Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/655/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Жушман
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Гайсюка О. В.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 11 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на утримання
дитини.

Зазначала, що з відповідачем по
справі перебуває у шлюбі,
зареєстрованому 23 листопада 2007 року
Тернівським відділом реєстрації актів
цивільного стану Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис №602. Від шлюбу мають неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
листопада 2012 року з відповідачем не
проживає. Вона сама не в змозі
утримувати дитину, а відповідач
добровільно не надає допомоги на
утримання сина, хоча їй відомо, що
розмір його доходів є достатнім для
сплати аліментів. Тому і просила
стягнути з відповідача аліменти на
утримання дитини у розмірі 1/4 частини
всіх видів його заробітку (доходу), але
не менше ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 11 жовтня 2013 року позовні
вимоги задоволено. Ухвалою цього ж суду
від 18 листопада 2013 року виправлено
описку у заочному рішенні.

Стягнуто ОСОБА_4 аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання дитини -
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів його
заробітку(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, щомісяця, починаючи
з дня пред'явлення позову, з 19 серпня 2013
року та до досягнення дитиною
повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий
збір на користь держави.

Ухвалою Петрівського районного
суду Кіровоградської області від 12
грудня 2013 року залишено без
задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про зміну рішення суду,
визначивши розмір аліментів на рівні 1/6
частини всіх його заробітків (доходів),
посилаючись на порушення норм
процесуального права та неповне
з'ясування обставин, що мають істотне
значення для справи. Зазначає, зокрема,
що не був належним чином повідомлений
про судове засідання, в якому було
ухвалено заочне рішення. Суд, приймаючи
рішення про стягнення аліментів у
розмірі 1/4 частини усіх заробітків, не
врахував, що на його утриманні
перебуває ще одна дитина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який є інвалідом та
потребує постійного лікування, а також
батьки, які втратили працездатність та
потребують матеріальної допомоги.

Сторони належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, про що свідчать повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с.89-91), в судове засідання не
з'явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

За змістом ст. 18 Конвенції про
захист прав дитини, суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 51
Конституції України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

За правилами ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені
способи виконання батьками такого
обов'язку.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Стаття 191 СК України передбачає,
що аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону
України «Про виконавче провадження»
загальний розмір усіх відрахувань під
час виплати заробітної плати не може
перевищувати п'ятдесят відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами.

Пленум Верховного Суду України у
п. 15 постанови від 15 травня 2006 року №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» визначив, що
відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття».

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що сторони з 23
листопада 2007 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7).

Також встановлено, що малолітній
син проживає разом із матір»ю та
перебуває на її утриманні (а.с.13), однак
вона не в змозі самостійно його
утримувати, а відповідач добровільно
не надає допомоги на його утримання.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку доказам і відповідно
до ст.ст.180,182 СК України дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідача аліментів на користь
позивача на утримання сина у розмірі 1/4
частини всіх видів його
заробітку(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, щомісяця, починаючи
з дня пред'явлення позову та до
досягнення дитиною повноліття.

Посилання відповідача відносно
знаходження на його утриманні ще
однієї дитини-інваліда ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка потребує витрат на
лікування, цих висновків не спростовує,
оскільки заперечення щодо
неспроможності сплачувати аліменти у
визначеному судом розмірі нічим не
підтверджуються, доказів
матеріального становища відповідачем
не надано, як і доказів понесених
витрат на лікування дитини, якій згідно
чинного законодавства виплачується
державна соціальна допомога.

Безпідставним є і посилання щодо
надання допомоги батькам, які
отримують пенсію (а.с.72,74), оскільки
належних доказів знаходження останніх
на його утриманні та понесених витрат
не надано.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають ті
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях (ст.60 ЦПК України).

Таким чином, на порушення вимог
ст.ст.10,60 ЦПК України будь-яких
переконливих доказів на спростування
доводів позивача та підтвердження
своїх заперечень щодо неспроможності
сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі відповідач не надав. При
цьому, судом стягнуто зазначений
розмір аліментів, що є не більшим 50 %
заробітної плати.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції. Матеріалами справи
підтверджується, що відповідача
відповідно до вимог ст.74 ЦПК України не
було належним чином повідомлено про
час розгляду справи у суді першої
інстанції, оскільки судова повістка
отримана ним в день її розгляду (а.с.39),
однак це не призвело до неправильного
вирішення справи.

Інші доводи скарги також не дають
підстав для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
заочне рішення Петрівського районного
суду Кіровоградської області від 11
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: