Провадження № 2/369/217/14
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
Волчка А.Я.,

за участю секретаря
Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно утримуваних коштів,
отриманих за реалізацію нерухомого
майна, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до ОСОБА_2
про стягнення безпідставно
утримуваних коштів, отриманих за
реалізацію нерухомого майна.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував
тим, що 22.12.2011 року Позивач видала дві
довіреності ОСОБА_2, предметом яких є
право розпорядження (продаж, обмін,
застава, здача в оренду) за ціну та на
умовах на розсуд Відповідача, належним
Позивачу майном, а саме: земельною
ділянкою (державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 676092, виданого Гружчанською сільською
радою Макарівського району Київської
області 20 грудня 2011 року) та житловим
будинком АДРЕСА_1. Строк дії цих
довіреностей закінчувався 08.03.2012 року.
Враховуючи, що строк зазначених
довіреностей закінчився, а майно
реалізовано не було, Позивач надала
Відповідачу одну довіреність, датовану
23.05.2012 року на розпорядження земельними
ділянками: кадастровий номер
:01:017:024, площею 0,25 га; кадастровий
номер :01:017:025, площею 0,41 га;
кадастровий номер :01:017:029, площею
0,18 га та житловим будинком АДРЕСА_1.

Вказана довіреність містила в собі
аналогічні умови розпорядження майном,
що і попередні дві довіреності, строк
яких сплинув та діяла до 31.12.2012 року.

В усіх довіреностях, виданих Позивачем
на ім'я Відповідача наявна умова
отримувати належні Позивачу кошти, а не
привласнювати їх.

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
приватного нотаріуса ОСОБА_3 для
отримання витягу з Державного реєстру
правочинів, з якого дізналась про те, що
Відповідач у червні 2012 року продав
належне Позивачу нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
земельну ділянку за кадастровим
номером :01:017:024, площею 0,25 га;
земельну ділянку за кадастровим
номером :01:017:025, площею 0,41 га
на загальну суму 258 543 (двісті п'ятдесят
вісім тисяч п'ятсот сорок три) грн. 00
коп.

Враховуючи, що кошти за реалізоване
нерухоме майно Відповідач не передав
Позивачу, остання звернулась до
Відповідача в усному порядку про
повернення цих коштів, проте ОСОБА_2
відмовився повертати зазначені кошти.

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 визнав, що
майно у вигляді житлового будинку та
двох земельних ділянках він продав, а
отримані від продажу кошти у розмірі 258
543 (двісті п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот
сорок три) грн. 00 коп. утримує в себе.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на
її користь безпідставно утримувані за
реалізацію нерухомого майна кошти у
сумі 258 543 (двісті п'ятдесят
вісім тисяч п'ятсот сорок три) грн. 00
коп. та понесені судові витрати.

Представником Відповідача були подані
письмові заперечення проти позову,
відповідно до яких зазначено, що 26.12.2011
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено
договір позики грошей, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 4678.

Згідно п. 1 даного договору, ОСОБА_1
отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у
розмірі 159 786 (сто п'ятдесят дев'ять
тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 00
коп., що за курсом НБУ на день укладення
цього договору є еквівалентом 20 000 дол.
США з зобов'язанням повернути таку ж
суму до 01.02.2012 року включно.

ОСОБА_2 виконав взяті на себе
зобов'язання та передав зазначені у
договорі кошти ОСОБА_1, що визначено п.2
договору позики та засвідчено
підписами сторін. Борг так і не був
повернутий.

Відповідальність за невиконання
зобов'язань за договором позики
визначена п. 8 договору, а саме: за
прострочення виконання зобов'язань за
цим договором позичальник виплачує
пеню в розмірі 15 відсотків від
простроченої суми за кожен місяць
прострочення, а сума позики має бути
виплачена з урахуванням офіційно
встановленого індексу інфляції. У
зв'язку з чим розмір пені становить 287 614
(двісті вісімдесят сім тисяч шістсот
чотирнадцять) грн. 80 коп.

В свою чергу, ОСОБА_2 діючи на підставі
довіреності здійснив продаж житлового
будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок
за кадастровим номером :01:017:024,
площею 0,25 га та за кадастровим номером
:01:017:025, площею 0,41 га.

17.01.2014 року Відповідач по справі
направив на адресу ОСОБА_1 заяву про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних вимог, жодної відповіді від
якої не надійшло.

Представник Відповідача зазначив, що
оскільки внаслідок зарахування ОСОБА_2
боргу ОСОБА_1 по пені за договором
позики грошей від 26.12.2011 року у сумі 287 614
(двісті вісімдесят сім тисяч шістсот
чотирнадцять) грн. 80 коп. було припинено
зобов'язання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
виникли внаслідок неповернення
останнім грошових коштів у розмірі 258 543
(двісті п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот
сорок три) грн. 00 коп., які отримані ним
після продажу житлового будинку та
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1,
то позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні представник
Позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача заперечував
проти задоволення позову.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) визначено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні,
22.12.2011 року та 26.12.2011 року Позивач видала
дві довіреності ОСОБА_2, предметом яких
є право розпорядження (продаж, обмін,
застава, здача в оренду) за ціну та на
умовах на розсуд Відповідача, належним
Позивачу майном, а саме: земельною
ділянкою (державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 676092, виданого Гружчанською сільською
радою Макарівського району Київської
області 20 грудня 2011 року) та житловим
будинком АДРЕСА_1. Строк дії цих
довіреностей закінчувався 08.03.2012 року.
Враховуючи, що строк зазначених
довіреностей закінчився, а майно
реалізовано не було, Позивач надала
Відповідачу одну довіреність, датовану
23.05.2012 року на розпорядження земельними
ділянками: кадастровий номер
:01:017:024, площею 0,25 га; кадастровий
номер :01:017:025, площею 0,41 га;
кадастровий номер :01:017:029, площею
0,18 га та житловим будинком АДРЕСА_1.

Вказана довіреність містила в собі
аналогічні умови розпорядження майном,
що і попередні дві довіреності, строк
яких сплинув та діяла до 31.12.2012 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 238 ЦК України визначено,
що представник може бути уповноважений
на вчинення лише тих правочинів, право
на вчинення яких має особа, яку він
представляє.

Частинами 1, 3 ст. 244 ЦК України
встановлено, що представництво, яке
ґрунтується на договорі, може
здійснюватися за довіреністю.
Довіреність є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами. Довіреність на вчинення
правочину представником може бути
надана особою, яку представляють
(довірителем) безпосередньо третій
особі.

Згідно із ст. 239 ЦК України правочин,
вчинений представником, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє.

Із змісту зазначених статтей слідує, що
вчинення правочину представником є
підставою виникнення відповідних
правовідносин, юридичним фактом, на
якому ґрунтуються договірні чи інші
відносини, суб'єктом яких виступають
той, кого представляють, та третя особа,
з якою укладав правочин представник.
Отже права і обов'язки продавця за
таким договором виникають у того, кого
представляють, а права і обов'язки
покупця - у третьої особи.

Відповідач, будучи уповноваженим
представником Позивача мав право на
підставі зазначених вище довіреностей
в межах, визначених цими довіреностями
та в період їх чинності розпоряджатись
(продавати, обміняти, заставити, здати в
оренду за ціну та на умовах на його
розсуд) житловим будинком АДРЕСА_1 та
земельними ділянками: кадастровий
номер :01:017:024, площею 0,25 га;
кадастровий номер :01:017:025, площею
0,41 га; кадастровий номер :01:017:029,
площею 0,18 га та житловим будинком
АДРЕСА_1. Для можливості укладення
право чинів Відповідач був наділений
наступними правами: представляти
інтереси довірителя у відносинах з
фізичними та юридичними особами, у
відповідних установах, організаціях,
підприємствах незалежно від їх
підпорядкування та форм власності, в
тому числі будь-якій обласній, міській,
районній державній адміністрації,
та/або обласній, міській, районній,
сільській (селищній) раді та
підвідомчих їм органах, виконкомах
міських, селищних рад, органах
виконавчої влади, місцевого
самоврядування, у відповідному Бюро
технічної інвентаризації (в тому числі
отримати Витяг про державну реєстрацію
прав власності на нерухоме майно та
витяг з реєстру прав власності на
нерухоме майно), проектних та
будівельних організаціях,
землевпорядних організаціях,
управліннях/відділах земельних
ресурсів, ДП «Центр державного
земельного кадастру», Держкомзем,
управління геодезії, картографії та
кадастру України, відділі
техекспертизи, держекспертизи, в
органах нотаріату (державного та/або
приватного нотаріуса); подавати від
імені довірителя необхідні в кожному
конкретному випадку документи і заяви
до компетентних органів, одержувати
оформлені і виписані на її ім'я
документи, витяги, рішення, звіти,
погодження, висновки, Довідку про
визначення нормативної (експертної)
оцінки та Довідку про відсутність
(наявність) обмежень (обтяжень),
розписуватись за неї, договори про
внесення змін і доповнень до раніше
укладеного договору, сплачувати
необхідні платежі, включаючи держмито
(плату) тощо, отримувати належні їй
кошти, а також виконувати всі необхідні
дії, пов'язані з цією довіреністю.

ОСОБА_2 діючи на підставі довіреності
здійснив продаж житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельних ділянок за
кадастровим номером :01:017:024,
площею 0,25 га та за кадастровим номером
:01:017:025, площею 0,41 га.

Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно положень ст. 526 ЦК України
зобов?язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Вищезазначені договори
купівлі-продажу земельних ділянок та
житлового будинку від 07.06.2012 року,
вчинений представником ОСОБА_2 від
імені ОСОБА_1 припинили цивільні права
та обов?язки довірителя ОСОБА_1 по
відношенню до предметів договору
купівлі-продажу, а саме: житлового
будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок
за кадастровим номером :01:017:024,
площею 0,25 га та за кадастровим номером
:01:017:025, площею 0,41 га.

Наявність підпису ОСОБА_2 у
вищезазначених договорах
купівлі-продажу підтверджує те, що
покупцем ОСОБА_5 було проведено повний
розрахунок із представником продавця
ОСОБА_2 за продані об'єкти нерухомого
майна за загальною ціною, зазначеною в
даних договорах купівлі-продажу, а саме
258 543 (двісті п'ятдесят вісім тисяч
п'ятсот сорок три) грн. 00 коп. Враховуючи
положення ч. 1 ст. 1006 ЦК України,
Відповідач по справі зобов?язаний був
негайно передати довірителеві ОСОБА_1
все одержане у зв'язку з виконанням
доручення, тобто грошові кошти в сумі
258 543 (двісті п'ятдесят вісім тисяч
п'ятсот сорок три) грн. 00 коп.

Крім того, представник Відповідача в
наданих до суду письмових поясненнях
не заперечував того факту, що ОСОБА_2
отримав грошові кошти в сумі 258 543
(двісті п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот
сорок три) грн. 00 коп. внаслідок
укладання вищезазначених договорів
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Оскільки відповідно до
проаналізованих норм законодавчих
актів, діючи на підставі довіреності
представник, якому передано грошові
кошти, права власності на них не
набуває і зобов'язується передати дані
кошти продавцю, в інтересах якого діє, а
згідно ч.1 ст. 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно, то кошти у
розмірі 258 543 (двісті п'ятдесят вісім
тисяч п'ятсот сорок три) грн. 00 коп.
безпідставно отримані Відповідачем,
підлягають стягненню на користь
Позивача.

При цьому, суд не вважає такими, що
ґрунтуються на законодавстві
заперечення Відповідача проти позову у
зв'язку з тим, що оскільки внаслідок
зарахування ОСОБА_2 боргу ОСОБА_1 по
пені за договором позики грошей від
26.12.2011 року у сумі 287 614 (двісті
вісімдесят сім тисяч шістсот
чотирнадцять) грн. 80 коп. було припинено
зобов'язання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
виникли внаслідок неповернення
останнім грошових коштів у розмірі 258 543
(двісті п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот
сорок три) грн. 00 коп., які отримані ним
після продажу житлового будинку та
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1
то позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

За змістом вказаної норми закону
зарахування здійснюється за наявності
наступних умов: 1) вимоги сторін мають
бути зустрічні, тобто такі, які
випливають з двох різних зобов'язань,
між двома особами, де кредитор одного
зобов'язання є боржником іншого. Те
саме повинно бути і з божником; 2) вимоги
мають бути однорідними, тобто в обох
зобов'язаннях повинні бути речі одного
роду; 3) необхідно, щоб за обома вимогами
настав строк виконання . До зарахування
може бути пред'явлена і вимога, строк
виконання якої не встановлений або
визначений моментом пред'явлення її
кредитором.

З наведених норм матеріального права
вбачається, що заліком є угода двох
сторін, що направлена на припинення
взаємних прав та обов'язків.
Допускається здійснення заліку за
односторонньою угоди по заяві
зацікавленої сторони за умови
відповідності вимогам ст. 601 ЦК України
та відсутності умов про недопустимість
заліку відповідно до вимог статті 602 ЦК
України.

Особливість зарахування полягає в
тому, що воно може припинити одразу два
зустрічні зобов'язання - за умови
рівності розміру вимог.

Зарахування можливе за наявності таких
умов: зустрічність вимог. Це означає, що
сторони одночасно беруть участь у двох
зобов'язаннях і при цьому кредитор за
одним зобов'язанням є боржником в
іншому зобов'язанні; однорідність
вимог (гроші, однорідні речі). При цьому
слід мати на увазі, що сторони з метою
проведення зарахування своєю угодою не
можуть змінювати предмет вимог.
Необхідно, щоб строк виконання
зобов'язань або вже настав, або був
визначений моментом запитання, або щоб
термін не був вказаний взагалі, тобто
виконання можна було вимагати в
будь-який момент; ясність вимог.
Припускається, що між сторонами немає
спору відносно характеру зобов'язання,
його змісту, умов виконання. Якщо одна
сторона звернулася із заявою про
зарахування, а інша сторона
зобов'язання протиставить цій вимозі
заперечення відносно характеру,
терміну, розміру виконання тощо, то в
такому випадку спір підлягає судовому
розгляду і зарахування можливе лише за
рішенням суду. Можливість зарахування
за заявою однієї зі сторін разом з тим
означає неприпустимість заперечування
зарахування з мотивів незгоди іншої
сторони.

Суд вважає, що умовою, за наявності
якої можливе припинення зобов'язання
зарахуванням, є прозорість вимог,
тобто коли між сторонами немає спору
відносно характеру зобов'язання, його
змісту, умов виконання. Якщо ж одна зі
сторін звернулась із заявою про
зарахування, а інша сторона
зобов'язання звернулась до суду з
позовом про стягнення тієї суми, на
яку проводиться зарахування
зустрічної вимоги, тобто фактично
наявним є протиставлення цій
вимозі заперечення відносно
характеру, терміну, розміру
виконання тощо, то в такому випадку
спір підлягає судовому розгляду.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх
сукупності, приймаючи до уваги
пояснення представника Позивача,
заперечення представника Відповідача,
керуючись положеннями діючого
законодавства України, суд дійшов
висновку, про відсутність можливості
припинення зобов'язання зарахуванням
зустрічних вимог оскільки заява не
містить даних про отримання її
Позивачем; саму заяву про зарахування
однорідних грошових вимог Відповідач
направив лише після того, як вже було
відкрито провадження у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1, а саме 17.01.2014
року; договір позики грошей не мав
оговорення про те, що він може бути
виконаний шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог;
представником Позивача в судовому
засіданні заперечено факт наявності
зустрічних однорідних вимог та
оспорено можливість їх зарахування,
про що також свідчить звернення ОСОБА_1
з даним позовом до суду з вимогою про
стягнення з Відповідача безпідставно
утримуваних коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, у зв'язку
з чим із ОСОБА_2 підлягає стягненню на
користь ОСОБА_1, сплачений останньою
судовий збір у розмірі 2 586 (дві тисячі
п'ятсот вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно
до ст. 15, 16, 239, 244, 526, 655, 692, 610 ЦК України,
керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно утримуваних коштів,
отриманих за реалізацію нерухомого
майна - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
безпідставно утримувані грошові кошти
у сумі 258 543 (двісті п'ятдесят вісім
тисяч п'ятсот сорок три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
судовий збір у розмірі 2 586 (дві тисячі
п'ятсот вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками
цивільного процесу в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Київської
області через Києво-Святошинський
районний суд Київської області шляхом
подання апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.Я.Волчко