приватну власність громадян.

Рішенням Обухівського районного
суду Київської області від 11 вересня 2012
року позов задоволено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 13 грудня 2012 року
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 11 вересня 2012 року
в частині визнання права власності на
спірні земельні ділянки за державою
скасовано та в цій частині ухвалено
нове рішення про відмову в позові. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 15.05.2013 року рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 11.09.2012 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 13.12.2012 року скасовані, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду прокурор позов
підтримав та просив суд задовольнити
його зазначивши, що приймаючи
оскаржуване розпорядження від 21.12.2009 р.
№1694 про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення спірних
земельних ділянок та передачі їх
єдиним масивом безоплатно у власність
38-ми громадян для ведення особистого
селянського господарства, Обухівська
районна державна адміністрація вийшла
за межі наданих їй повноважень,
розпорядившись частиною земель,
розташованих у адміністративних межах
міста Києва. Крім того, прокурор
зазначив, що спірні земельні ділянки
надані у власність громадянам в
порушення передбаченого законом
порядку розпорядження землями водного
та лісового фондів, без зміни їх
цільового призначення. Виходячи з
положень ст. ст. 4,16,203,215 ЦК України, ст. 210
ЗК України укладені відповідачами
договори є такими, що суперечать
цивільному та земельному
законодавству, оскільки на підставі
цих договорів було відчужено земельні
ділянки, які незаконно вибули із
власності держави, та перебували у
приватній власності в порушення
чинного законодавства.

Обухівська районна державна
адміністрація та проти задоволення
позовних вимог в частині повернення
земель Київській міський раді
заперечувала в іншій частині позовні
вимоги визнала.

Управління Держземагенства в
Обухівському районі Київської області
позовні вимоги підтримав частково не
погодившись з вимогами щодо повернення
земель Київській міський раді,
посилаючись на те, що відповідно до
програмного забезпечення ведення
чергового кадастрового плану, карти
формування території Козинської
селищної ради та індексно-кадастрових
карт, спірні земельні ділянки
розташовані в адміністративних межах
Козинської селищної ради Київської
області, а не в межах Голосіївського
району міста Києва, як зазначено в
позові. Також Управління не підтримали
позовні вимоги в частині зобов'язання
управління скасувати державну
реєстрацію права власності на земельні
ділянки за фізичними особами,
посилаючись на те, що в зв'язку із
змінами в законодавстві скасування
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку та внесення
відповідного запису не належить до
повноважень Управління, оскільки
здійснюється органом державної
реєстрації прав.

Крім того, Управління Держземагенства
не погодився з твердженням у позові що
видача та реєстрація спірних державних
актів здійснювалась управлінням,
оскільки відповідно чинного на той час
законодавства протягом 2010 року на
території Обухівського району
реєстрація та видача державних актів
здійснювалась Обухівським райвідділом
Київської обласної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру».

Представник відповідача ОСОБА_1 проти
позову заперечував та просив відмовити
в його задоволенні зазначивши, що в
матеріалах справи відсутні належні
докази на підтвердження відведення
прибережних захисних смуг
водовідведення, оскільки відсутній
проект відведення в якому визначено
розмір та межі водоохоронних зон та
режим ведення господарської
діяльності в цих зонах.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 05 грудня 2013 року
позов задоволено в повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації від 21 грудня
2009 року № 1694 в частині затвердження
проекту землеустрою та передачі
земельних ділянок у власність
громадянам для ведення особистого
селянського господарства в
адміністративних межах Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області та видані на їх
підставі державні акти про право
приватної власності на зазначені
земельні ділянки, визнано недійсними
договори купівлі-продажу спірних
земельних ділянок, зобов'язано
управління Держземагенства в
Обухівському районі Київської області
скасувати державну реєстрацію права
власності на земельні ділянки та
визнано право власності на зазначені
земельні ділянки площею 75,0532 га,
розташовані в межах Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області, за державою.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник відповідача ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, вважає рішення
незаконним та необґрунтованим,
прийнятим судом з порушенням
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати та
ухвалити нове про відмову в позові.

Посилається на те, що матеріали справи
не містять жодних доказів існування
проекту визначення меж водоохоронних
зон, як і не містять доказів
перебування спірної землі в категорії
земель водного фонду та
лісогосподарського призначення.

Крім того, вважає що судом першої
інстанції проігноровано викладені в
Ухвалі рекомендації Вищого
спеціалізованого суду у даній справі
та не враховано практику Європейського
суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення учасників,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що пунктом 1
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області від 21 грудня 2009 року № 1694
затверджено проект землеустрою, а
пунктом 3 зазначеного розпорядження
передано земельні ділянки загальною
площею 75,0648 га у власність відповідачам
(фізичним особам) для ведення
особистого селянського господарства в
адміністративних межах Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області. Пунктом 2 вказаного
розпорядження вилучено із
користування ТОВ «Лотос», ТОВ
«Альфа-Плюс», ТОВ «Затишне», ТОВ «Дана»,
ТОВ «ОК-Інвест», ЗАТ «ТІЗ-ТОПАЗ»
земельні ділянки загальною площею 75,0648
га відповідно до нотаріально
засвідчених згод про вилучення
земельних ділянок із їх користування в
адміністративних межах Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області. (Том №1 а.с. 34)

В подальшому 22, 23, 24, 26, 29 та 30 березня 2010
року, на підставі договорів
купівлі-продажу відповідачі, яким
розпорядженням Обухівської районної
державної адміністрації від 21.12.2009 року
№1694 передано безоплатно у власність
земельні ділянки, відчужили їх іншим
особам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 продала
земельну ділянку ОСОБА_40 (договір від
22.03.2010 № 686); ОСОБА_38 продав земельну
ділянку ОСОБА_1 (договір від 22.03.2010 №642);
ОСОБА_39 продала земельну ділянку
ОСОБА_1 та ОСОБА_41 (договір від 22.03.2010
№649); ОСОБА_13 (договір від 29.03.2010 №1625),
ОСОБА_14(договір від 29.03.2010 №1639), ОСОБА_16
(договір від 29.03.2010 №1464), ОСОБА_17
(договір від 30.03.2010 №1618), ОСОБА_18
(договір від 30.03.2010 №1775), ОСОБА_19(договір
від 30.03.2010 №1733), ОСОБА_20 (договір від
30.03.2010 №1782), ОСОБА_21 (договір від 30.03.2010
№1796), ОСОБА_22 (договір від 30.03.2010 №1740),
ОСОБА_23 (договір від 30.03.2010 №1698), ОСОБА_24
(договір від 26.03.2010 №1412), ОСОБА_25
(договір від 29.03.2010 №1632), ОСОБА_26
(договір від 30.03.2010 №1691), ОСОБА_27
(договір від 29.03.2010 №1618), ОСОБА_28
(договір від 30.03.2010 №1677), ОСОБА_29
(договір від 30.03.2010 №1670), ОСОБА_30
(договір від 30.03.2010 №1705), ОСОБА_31
(договір від 30.03.2010 №1684), ОСОБА_32
(договір від 29.03.2010 №1478), ОСОБА_33
(договір від 26.03.2010 №1398), ОСОБА_34
(договір від 29.03.2010 №1471), ОСОБА_35
(договір від 29.03.2010 №1485), ОСОБА_35
(договір від 30.03.2010 №1754) продали свої
земельні ділянки ОСОБА_42; ОСОБА_37
продав земельну ділянку ОСОБА_43
(договір від 23.03.2010 №851); ОСОБА_4 (договір
від 24.03.2010 №1049), ОСОБА_6 (договір від
24.03.2010 №1056) продали земельні ділянки
ОСОБА_44; ОСОБА_10 (договір від 23.03.2010 №785),
ОСОБА_11 (договір від 23.03.2010 №792), ОСОБА_2
(договір від 23.03.2010 №764), ОСОБА_5 (договір
від 23.03.2010 №771), ОСОБА_7 (договір від
23.03.2010 №778) продали земельні ділянки
ОСОБА_45; ОСОБА_12 продав земельну
ділянку ОСОБА_46 та ОСОБА_47 (договір від
22.03.2010 №658); ОСОБА_15 продав земельну
ділянку ОСОБА_47 (договір від 22.03.2010 №665);
ОСОБА_9 продав земельну ділянку ОСОБА_48
(договір від 24.03.2010 №1011).

Відповідно до висновку Держкомзему
України від 12.03.2012 року №26-7/836
відведення 38-ми земельних ділянок
проведено безпідставно, роботи із
землеустрою (складання проекту із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок) та геодезичні роботи
(винесення в натуру земельних ділянок
громадян) не проводились.

Також у висновку зазначено, що
відповідно до Проекту формування
території та встановлення меж
Козинської селищної Ради народних
депутатів, смт. Козин і с. Рудики
Обухівського району Київської області,
затвердженим рішенням Обухівської
районної ради народних депутатів від
28.11.1997 року № 106.10ХХІІ, на підставі
рішень Козинської селищної ради та її
виконавчого комітету упродовж 2002-2004
років було надано у користування
(оренду) земельні ділянки за межами
населеного пункту смт.Козин для
житлового та громадського будівництва,
будівництва індивідуальних
забудовників та водноспортивного
комплексу тощо ТОВ «ЛОТОС», ТОВ
«Альфа-Плюс», ТОВ «Затишне», ТОВ «ДАНА»,
ТОВ «ОК-ІНВЕСТ», ЗАТ «ТІЗ-ТОПАЗ» за
рахунок земель водного фонду та за
рахунок угідь представлених
сіножатями, лісами та лісовкритими
площами, чагарниками.

Згідно вказаного висновку
держземінспекції Держкомзему України
при розпорядженні земельними
ділянками за межами населених пунктів
Козинською селищною радою було
перевищено власні повноваження,
визначені пунктом 12 розділу Х
Перехідних положень Земельного
кодексу України, статтею 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Згідно плану-схеми розташування
спірних земельних ділянок, вони
представлені двома масивами, які
розмежовані водним об'єктом.

Відповідно довідки Управління
земельних ресурсів у Обухівському
районі від 02.12.2009 року №05-02/4733, згідно
даних державної статистичної
звітності за формою 6-зем та відповідно
до кадастрових планів земельних
ділянок загальною площею 75,0648 га, які
намічені до передачі у власність 38-ми
громадянам, вказані земельні ділянки
обліковуються як землі інших закладів,
установ, організацій (номер рядка 58),
землі без рослинного покриву, або з
незначним рослинним покривом - піски
(номер стовпця 69). (Том №1 а.с.126).

При цьому з наданих ДП «Центр
Державного земельного кадастру»
графічних матеріалів вбачається, що
рельєф місцевості та відповідно склад
угідь спірних земельних ділянок було
змінено шляхом проведення гідронамиву
піску на земельні ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України не
можуть передаватись у приватну
власність земельні ділянки, штучно
створені у межах прибережної захисної
смуги чи смуги відведення, на землях
лісогосподарського призначення та
природно-заповідного фонду, що
перебувають у прибережній захисній
смузі водних об'єктів.

Відповідно до планово-картографічних
матеріалів проекту із землеустрою та
висновку Управління водного
господарства у м. Києві та Київській
області спірні земельні ділянки
межують із смугою відведення
меліоративного каналу, а також з
водними об'єктами. (Том №1 а.с.130; 133-138).

Разом з тим, відповідно до п.2.9 Наказу
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
05.11.2004 року №434 у разі відсутності
належної землевпорядної документації
та встановлених у натурі (на
місцевості) меж щодо водоохоронних зон
та прибережних захисних смуг водних
об'єктів, природоохоронний орган
забезпечує їх збереження шляхом
урахування при розгляді матеріалів
щодо вилучення (викупу), надання цих
земельних ділянок нормативних
розмірів прибережних захисних смуг,
встановлених статтею 88 Водного кодексу
України та орієнтовних розмірів і меж
водоохоронних зон, що визначаються
відповідно до постанови КМУ від 08.05.1996
року №486 «Про затвердження Порядку
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них», з
урахуванням конкретної ситуації.

З матеріалів справи вбачається, що на
кадастрових планах спірних земельних
ділянок не відображено жодних зон
обмежень (обтяжень) щодо використання
земельних ділянок у зв'язку з наявністю
прибережних захисних смуг водних
об'єктів та смуг відведення, склад
угідь не визначений, висновок
Дніпровського басейнового управління
відсутній, отже кадастрові плани
складені всупереч вимогам ст.198 ЗК
України.

Таким чином, задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
Обухівська районна державна
адміністрація всупереч вимог закону,
перевищуючи повноваженнями,
розпорядилась спірними земельними
ділянками водного фонду, які з
урахуванням обмежень, передбачених
ст.ст.58-60,63,198 ЗК України та ст.ст.87-89,91 ВК
України не можуть передаватися у
приватну власність громадянам для
ведення особистого селянського
господарства, тому видані громадянам
державні акти на право власності на
земельні ділянки є недійсними і
порушене право держави на землю
підлягає захисту шляхом визнання
державної реєстрації цих державних
актів недійсною, визнання недійсними
укладених на підставі вказаних
державних актів договорів
купівлі-продажу з підстав,
передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, та
повернення цих земельних ділянок у
власність держави.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
даного спору по суті, суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про необхідність визнання
незаконним та скасування
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації від 21 грудня
2009 року № 1694 в частині затвердження
проекту землеустрою та передачі
земельних ділянок у власність
громадянам для ведення особистого
селянського господарства в
адміністративних межах Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області, визнання недійсними
виданих на підставі спірного
розпорядження державних актів про
право приватної власності на зазначені
земельні ділянки, визнання недійсними
договорів купівлі-продажу спірних
земельних ділянок.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
вимоги позивача в частині визнання
права власності на спірні земельні
ділянки за державою та зобов'язання
управління Державного земельного
агентства в Обухівському районі
Київської області скасувати державну
реєстрацію права власності на спірні
земельні ділянки були задоволені судом
необґрунтовано, без врахування
роз'яснень постанови ПВСУ «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004
року щодо не можливості судом
вирішувати питання, віднесені до
компетенції органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування.
Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що скасування державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку та внесення відповідного
запису не належить до повноважень
Управління Держземагенства в
Обухівському районі Київської області,
оскільки здійснюється органом
державної реєстрації прав, який до
участі у справі не притягнутий. Тому в
цій частині, на думку колегії суддів
рішення районного суду підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову в позові.

Доводи та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права. При цьому не
спростовують висновки суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах вимог,
заявлених в суді першої інстанції та
доводів апеляційної скарги, в якій
ставиться питання про ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до
задоволення частково, а рішення суду
підлягає скасуваню в частині визнання
права власності на спірні земельні
ділянки за державою та зобов'язання
управління Державного земельного
агентства в Обухівському районі
Київської області скасувати державну
реєстрацію права власності на спірні
земельні ділянки з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову в
позові відмову.

В іншій частині рішення є законним і
обґрунтованим, висновки суду
відповідають встановленим обставинам
справи та нормам матеріального права,
підстави для його зміни або скасування
в іншій частині відсутні.

Керуючись ст.ст.309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково
задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 05 грудня 2013 року
скасувати в частині визнання права
власності на спірні земельні ділянки
за державою та зобов'язання управління
Державного земельного агентства в
Обухівському районі Київської області
скасувати державну реєстрацію права
власності на спірні земельні ділянки
та в цій частині ухвалити нове рішення
про відмову в позові.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: