РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014 року. Ленінський районний суд м.
Кіровограда у складі:

головуючого - судді Іванової Л.А.

при секретарі - Береді Я.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1

та відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
зазначивши в обгрунтування позовних
вимог, що 22 лютого 1992 року у відділі
ЗАГС Кіровоградського міськвиконкому
він зареєстрував шлюб з відповідачем
ОСОБА_2 і проживав з нею шлюбним життям
до 2010 року, після чого шлюбні відносини
з відповідачем були фактично
припинені. Позивач також зазначив, що
від шлюбу у них є повнолітні діти
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з
відповідачем не склалося через
розбіжність поглядів на життя та
несумісність характерів, при цьому, на
теперішній час їх не пов'язує спільний
побут, вони не ведуть спільного
господарства, у кожного є
індивідуальні доходи та особисте
життя. Позивач також зазначив, що
відповідач понад рік проживає у
громадянському шлюбі з іншим
чоловіком. З огляду на зазначене,
позивач вважає, що шлюб носить
формальний характер, подальше його
збереження і примирення з відповідачем
не можливі, у зв'язку з чим виникла
необхідність в юридичному оформленні
розлучення. З посиланням на ст.ст.110, 112
СК України, позивач ОСОБА_1 просить
розірвати шлюб між ним та відповідачем
ОСОБА_2, який було зареєстровано 22
лютого 1992 року у відділі ЗАГС
Кіровоградського міськвиконкому,
актовий запис №127.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги про
розірвання шлюбу підтримав з підстав,
зазначених в позові, просив їх
задовольнити, час для примирення
просив не надавати, оскільки наміру
примирятися з відповідачем не має, як
не має і бажання продовжувати шлюбні
відносини з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 під час
судового розгляду справи не
заперечувала щодо розірвання шлюбу з
позивачем, клопотань про надання їй
часу для примирення з позивачем не
заявляла, при цьому надала заперечення,
в яких не погоджується з викладеними
позивачем у позовній заяві фактами та в
обгрунтування заперечень зазначила, що
з позивачем до теперішнього часу
проживають спільно (вона та двоє їх
дітей) в будинку по АДРЕСА_1, який
куплений ними в кредит за іпотечною
програмою Фонду молодіжного житлового
будівництва та оформлений на позивача,
в свою чергу, позивач після виходу в
січні, 2010 року на пенсію, ніде не працює,
зникає з місця проживання на тиждень,
аргументуючи це його бажанням
відпочити від подружнього життя та
дітей, при цьому, вона самостійно
зібрала перший внесок на придбання
житла, після чого з дітьми самостійно
здійснювала і продовжує здійснювати
ремонтні роботи в будинку, більш того,
вона несе постійні витрати на
утримання дітей, в той час як позивач
самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків. Відповідач
також зазначила, що не відповідають
дійсності та є такими, що порочать її
честь та гідність і зазначені
позивачем обставини щодо її проживання
у громадянському шлюбі з іншим
чоловіком.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази по
справі в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, не суперечать
законодавству, яке регулює сімейні
правовідносини, та підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено,
підтверджується матеріалами справи, та
даний факт не заперечувався сторонами
по справі, що останні зареєстрували
шлюб 22 лютого 1992 року у відділі ЗАГС
Кіровоградського міськвиконкому, про
що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу зроблено запис за №127,
про що свідчить також повторно видане 18
лютого 2014 року Центральним відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції свідоцтво про шлюб серії
НОМЕР_1, сімейні та подружні стосунки не
підтримують, намірів відновлювати їх
не мають, на примирення не згодні.

Крім того, судом встановлено, що
від спільного шлюбу сторони мають двох
повнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейні стосунки між подружжям
не склалися, як зазначив позивач, через
різні погляди на подружнє життя,
відсутність взаєморозуміння, втрати
почуттів любові та поваги, в свою чергу
відповідач вважає, що, причиною
припинення сімейних стосунків стало
недбале ставлення позивача до сімейних
цінностей, його зради, байдужість до
дітей, самоусунення від ведення
спільного господарства, відсутність
фізичної допомоги позивача з
облаштування будинку, проведення в
ньому ремонтних робіт.

За вказаних сторонами в
сукупності обставин суд вважає, що
подальше спільне життя і збереження
шлюбу сторін суперечить інтересам
подружжя.

Відповідно до ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явленний одним із
подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

За викладених обставин,
враховуючи фактичні взаємини подружжя,
наявність між подружжям неприязних
стосунків, дійсні причини пред'явлення
позову про розірвання шлюбу,
волевиявлення позивача припинити
шлюбні відносини, проти чого
відповідач не заперечувала, приймаючи
також до уваги наведені як позивачем,
так і відповідачем причини припинення
між ними шлюбних відносин, а також
враховуючи ту обставину, що рішення
позивача про розірвання шлюбу та
пред'явлення з цього приводу позову до
суду прийнято з усвідомленням ним його
наслідків, суд дійшов до висновку про
те, що шлюб між сторонами, з урахуванням
наявності сукупності об'єктивних
підстав для розірвання шлюбу, носить
суто формальний характер, подальше
спільне життя і збереження шлюбу
суперечить інтересам подружжя, підстав
для вжиття заходів примирення суд не
вбачає, після розірвання шлюбу не
будуть порушені особисті немайнові
права сторін, в зв'язку з чим позов
підлягає задоволенню.

При цьому судом відзначається,
що між сторонами фактично наявний
майновий спір, в т.ч. щодо майна,
набутого ними за час шлюбу, який (спір)
може бути вирішено сторонами шляхом
пред'явлення позову про визнання
майна, набутого подружжям за час шлюбу,
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, та поділ майна, що є
у спільній сумісній власності
подружжя, в іншому позовному
провадженні способами захисту
цивільних прав та інтересів, які
передбачені положеннями СК України,
більш того, суд відзначає, що,
відповідно до ст.68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10,
11, 59, 60, 212, 213-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И
Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
який зареєстровано 22 лютого 1992 року у
Центральному відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, про що
складено відповідний актовий запис за
№127.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. А. Іванова