У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі : Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Берегівського районного суду
від 05 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Берегівського районного суду
від 05 грудня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 16 листопада 2002 року у
Відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Берегівського районного управління
юстиції у Закарпатській області,
актовий запис №164 - розірвано.

Залишено за ОСОБА_2 прізвище, обране нею
при укладенні шлюбу - "ОСОБА_2".

Зобов'язано ОСОБА_3 сплачувати аліменти
на користь ОСОБА_2 на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 500 (п"ятсот)
гривень щомісяця на кожну дитину, до
досягнення дітьми повноліття,
починаючи із 15 серпня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 229,
40 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів,
в межах суми платежу за один місяць,
підлягає негайному виконанню.

Відповідач ОСОБА_1 не погоджуючись із
зазначеним рішенням в частині
зобов'язання його до сплати аліментів
подав на нього апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду в
цій частині і ухвалити нове рішення,
яким призначити до стягнення з нього
аліменти на користь позивачки у
розмірі 400 грн. щомісячно на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4.

У решті рішення суду сторонами не
оскаржується.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явилася.

Заслухавши доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_1, перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з 16 листопада 2002 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого у них народилися дві дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_6, які проживають разом із
позивачкою, що стверджується довідкою
виданою державним адміністратором
виконавчого комітету Берегівської
міської ради від 26 червня 2013 року (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_1 сім'ю залишив і
коштів на утримання дітей не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, що
суд може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач не має постійного місця
роботи і його заробіток має мінливий
характер.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 у
розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну
дитину, суд першої інстанції врахував
положення ст.ст. 182, 184 СК України.

Посилання відповідача у апеляційній
скарзі на те, що судом першої інстанції
при визначенні розміру аліментів не
було враховано його стан здоров'я і
матеріальне становище, так як він ніде
не працює та хворіє, на підтвердження
чого надав виписку з медичної карти
хворого від 30.01.1997 року №206, видану
Волинською обласною психіатричною
лікарнею, не заслуговують на увагу,
оскільки з зазначеної виписки слідує,
що відповідач у 1997 році хворів на
невроз, але не стверджує факт хвороби
чи непрацездатність відповідача на
даний час, що не перешкоджає йому
працевлаштуватися і належним чином
виконувати свої батьківські обов'язки,
які встановлені ст.180 СК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
відповідно до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга відповідача
відхиленню, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Берегівського районного суду
Закарпатської області від 05 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча:

Судді: