Справа № 509/2412/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Шестопалової О.Ю.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду смт.Овідіополь
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про скасування свідоцтва на
право власності та скасування
реєстрації права власності на будинок
та поділ набутого за час шлюбу майна,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про
скасування рішення Виконкому
Таїровської селищної ради № 801 від
27.10.2010 р. та свідоцтва на право
власності на житловий будинок під
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5;
зобов'язання ОСОБА_5 усунути перешкоди
у використанні спільного майна та
заборонити самовільно, без погодження
з ОСОБА_1 користуватися, здавати в
оренду, переобладнювати,
реконструйовувати, продавати житловий
будинок під АДРЕСА_1; поділ спільно
набутого за час шлюбу майна: житлового
будинку під АДРЕСА_1, земельної ділянки
площею 0,15 га, розташованої в АДРЕСА_1,
холодильника, двох бетономішалок,
будівельних матеріалів, лісів
будівельних, будівельних тачок,
газового котлу, термобойлеру.

Також позивач просить визнати право
власності на 1/2 земельної ділянки
площею 0,15 га, розташованої в АДРЕСА_1, на
1/2 житлового будинку під АДРЕСА_1 та на
1901697 гривень, як половину грошових
коштів, отриманих ОСОБА_5 за період
шлюбу.

Позивач та її представник, ОСОБА_2, у
судове засідання з'явилися, заявлені
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Представники відповідача,
позовні вимоги не визнали, просили у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у
повному обсязі.

Судом встановлено, що 25 червня 1986 року
між сторонами по справі було укладено
шлюб. 23 березня 2010 року рішенням
Малиновського районного суду м.Одеси
шлюб було розірвано за позовною заявою
ОСОБА_5, при цьому в рішенні зазначено
про відсутність спору щодо розподілу
майна, придбаного в період шлюбу. 15
квітня 2011 року шлюб було розірвано, про
що в Книзі реєстрації актів про
розірвання шлюбу зроблено відповідний
актовий запис за № 34.

У січні 2012 року позивачу стало відомо,
що відповідач протиправно, без відома
та згоди ОСОБА_1 здійснив введення у
експлуатацію належного їм будинку на
своє ім'я, чим порушив право власності
позивача та створив підстави для
втрати нею можливості володіти та
користуватися власністю.

Позивач у позовній заяві зазначив
Виконавчий комітет Таїровської
селищної ради у якості третьої особи,
однак розглядаючи позовну вимогу щодо
скасування рішення Виконкому, він
повинен бути відповідачем по справі.
Позивач та його представник
відмовилися уточнювати позовні вимоги
у вказаній частині визначення належних
відповідачів. Також, перш ніж
скасовувати будь-яке рішення органу
державної влади, воно має бути визнане
судом незаконним, у той час як
позивачем не заявлено вимоги щодо
визнання рішення Виконкому
Таїровської селищної ради № 801
незаконним. У зв'язку з цим, суд вважає
за доцільне відмовити позивачу у
задоволенні вказаної позовної вимоги.

Розглядаючи вимогу щодо поділу спільно
набутого за час шлюбу майна, суд вважає
за доцільне відмовити в його
задоволенні, оскільки позивачем не
надано документального підтвердження
щодо його вартості, придбання під час
шлюбу та місцезнаходження

У разі неможливості поділу спільно
набутого за час шлюбу майна на підставі
документів, які містяться в матеріалах
справи, суд також не має змоги
задовольнити інші вимоги позивача щодо
зобов'язання усунення перешкод у
використанні спільного майна та
визнання права власності щодо нього за
ОСОБА_1 чи ОСОБА_5

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти у відношенні свого
майна будь-які дії, що не суперечать
закону. Всім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України,
правовий акт органу державної влади чи
органу місцевого самоврядування, який
суперечить закону чи порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Приписами ст. 60 Сімейного Кодексу
України встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України,
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленість
між ними.

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Суд, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, керуючись діючим
законодавством, враховуючи пояснення
сторін по справі та їх представників у
судовому засіданні, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не підлягають у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, ст.ст. 23, 319, 391-393 ЦК України,
ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71 Сімейного Кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про скасування
свідоцтва на право власності та
скасування реєстрації права власності
на будинок та поділ набутого за час
шлюбу майна - відмовити.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копій до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:
В.К.Кочко