АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2823/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/351/14
Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М.
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 20 грудня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Келебердянської сільської ради
Кременчуцького району Полтавської
області, Кременчуцької районної
державної адміністрації, треті особи:
Третя Кременчуцька державна
нотаріальна контора, реєстраційна
служба Кременчуцького міського
управління юстиції, про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, уточненим під час
розгляду справи, до Келебердянської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області, Кременчуцької
районної державної адміністрації про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування,
посилаючись, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_2, якому належав житловий
будинок з господарськими будівлями в
АДРЕСА_1 відповідно до довідки
Келебердянської сільської ради
Кременчуцького району. Він є
спадкоємцем його майна за заповітом.

20 травня 2013 року Третя Кременчуцька
державна нотаріальна контора
відмовила йому в оформленні спадщини,
посилаючись на відсутність документів,
які підтверджували б право власності
померлого на спадкове майно.

Просив суд визнати за ним право
власності на спадкове майно після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2, а
саме: житловий будинок літ. «А»,
житловий будинок літ. «Б», погріб під
частиною будівлі літ. «Жп», прибудову
літ. «а», прибудову літ. «б», сарай
«літ.В», баню літ. «Г», убиральню літ.
«Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж»,
убиральню літ. «З», сарай літ. «И», сарай
літ. «Л», трубопровід літ. «к1», огорожу
№2, ворота № 3, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 20 грудня
2013 року ОСОБА_1 відмовлено в
задоволенні позову до Келебердянської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області, Кременчуцької
районної державної адміністрації,
треті особи Третя Кременчуцька
державна нотаріальна контора,
Реєстраційна служба Кременчуцького
міського управління юстиції, про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення місцевого суду скасувати та
ухвалити нове. Вважає, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
зареєстрованим в Келебердянській
сільській раді Кременчуцького району
Полтавської області 22 лютого 2011 року,
актовий запис №1.

Спадкоємцем його майна згідно заповіту
складеного померлим ОСОБА_2 15 лютого 2011
року, посвідченим секретарем
Келебердянської сільської ради,
зареєстрованим в реєстрі за № 01 є
позивач ОСОБА_1, спадкова справа
зареєстрована 01 серпня 2011 року Третьою
Кременчуцькою державною нотаріальною
конторою, витяг про реєстрацію в
Спадковому реєстрі № 27663455.

Згідно довідки Келебердянської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області № 205/02-25 від 02
жовтня 2012 року, згідно з записом по
господарської книги №6
Келебердянської сілської ради,
особовий рахунок НОМЕР_1 та договору
купівлі-продажу, посвідченого
виконавчим комітетом Салівської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області від 17.11.1981 року за
реєстровим №60 померлому ОСОБА_2
належав житловий будинок з
господарськими будівлями побудований
в 1962 році за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки КП «Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 25 квітня 2013 року №
61/1581 за даними архівного обліку КП
«КМБТІ» станом на 28 лютого 2012 року
житловий будинок АДРЕСА_1 не
зареєстрований за власником.

20 травня 2013 року Третя Кременчуцька
державна нотаріальна контора
відмовила йому в оформленні спадщини,
посилаючись на відсутність документів,
які підтверджували б право власності
померлого на спадкове майно.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання права власності на
житловий будинок в порядку
спадкування, місцевий суд виходив з
того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя
не набув права власності на спадкове
майно, яким являється житловий будинок
літ. «А», житловий будинок літ. «Б»,
погріб під частиною будівлі літ. «Жп»,
прибудову літ. «а», прибудову літ. «б»,
сарай «літ. В», баню літ. «Г», убиральню
літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж»,
убиральню літ. «З», сарай літ. «И», сарай
літ. «Л», трубопровід літ. «к1», огорожу
№2, ворота № 3, що знаходяться в АДРЕСА_1,
оскільки вказане нерухоме майно є
самочинно збудоване.

У пункті 6 Постанови № 6 Пленуму вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» викладена правова
позиція, відповідно до якої право
власності на самочинно збудовані
житлові будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили це будівництво, так і
їхні спадкоємці. Права спадкоємців
щодо самочинно збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень статті 1218 ЦК та з урахуванням
роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування».

Відповідно до пункту 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування» якщо
спадкодавцем було здійснено самочинне
будівництво ( частина перша статті 376 ЦК
України), до спадкоємців переходить
право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва.

Оскільки житловий будинок літ. «Б»,
погріб під частиною будівлі літ. «Жп»,
прибудова літ. «а», сарай «літ.В», баня
літ. «Г», убиральня літ. «Д», сарай літ.
«Е», сарай літ. «Ж», убиральня літ. «З»,
сарай літ. «И», сарай літ. «Л»,
трубопровід літ. «к1», огорожа №2,
ворота № 3, є самочинними будівлями,
право власності на них у спадкодавця не
виникло, а тому суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку щодо
відмови у задоволенні позову у цій
частині.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з висновком суду щодо
відмови у задоволенні позову у частині
визнання права власності у порядку
спадкування на житловий будинок літ.
«А» та прибудову літ. «а» з наступних
підстав.

Згідно договору купівлі-продажу від
17.11.1981 року, посвідченим секретарем
Салівської сільської Ради народних
депутатів Кременчцького району
Полтавської області, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останній купив
житловий будинок і сарай, що
знаходяться в АДРЕСА_2.

Державну реєстрацію придбаного
нерухомого майна проведено не було.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 здійснив
самочинне будівництво ряду будівель.

Так, відповідно до технічного паспорту
виготовленого 24 жовтня 2012 року
Комунальним підприємством
«Кременчуцьке міжміське бюро
технічної інвентаризації» житловий
будинок літ. «Б», погріб під частиною
будівлі літ. «Жп», прибудова літ. «б»,
сарай «літ.В», баня літ. «Г», убиральня
літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж»,
убиральня літ. «З», сарай літ. «И», сарай
літ. «Л», трубопровід літ. «к1», огорожа
№2, ворота № 3, що знаходяться в АДРЕСА_1
є самочинними.

Проте, як вбачається з даного
технічного паспорту житловий будинок
літ. «А» та прибудова літ. «а», що
знаходяться в АДРЕСА_1 та належали
померлому ОСОБА_2 побудовані у 1962 році
та не рахуються як самочинні.

Виходячи із нормативних актів, які
діяли на час придбання спадкодавцем
спірного будинку, зокрема, змісту
положень ЦК України 1963 року (глави 12, 20),
Вказівок по веденню погосподарського
обліку в сільських радах народних
депутатів, затвердженими центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, виникнення права
власності на житлові будинки, споруди
не залежало від державної реєстрації
цього права.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Отже, враховуючи, що побудовані у 1962
році житловий будинок літ. «А» та
прибудова літ. «а», що знаходяться в
АДРЕСА_1 та належали померлому ОСОБА_2(
право власності виникло на підставі
договору від 17.11.1981 року) не є
самочинним будівництвом та входять до
складу спадщини, що залишилася після
смерті батька позивача.

Як встановлено нотаріусом відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
а тому у даному випадку виник
цивільно-правовий спір, який підлягає
розгляду у позовному провадженні.

Таким чином, позивач є законним
спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом від
15.02.2011 року, а оскільки нотаріусом
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на спірний будинок,
місцевий суд дійшов помилкового та
передчасного висновку про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1 в частині
визнання права власності в порядку
спадкування на житловий будинок літ.
«А» та прибудову літ. «а», що
знаходяться в АДРЕСА_1 та належали
померлому ОСОБА_2

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що за відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а судове
рішення підлягає скасуванню у частині
відмови у задоволенні позову до
Келебердянської сільської ради
Кременчуцького району Полтавської
області про визнання за ОСОБА_1 права
власності на житловий будинок літ. «А»
та прибудову літ. «а», що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 із ухваленням у цій
частині нового рішення про визнання
права власності на вказане майно у
порядку спадкування.

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 20 грудня 2013
року - у частині відмови у задоволенні
позову до Келебердянської сільської
ради Кременчуцького району
Полтавської області про визнання за
ОСОБА_1 права власності на житловий
будинок літ. «А» та прибудову літ. «а»,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. -
скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення,
яким визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок літ. «А» та
прибудову літ. «а», що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1.

У іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль