Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року Справа №607/2845/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбановського Ю.І.

при секретарі Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач,
про розірвання шлюбу, зареєстрованого
15.02.1992р. відділом ЗАГСу Тернопільського
міськвиконкому, актовий запис №155,
посилаючись на те, що спільне життя у
них не склалося, вони не розуміють один
одного, їх шлюб носить формальний
характер, тривалий час не проживають
разом, не ведуть спільне господарство,
втратили почуття любові.

В судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 та представник в
судовому засіданні позовні вимоги
визнали та не заперечують проти
розірвання шлюбу.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази
у справі, суд встановив наступні
обставини справи.

Як вбачається із свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від
15.02.1992р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі
ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому,
актовий запис №155.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2
народився син ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася дочка ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_1 від 27.07.1992р. та
серії НОМЕР_2 від 15.03.1999р. відповідно.

Між подружжям склалися неприязні
відносини, втратилось почуття поваги і
любові один до одного, сумісне життя
подружжя є неможливим, шлюб існує лише
формально, вони не проживають разом
однією сім'ю, не ведуть спільне
господарство, а тому його доцільно
розірвати, оскільки збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача, шлюб
існує в супереч його внутрішньому
волевиявленню, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що має істотне значення.

Протягом розгляду справи сторонами не
подано доказів, пояснень в
підтвердження можливості подружжя на
продовження сумісного життя та
збереження сім'ї, про що підтримано
самою відповідачкою в судовому
засіданні.

З врахуванням встановлених судом
обставин, суд вважає, що позов підлягає
до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.ст.
112, 114 Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу задовольнити.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, який зареєстрований 15 лютого 1992
року відділом ЗАГСу Тернопільського
міськвиконкому, актовий запис №155.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційної скарги не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Дзюбановський Ю.І.