Провадження № 22-ц/779/616/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючої: Пнівчук О.В.

суддів:
Горблянського Я.Д., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Департаменту соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації про визнання
права власності на автомобіль, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
29 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про визнання права
власності на автомобіль.

Свої вимоги мотивував тим, що його
батько ОСОБА_4, будучи інвалідом першої
групи за життя був забезпечений
автомобілем VOLKSVAGEN PASSAT 1996 року як
гуманітарною допомогою.

Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 він
звернувся до відповідача з заявою про
перереєстрацію цього автомобіля, однак
листом від 15.07.2013 року №р-815/08-13 йому
було відмовлено.

Посилаючись на те, що він постійно
проживав з батьком, вів з ним спільне
господарство, то відповідно до діючого
на час одержання автомобіля Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою КМУ від 08.09.1997
року, має право на залишення
автомобіля йому у власність.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 29 січня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення
ОСОБА_2 посилається на те, що воно
ухвалене з порушенням вимог норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що суд неправомірно
керувався Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, який
затверджений постановою КМУ № 999 від
19.07.2006 року, оскільки такий не
поширюється на спірні правовідносини.

Новий порядок встановлює обмеження та
зобов»язання, яких не було в порядку
від 08.09.1997 року, чинному на момент
виникнення правовідносин, та в разі
його застосування порушить право
власності члена сім»ї інваліда на
спірний автомобіль.

Апелянт просив рішення суду скасувати
та постановити нове рішення про
задоволення його вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної
скарги, представник відповідача
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації Павлів В.І. заперечив
доводи апеляційної скарги. посилаючись
на обґрунтованість висновків суду
першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Судом встановлено, що батько позивача
ОСОБА_4 як інвалід першої групи,
відповідно до чинного законодавства
був забезпечений транспортним засобом
- автомобілем марки «Volkswagen Passat»
номерний знак НОМЕР_1. Вказаний
автомобіль визнаний як гуманітарна
допомога та на праві власності
належить відповідачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Відповідно до положень п. 41 «Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями»,
який затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006р. (далі
Порядок), визначено, що після смерті
інваліда, дитини-інваліда автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через головне
управління соціального захисту і
користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність одному з
членів сім'ї інваліда за рішенням
Мінсоцполітики за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля, які повинні бути сплачені
членом сім'ї померлого інваліда,
дитини-інваліда протягом шести місяців
з дня смерті інваліда. Контроль за
дотриманням зазначеного строку
здійснюється головним управлінням
соціального захисту чи управлінням
виконавчої дирекції.

Департаментом соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації згідно листа від 15.07.2013р.
№ р-815/08-13 (а.с.15), розглянуто звернення
ОСОБА_2 про перереєстрацію автомобіля
після смерті його батька, з посиланням
на п. 41 згаданого вище Порядку позивачу
відмовлено в перереєстрації спірного
автомобіля, оскільки шестимісячний
термін з дня смерті його батька минув, в
листі також зазначено, що вказаний
автомобіль підлягає поверненню
відповідачу.

Суд першої інстанції правильно
зазначив про те, що не заслуговують на
увагу посилання позивача на
необхідність перереєстрації спірного
автомобіля для потреб його матері, яка
також є інвалідом, оскільки суд у
відповідності до вимог норм ЦПК
України розглядає справу за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Питання щодо передачі у власність
автомобіля після смерті інваліда
одному із членів його сім»ї повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, якому надавався
автомобіль як гуманітарна допомога.
Таким нормативно-правовим актом є
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений постановою
КМ України 19.07.2006 року.

Абзацами першим та третім пункту
16 зазначеного Порядку встановлено, що
після смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда проживав та
був зареєстрований за місцем
постійного проживання і реєстрації
інваліда. Автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
після смерті інваліда залишається у
користуванні його сім'ї лише у разі,
якщо в ній є інвалід, який: 1) має
підстави для забезпечення автомобілем
згідно з пунктом 3 цього Порядку; 2)
проживав і був зареєстрований на час
смерті інваліда за місцем його
проживання і реєстрації; 3) не має
іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

При цьому, не заслуговують на
увагу доводи апелянта з приводу того,
що до спірних правовідносин підлягає
застосуванню постанова КМ України від
08.09.1997 року №999, оскільки на його думку
правовідносини між сторонами виникли з
грудня 2004 року, а саме з моменту
передачі автомобіля Управлінню праці
та соціального захисту населення
Івано-Франківської ОДА як гуманітарної
допомоги.

Згідно із ч.1 ст.58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до ст.5 ЦК України, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності. Визнання закону таким, що
втратив чинність, припиняє його дію в
повному обсязі.

Частиною 4 ст.4 ЦК України визначено, що
актами цивільного законодавства є
також постанови Кабінету Міністрів
України.

Порядок від 08.09.1997 року був визнаний
таким, що втратив чинність, постановою
Кабінету Міністрів України від 19 липня
2006 року.

Таким чином, питання про вилучення
після смерті інваліда, який помер у 2007
році, автомобіля, отриманого ним як
гуманітарна допомога, повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції обставини
справи з'ясовано всесторонньо і повно
та ухвалено рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 29 січня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
Пнівчук О.В.

Судді:
Горблянський Я.Д.

Соколовський В.М.