АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/1553/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Губіш О.А. Провадження №
22-ц/789/287/14 Доповідач - Парандюк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Дикун С. І.,

при секретарі - Цінькевич В.М.

з участю сторін - представника ПАТ
"Укрсиббанк" - Радзіх С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Борщівського
районного суду від 25 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства "Укрсиббанк" в
особі Борщівського відділення №64,
третя особа ОСОБА_3 про зобов"язання
вчинити дії, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ПАТ "Укрсиббанк" в
особі Борщівського відділення №64,
третя особа ОСОБА_3 про зобов"язання
вчинити дії.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що відповідно до
укладеного між сторонами кредитного
договору №0 від 24.10.2006 року
отримав кредит у розмірі 97370
швейцарських франків, по якому вносив
платежі і станом на сьогоднішній день
повністю погасив. Однак контроль за
сумою внесених коштів не здійснював. А
коли звернувся в банк з проханням
надати йому інформацію та здійснити
перерахунок сплачених коштів, отримав
в усній формі відмову і до цих пір
отримує дзвінки з проханням внести
черговий платіж. В зв"язку з цим, просив
зобов"язати банк здійснити
перерахунок по кредиту, отриманого ним
за кредитним договором №0 від
24.10.2006 року.

Заочним рішенням Борщівського
районного суду від 25 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
"Укрсиббанк" в особі Борщівського
відділення №64, третя особа ОСОБА_3 про
зобов"язання вчинити дії - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким задовольнити
його позовні вимоги, посилаючись на те,
що суд не в повному обсязі з'ясував
обставини справи, дав неналежну оцінку
зібраним доказам у справі, що призвело
до порушення судом норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника банку, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги в її межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає, виходячи з
наступних мотивів.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що твердження
позивача грунтуються виключно на його
припущеннях, доказів того, що обов"язки,
покладені на позивача відповідно до
умов кредитного договору №0 ним
виконанні в повному об"ємі та
достроково, суду надано не було.

З таким висновком суду слід
погодитись, оскільки він відповідає
вимогам закону та грунтується на
матеріалах справи.

Судом встановлено, що 24.10.2006 року
між акціонерним комерційним
інноваційним банком "Укрсиббанк" та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№0 (далі-кредитний договір) про
надання банком останньому грошових
коштів в іноземній валюті в сумі 97370
швейцарських франків, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 7,99% річних на перший місяць
встановленого строку кредитування, з
кінцевим терміном повернення кредиту
до 23.10.2021 року.

Відповідно до п.1.4 кредитного
договору, цільовим призначенням
кредиту, є придбання житлового будинку,
за адресою: Тернопільська область,
м.Борщів, вул. Бандери, 151.

Згідно з п.1.2.2 кредитного
договору, позичальник у будь-якому
випадку зобов"язаний повернути банку
кредит у повному обсязі в терміни,
встановлені графіком погашення
кредиту (додаток №1 до договору).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов"язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
актів законодавства.

Із зразку - повідомлення №30-532/4077
вбачається, що станом на 04.03.2014 року в
ОСОБА_2 є залишок кредитної
заборгованості в сумі 1956,05
щвейцарських франків.

Посилання апелянта на те, що ним
повністю сплачена сума кредиту не
заслуговують на увагу, оскільки із
представленої довідки вбачається, що
ОСОБА_2 здійснював погашення кредиту
несвоєчасно згідно встановленого
графіку, а тому виникла заборгованість.
З серпня 2013 року взагалі припинив
погашення кредиту.

У відповідності до ст. 60 ЦПК
України, ОСОБА_2 не представлено, а
судом не здобуто жодного доказу щодо
виконання ним умов кредитного договору
в повному обсязі та порушеного права в
не надані інформації зі сторони банку
по сплаті кредиту, а пояснення
грунтуються тільки на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 324, 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Борщівського районного
суду від 25 грудня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк