печерський районний суд міста києва
справа № 757/3010/14-ц
у х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарі:Бутенко О.Г.,за участю:
стягувача:ОСОБА_2,боржника:не
з'явився,державного виконавця:не
з'явився,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Власюк С.В. у
виконавчому провадженні № 34210265 по
виконанню судового рішення у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
Власюк С.В. (далі - державний виконавець)
у виконавчому провадженні № 34210265 по
виконанню виконавчого листа № 2-3081/11,
виданого Печерським районним судом м.
Києва 04.07.2012 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 (далі - стягувач, ОСОБА_2)
до ОСОБА_4 (далі - боржник, ОСОБА_4) про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В обґрунтування скарги стягувач
зазначає, що постановою державного
виконавця від 10.09.2012 року було відкрито
виконавче провадження, однак, по
закінченню шести місяців державним
виконавцем не було вчинено дій щодо
виконання судового рішення, що є
неправомірним та порушує права
стягувача.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 31.05.2013 року, залишеною без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 24.10.2013 року, в задоволенні скарги
ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29.01.2014 року
ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 31.05.2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2013
року було скасовано та справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

12.03.2014 року на адресу суду надійшли
копії матеріалів виконавчого
провадження № 34210265.

В судове засідання з'явився стягувач.
Державний виконавець та боржник в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду скарги повідомлені
належним чином, причини неявки суду
невідомі.

Оскільки державний виконавець та
боржник повідомлені належним чином про
час та місце розгляду скарги, а їх
неявка, згідно ч. 2 ст. 386 ЦПК України, не
перешкоджає розгляду скарги, суд
визнав можливим розглядати скаргу у
відсутність боржника та державного
виконавця.

В судовому засіданні стягувач
підтримав вимоги скарги з викладених у
ній підстав та просив їх задовольнити.

Вислухавши пояснення стягувача,
дослідивши матеріали скарги, вивчивши
матеріали цивільної справи, матеріли
виконавчого провадження № 34210265, суд
дійшов висновку, що скарга є
обґрунтованою та підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що заочним
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 15.05.2008 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1
197,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 500,00
грн., судові витрати в розмірі 2 171,00 грн.
(т. 1 а. с. 127-128).

На виконання судового рішення 07.09.2012
року ОСОБА_2 одержав виконавчий лист №
2-3081/11, про що свідчить розписка (т. 1 а. с.
138).

За заявою ОСОБА_2 від 10.09.2012 року старшим
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Власюк С.В. 10.09.2012 року
було відкрито виконавче провадження №
34210265 по виконанню виконавчого листа №
2-3081/11, виданого 04.07.2012 року Печерським
районним судом м. Києва, та постанову
про відкриття виконавчого провадження
направлено для добровільного
виконання боржнику(т. 1 а. с. 146, 147, 171).

Після відкриття виконавчого
провадження державним виконавцем було
направлено запит до Державної
податкової служби України про джерела
отримання доходів боржника - ОСОБА_4, у
відповідь на який остання повідомила,
що фізичну особу неможливо однозначно
ідентифікувати (т. 1 а. с. 174).

14.03.2013 року державний виконавець
здійснив вихід за адресою місця
проживання боржника: АДРЕСА_1, проте,
боржника та належного йому майна не
виявлено, про що державним виконавцем
було складено Акт від 14.03.2013 року (т. 1 а.
с. 173).

29.04.2013 року державним виконавцем було
прийнято постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору, а також
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, яку
направлено боржнику та стягувачу, а
матеріали виконавчого провадження
направлено до Відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції у
Київській області для виконання за
місцем роботи боржника (т. 1 а. с. 175, 177,
176).

При цьому, у постанові про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець зазначив, що майно на яке
можна звернути стягнення не виявлено у
зв'язку із відсутністю індивідуального
ідентифікаційного номера боржника.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Згідно ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження», заходами
примусового виконання рішень є,
зокрема, звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Як визначено у ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, з метою захисту
інтересів стягувача одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.

Отже, державний виконавець під час
виконавчого провадження був не
позбавлений можливості звернутись
самостійно до органу державної
податкової служби із запитом про
витребування індивідуального
ідентифікаційного номера
(реєстраційного номера облікової
картки платника податків) ОСОБА_4

Відтак, відсутність індивідуального
ідентифікаційного номера боржника не
позбавляла можливості державного
виконавця одержати необхідну
інформацію, в тому числі, щодо
наявності у боржника на праві
власності майна на яке можна звернути
стягнення.

Як визначено у ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що
державним виконавцем не вжито всіх
передбачених чинним законодавством
заходів для виконання судового
рішення, відтак, скарга ОСОБА_2 на
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
Власюк С.В. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_2 про
визнання неправомірною бездіяльності
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Власюк С.В. та
зобов'язання державного виконавця
прийняти передбачені законом
необхідні заходи для своєчасного та
повного виконання рішення суду є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки це є обов'язком
державного виконавця на підставі ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно ст. 388 ЦПК України, судові
витрати, пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на відділ державної
виконавчої служби, якщо було
постановлено ухвалу про задоволення
скарги.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
понесених учасниками судового процесу
судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 19
Конституції України, ст.ст. 6, 11, 30, 32
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 210, 293, 386, 387, 388, 389
Цивільного процесуального кодексу
України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Власюк С.В. у
виконавчому провадженні № 34210265 по
виконанню судового рішення у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Власюк С.В., яка
виражається у відсутності необхідних
та передбачених законом заходів,
направлених на виконання рішення суду,
що набрало законної сили, -
неправомірною.

Зобов'язати старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
Власюк С.В. вчинити виконавчі дії,
передбачені чинним законодавством,
необхідні для своєчасного та повного
виконання виконання виконавчого листа
№ 2-3081/11, виданого Печерським районним
судом м. Києва 04.07.2012 року.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
І.В.Кирилюк