Справа № 244/188/14-ц
Провадження № 2/244/244/2014
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

"20" березня 2014 р.
Сніжнянський міський суд Донецької
області в складі:

головуючого судді -

Кучми В.В.,

при секретарі -

Гайтеровій Я.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди за порушення умов договору, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2014 року до суду звернувся ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором в сумі 2200
грн., неустойки за невиконання умов
договору в сумі 3 147, 05 грн. та моральної
шкоди в сумі 1193, 60 грн., посилаючись на
те, що між ним та відповідачем 17.08.2013
року був укладений договір про
встановлення ПХВ-конструкцій (вікон).
Вартість робіт за даним договором
становила 2 785 грн. Позивач відразу,
17.08.2013 року, сплатив відповідачу 2200, 00
грн., останні зобов*язаний був сплатити
по закінченню робіт. Термін виконання
зазначеного договору 25 робочих днів
(без субрти, неділі, святкових днів), за
умови оплати не менше 85% вартості
договору. Відповідач ухиляється від
умов договору, ремонтні роботи в житлі
позивача не проводяться, відповідач на
дзвінки не відповідає, у зв'язку з чим
позивач змушений звернутися до суду.

Позивач до судового засідання надав
суду письмову заяву в якій просив
справу розглянути без його участі, про
день та час розгляду справи сповіщений
належним чином, на позовних вимогах
наполягає, не заперечує проти заочного
розгляду справи.

Відповідач викликався до суду
рекомендованим листом. Але, з довідки
поштового робітника про причини
невручення на рекомендованому листі
вбачається, що лист повернутий у
зв'язку зі спливом терміну зберігання.
Суд вважає, що небажання відповідача
отримати рекомендований лист з
судовою повісткою на пошті є відмовою
останнього одержати судову повістку.

Частина 8 ст. 76 ЦПК України передбачає,
що у разі відмови адресата одержати
судову повістку особа, яка її
доставляє, робить відповідну помітку
на повістці і повертає її суду. Особа,
яка відмовилася одержати судову
повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.
В порушення цих вимог, відповідач, який
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи, ні
повідомив суду причини неявки у судове
засідання, тобто не з'явився в судове
засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.
Зважаючи на вищезазначені обставини , а
також на те, що позивач не заперечує
проти такого вирішення справи, суд
згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України,
постановив ухвалу про проведення
заочного розгляду справи у відсутності
відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно договору про встановлення
ПХВ-конструкцій (вікон) від 17.08.2013 року,
укладеного між позивачем та
відповідачем, вартість робіт
становить 2 785 грн. (а.с.8).

Позивач відразу, 17.08.2013 року, сплатив
відповідачу 2200, 00 грн., останні
зобов*язаний був сплатити по
закінченню робіт. Термін виконання
зазначеного договору 25 робочих днів
(без субрти, неділі, святкових днів), за
умови оплати не менше 85% вартості
договору, що підтверджується п. 3.2
договору (а.с.8).

Згідно до п. 4.2 договору, у разі
невиконання виконавцем п. 3.2. із власної
вини виконавця, зобов*язується
виплатити неустойку в розмірі 1%
вартості цього договору за кожен день
прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно.

Дія вказаного договору була закінчена 1
жовтня 2013 року, тобто 25 робочих днів.
Вартість договору згідно до п. 2.1
становить 2 785, 00 грн., тобто 1 % вартості
договору становить 27, 85 грн.

На час подання позовної заяви, а саме:
на 22.01.2014 рік кількість прострочених
календарних днів складає з 02.10.2013 року
по 22.01.2014 рік - 113 днів.

У даному випадку предметом неустойки є
грошова сума 3 147, 05 (27, 85 грн. Х 113днів),
яка і підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Крім того, позивач за умовами договору
одразу сплатив відповідачу 2200, 00 грн.,
які до теперішнього часу відповідачем
йому не повернуті, тому дана сума також
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Відповідно до ст. 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно роз"яснень п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31
березня 1995 р №4, зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 р №5 під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями чи
бездіяльністю інших осіб. У зв"язку з
чим моральна шкода може полягати у
моральних переживаннях у зв"язку з
ушкодженням здоров"я, у порушенні
нормальних життєвих зв"язків через
неможливість продовження нормального
активного громадського життя, при
настанні інших негативних явищ. Згідно
ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав і
яка може полягати у душевних
стражданнях, які фізична особа зазнала
у тому числі у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Заявлена позивачем сума моральної
шкоди 500 грн., є обгрунтованою. Тому
вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди,
виходячи з вимог ст. 23 ЦК України,
враховуючи конкретні обставини справи,
ступінь вини відповідача, а також
глибини фізичних і душевних страждань
позивача, які він зазнав у зв"язку з
невиконанням умов договору, вимоги
розумності і справедливості, суд
убачає підстави і вважає справедливою
та співрозмірною сатисфакцію
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 500 гривень.

Витрати, понесені позивачем на проїзд
в громадському транспорті в сумі 50, 00
грн. та за надання йому юридичної
допомоги в сумі 400, 00 грн. не
підтверджені будь-якими доказами , тому
в цій частині позову позивачу слід
відмовити.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Згідно з ст. 61 ч. 1
ЦПК України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

В судовому засіданні знайшов
підтвердження факт укладення договору
між позивачем та відповідачем та факт
невиконання останнім своїх
зобов'язань за умовами договору, тому
суд прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
можливість задоволення позову про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальної та моральної шкоди за
порушення умов договору від 17.08.2013
року.

При задоволенні вимог позивача, за
правилами ст.88 ЦПК України суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, як вбачається із
квитанції № 38 від 22.01.2014 року позивачем
було сплачено судовий збір у сумі 243, 60
грн. Отже, з відповідача на користь
позивача стягненню підлягають витрати
на судовій збір у сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612, 629 , 1166, 1167 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 224-226, 232
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди за порушення умов договору
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер не відомий, на
користь ОСОБА_1 суму, сплачену за
умовами договору від 17.08.2013 року, в
розмірі 2 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер не відомий, на
користь ОСОБА_1 неустойку у вигляді
грошової суми за невиконання умов
договору від 17.08.2013 року в розмірі 3 147
грн. 05 коп.

Врешті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер не відомий, на
користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243
грн. 60 коп.

Копії даного рішення негайно направити
учасникам процесу рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.

Заочне рішення може бути переглянуто
за заявою відповідача, яка може бути
подана до Сніжнянського міського суду
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
на протязі десяти днів з дня отримання
копії рішення до Апеляційного суду
Донецької області через Сніжнянський
міський суд.

Суддя: В. В. Кучма