Єдиний унікальний № 371/48/14-ц
07 березня 2014 року м. Миронівка
№ 371/ 48 / 14-ц
Миронівський районний суд Київської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої злочином,
позивач звернувся до суду з вказаними
вимогами, посилаючись на ті обставини,
що протиправні дії відповідача ОСОБА_2,
які були кваліфіковані як кримінальне
правопорушення, передбачене ст. 140 ч. 1
КК України, призвели до смерті його
Ухвалою Миронівського районного суду
Київської області від 22 травня 2013 року
відповідача було звільнено від
кримінальної відповідальності за ст. 140
ч. 1 КК України, а кримінальне
підставі закону України про амністію.
Протиправними діями відповідача
позивачу було заподіяно матеріальної
та моральної шкоди. Матеріальна шкода
складається з витрат на придбання
ліків, матеріалів медичного
призначення, витрат на поховання брата,
організацію поминальних обідів та
придбання пам»ятника. Моральна шкода
виразилася у довготривалих
стражданнях у зв»язку зі смертю
близької людини, нервових
переживаннях, нездатністю
зосередитись на основних питаннях
життя. Просив стягнути з відповідача
гривень моральної шкоди.
В судовому засіданні позивач уточнив
вимоги про стягнення матеріальної
шкоди та просив стягнути таку шкоду в
стягнення моральної шкоди відмовився.
Суду пояснив, що у зв»язку зі смертю
брата поніс витрати на придбання
предметів, необхідних для поховання, в
сумі 2300 гривень, продуктів харчування в
сумі 1279,45 гривень та 1233,65 гривень,
відбування поминального обіду в сумі
5000 гривень, придбання надгробного
пам»ятника в сумі 3890 гривень, доказів
несення витрат на лікування, яке було
неправильним не має.
Представник відповідача уточнені
позивачем позовні вимоги визнав.
Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані ними
документи і матеріали, всебічно та
повно з»ясувавши обставини справи, на
яких грунтуються позовні вимоги,
об»єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
прийшов до висновку, що позов підлягає
В судовому засіданні встановлено, що
займаючи посаду завідувача
хірургічного відділення Миронівської
ЦРЛ, відповідач неналежно виконував
свої професійні обов'язки внаслідок
недбалого та несумлінного ставлення до
них, що спричинило тяжкі наслідки у
виді смерті ОСОБА_3
ОСОБА_2 не організовано проведення
обстежень, які передбачені наказом МОЗ
України № 226 від 27.08.1998 року, зокрема
ультразвукове дослідження органів
черевної порожнини ОСОБА_3,
езофагогастродуоденоскопію,
лапароцентез або лапороскопію при
неможливості виключення діагнозу
гострої хірургічної патології після
поступлення хворого 03.08.2008 року до
приймального відділення Миронівської
Такими діями ОСОБА_2 порушив посадову
інструкцію завідувача стаціонарним
відділенням ЦРЛ, затверджену наказом №
90 від 27.09.2005 року, зокрема не забезпечив
правильну і своєчасну діагностику,
кваліфіковане лікування ОСОБА_3, а
також не проконтролював роботу
хірургів з приводу проведення всіх
обстежень з метою виставлення вірного
діагнозу, що призвело до встановлення
ОСОБА_2 невірного діагнозу хворому
ОСОБА_3, а саме «хронічний
гіпертрофічний коліт», у зв'язку з чим
було застосовано неправильне
лікування, внаслідок чого ОСОБА_3 5
серпня 2008 року помер у Миронівській ЦРЛ
з діагнозом «перфоративні виразки
шлунку з розвитком фіброзно-гнійного
Згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 145/К від 11
січня 2012 року матеріально-технічна
база Миронівської ЦРЛ дозволяла
встановити діагноз «перфоративні
виразки шлунку з розвитком
фіброзно-гнійного перитоніту» у
хворого ОСОБА_3 Завідувач хірургічним
відділенням Миронівської ЦРЛ ОСОБА_2
не розпізнав клініку перфоративної
виразки шлунку з розвитком розлитого
перитоніту у хворого ОСОБА_4 і не
виконав необхідні діагностичні заходи.
Вказані обставини встановлені при
розгляді кримінального провадження
про обвинувачення відповідача за ст. 140
Ухвалою Миронівського районного суду
Київської області від 22 травня 2013 року
відповідача було звільнено від
кримінальної відповідальності за ст. 140
ч. 1 КК України, кримінальне
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за ст. 140 ч. 1 КК України
відносно ОСОБА_2, закрито на підставі
закону України про амністію.
Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Київської області від 02 липня 2013
року ухвалу Миронівського районного
суду Київської області від 22 травня 2013
року залишено без змін.
Зазначені обставини підтверджуються
ухвалою Миронівського районного суду
Київської області від 22 травня 2013 року,
ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Київської області від 02 липня 2013
року, які набрали законної сили.
Вказані встановлені обставини є
обов»язковими для суду.
Позивач мав статус потерпілого у
кримінальному провадженні, цивільного
позову в кримінальному провадженні не
пред»являв, згідно положень ч. 7 ст. 128
КПК України наділений правом
пред'явити його в порядку цивільного
судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ст. 1201 ЦК України особа,
яка завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати. Допомога на
поховання, одержана фізичною особою,
яка зробила ці витрати, до суми
відшкодування шкоди не зараховується.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану Миронівського
районного управління юстиції
Київської області 06 серпня 2008 року.

Позивач є братом померлого ОСОБА_3 В
підтвердження вказаної обставини до
матеріалів справи ним додано копію
свідоцтва про його народження та копію
свідоцтва про народження померлого
ОСОБА_3

У зв»язку зі смертю брата позивач поніс
витрати на поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника. Загалом ним
було витрачено 13703 гривні.

Вимоги про відшкодування витрат у
вказаному розмірі є обгрунтованими,
оскільки підтверджені письмовими
доказами. Такими доказами є накладні:
№ 12 від 05 серпня 2008 року, № 1 від 06
серпня 2008 року, б/н від 11 серпня 2008 року,
б/н від 12 вересня 2008 року, б/н від 31
липня 2012 року. За даними вказаних
накладних позивачем після смерті
ОСОБА_3 були придбані необхідні для
поховання ритуальні речі на суму 2300
гривень, понесені витрати на
поминальні обіди на суму 5000 гривень,
1279,45 гривень та 1233,65 гривень, понесені
витрати на спорудження надгробного
пам'ятника на суму 3890 гривень.

Наведені обставини сторонами не
заперечуються, підтверджуються
матеріалами справи, отже є
встановленими, позовні вимоги є
доведеними.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1166,
1201 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-
60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13703
гривні матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.О. Капшук