Справа № 301/616/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" березня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в складі головуючої
Пітерських М.О., при секретарі Халак
Л.Ю., з участю представника позивача
Сідуна Д.Д., відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Іршава справу за позовом Закарпатської
ощадної кредитної спілки до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Закарпатська ощадна кредитна спілка
звернулася до Іршавського районного
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення боргу за кредитним договором
№ІРНП-0000227 від 19.06.2009 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.06.2009
року між позивачем та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №ІРНП-0000227, згідно
якого остання отримала кредит у
розмірі 3600 грн. зі сплатою 3% на місяць
за користування коштами терміном до
19.06.2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язання
за договором №ІРНП-0000227 між позивачем
та ОСОБА_3 19.06.2009 року укладено договір
поруки.

Оскільки ОСОБА_2 зобов'язання належним
чином не виконує, станом на 22 січня 2014
року заборгованість перед банком
становить 15159,97 грн., що складається з
заборгованості за кредитом у сумі 3600
грн., заборгованості по платі за кредит
у сумі 5954,50 грн., заборгованості за
додатковими відсотками за
користування кредитом у сумі 5605,47.
Просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
солідарно борг за кредитним договором
в сумі 15 159,97 грн. та судові витрати.

Представник позивача Сідун Д.Д. в
судовому засіданні позов підтримав та
пояснив, що відповідачка ОСОБА_2 не
виконує зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 15 159,97 грн.
Оскільки борг відповідачкою ОСОБА_2 не
погашено, а відповідачка ОСОБА_3 є
поручителем за договором кредиту,
просив стягнути з відповідачів
солідарно 15 159,97 грн. та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнала та пояснила, що
дійсно має заборгованість по кредиту,
який не може погашати через тяжкий
матеріальний стан і відсутність
стабільного доходу.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов визнала та пояснила, що
ОСОБА_2 не погашає кредит, оскільки не
має стабільного доходу. Вона теж не має
можливості погасити кредит, оскільки
сама виховує двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які сторони посилалися, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
оцінивши докази на ствердження цих
обставин в їх сукупності, суд вважає
позовні вимоги задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином, тобто відповідно до
умов договору у вказаний у договорі
строк.

Ст.1054 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
кредит та сплатити проценти у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно кредитного договору №ІРНП-0000227
від 19.06.2009 року, укладеного між
Закарпатською ощадною кредитною
спілкою та ОСОБА_2, остання отримала
споживчий кредит у розмірі 3600 грн. зі
сплатою 3% на місяць за користування
коштами терміном до 19.06.2010 року (а.с. 5-6).

Згідно п.1.1 Кредитного договору
№ІРНП-0000227 від 19.06.2009 року плата за
користування кредитом встановлюється
у розмірі 3% на місяць.

Пунктом 4.3 кредитного договору
передбачено перерахунок відсотків з
початку дії договору за подвоєною
ставкою у разі прострочення сплати
кредиту або процентів на строк більше
ніж на 15 днів.

Згідно бухгалтерської довідки №10 від
12.02.2014 року, погашення отриманого
кредиту ОСОБА_2 не було зроблено
жодного разу. Останні платіж на
погашення додаткової плати за кредит
був здійснений 11.02.2012 року. Станом на 22
січня 2014 року сума боргу за кредитним
договором №ІРНП-0000227 від 19.06.2009 року,
укладеним між позивачем та ОСОБА_2,
становить 15159,97 грн. Дана сума
складається з заборгованості за
кредитом у сумі 3600 грн., заборгованості
по платі за кредит у сумі 5954,50 грн.,
заборгованості за додатковими
відсотками за користування кредитом у
сумі 5605,47. (а.с. 20-21).

Згідно п.10.2 Кредитного договору,
сторонами договору відповідно до ст. 259
ЦК України встановлена позовна
давність строком у 6 років.

За таких обставин, позов про стягнення
з відповідачки ОСОБА_2 кредитної
заборгованості у розмірі 15159,97 грн. суд
вважає обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню.

Що стосується солідарного стягнення
боргу з відповідачів, суд приходить до
наступного.

В забезпечення виконання зобов'язання
за договором №ІРНП-0000227 між позивачем
та ОСОБА_3 19.06.2009 року укладено договір
поруки №79 (а.с. 14).

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554
ЦК України).

Статтею 559 ЦК України встановлено
підстави припинення поруки. Так, ч. 4
цієї статті передбачає, що порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5,
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
18 липня 2012 року (справа № 6-78цс12).

Відповідно до п.4.2 Кредитного договору
№ІРНП-0000227 від 19.06.2009 року, укладеного
між Кредитною спілкою «Закарпатська
ощадна кредитна спілка» та ОСОБА_4,
строк дії договору з 19.06.2009 року по
19.06.2010 року ( а.с. 5-6).

Тобто, кінцевим терміном погашення
кредиту є 19 червня 2010 року, а отже саме з
цього моменту слід обчислювати строк
виконання основного зобов'язання.
Письмова вимога до поручителя
пред'явлена 31 липня 2013 року, а подача
позову до суду - 06.03.2014 року (а.с.18), тобто
після спливу встановленого законом
шестимісячного терміну.

При цьому, строк дії договору поруки
встановлено не було, оскільки сама по
собі умова до повного погашення
зобов'язань по кредитному договору не
може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

За таких обставин, суд вважає в
задоволенні позову «Закарпатської
ощадної кредитної спілки» до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
кредиту №ІРНП-0000227 від 19.06.2009 року
відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд
вважає стягнути з ОСОБА_2 в користь
Закарпатської ощадної кредитної
спілки судові витрати у розмірі 243,60
грн., що складаються з судового збору,
сплаченого позивачем при зверненні до
суду (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 526, 530, 553, 559 ч.4, 610, 629, 631,
1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88 ч.1,
208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, п. 24
Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012
року N 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин»,

Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
«Закарпатської ощадної кредитної
спілки» борг за кредитним договором
№ІРНП-0000227 від 19.06.2009 року у розмірі 15159
(п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят
дев'ять) грн. 97 коп., що складається з 3600
грн. основного боргу, заборгованості по
платі за кредит у сумі 5954,50 грн.,
заборгованості за додатковими
відсотками за користування кредитом у
сумі 5605,47грн.

У позові «Закарпатської ощадної
кредитної спілки» до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
«Закарпатської ощадної кредитної
спілки» 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Суддя:
М. О. Пітерських