АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/101/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/705/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П.,
Соколан Н.О.,

при секретарі - Бевзі М.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі відповідно
до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 ну ухвалу
Центрально-Міського районного суду від
19 лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє від свого
імені та в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Центрально-Міської районної в місті
ради, про захист права власності на
земельну ділянку та користування
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу з позовною заявою до
ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про
захист права власності на земельну
ділянку та користування земельною
ділянкою.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2014
року позову заяву було визнано
неподаною та повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 поставив
питання про скасування ухвали суду та
направлення справи до суду першої
інстанції на новий розгляд,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Так в обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначив, що суд в оскаржуваній
ухвалі зазначив, що в позовній заяві на
вказано обставин, щодо виникнення
права користування земельною ділянкою
у позивача, проте в додатках до
позовної заяви міститься договір
купівлі-продажу домоволодіння
розташованого на земельній ділянці
загальною площею 1583 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вважає
неправомірними висновки суду щодо
залишення без руху та повернення
позовної заяви з причини не зазначення
ним загальних меж спірної земельної
ділянки та меж тієї земельної ділянки
на яку позивач просить визнати за ним
право власності, а також ненаданням
доказів на підтвердження даних фактів.
Між тим, в позовній заяві зазначені
посилання на вказані факти, до того ж
позивачем надавалось до суду
клопотання про проведення експертизи,
яка потрібна для уточнення позовних
вимог. Крім того, в оскаржуваній ухвалі
зазначено про відсутність доказів
належності позивачеві права власності
на земельну ділянку, проте останнім
зазначено посилання на вказані докази.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 09
січня 2014 року позивач звернувся до суду
із вказаним позовом. Ухвалою від 20
січня 2014 року позовну заяву було
залишено без руху у зв'язку з її
оформленням в порушення вимог ст.ст. 119,
120 ЦПК України. На виконання ухвали від
20 січня 2014 року, позивачем 22 січня 2014
року було подано до суду уточнену
позовну заяву, проте і її суд ухвалою
від 24 січня 2014 року залишено без руху у
зв'язку з її оформленням в порушення
вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, судом було зазначено, що позивачем
в порушення п.п.3, 5,6 ЦПК України позовні
вимоги є неконкретизованими. Позивачем
не вказано в чому полягає порушення
його права користування земельною
ділянкою, в позовній заяві не
викладений належним чином зміст вимог,
не викладені обставини в обґрунтування
вимог. В позовній заяві не викладені
обставини щодо надання позивачу у
користування земельної ділянки, ким,
коли на якій підставі йому була
передана земельна ділянка в
користування, якого розміру, в яких
границях. В позові не зазначені
належним чином кордони
землекористування сторонами, не
вказані докази на підтвердження цих
кордонів. В позові не зазначено, коли
були встановлені межі земельної
ділянки, відповідно до яких слід
поновити ці межі. В позові не зазначено
яку саме земельну ділянку слід
виділити позивачу, на якій підставі, не
вказані межі цієї земельної ділянки, не
надано доказів на підтвердження цих
меж про які просить позивач в своєму
позові.

Копію ухвали від 24 січня 2014 року
позивачем отримано 27.01.2014 року
особисто, однак протягом встановленого
строку не усунуто недоліки, у зв'язку з
чим суд на підставі ст.121 ЦПК України
визнав позовну заяву неподаною та
повернув її позивачеві.

Так, постановляючи ухвалу про визнання
неподаною та повернення заяви, суд
першої інстанції керувався вимогами
ст.ст. 119, 121 ЦПК України та виходив з
того, що позивач, в порушення вимог
ухвали від 24.01.2014 року у п'ятиденний
строк з моменту отримання ухвали, не
усунув зазначених недоліків.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до норм діючого
цивільно-процесуального
законодавства, позовна заява подається
до суду в письмовій формі і повинна
відповідати вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України щодо змісту, а також щодо
сплати судового збору.

Відповідно до ухвали від 24 січня 2014
року (а.с.7) підставою для залишення
судом позовної заяви поданої ОСОБА_2
без руху, в тому числі стало ненадання
доказів на підтвердження обставин
справи.

Разом з тим, частиною 1 ст. 131 ЦПК України
на сторони покладено обов'язок щодо
надання доказів чи повідомлення про
них суд до або під час попереднього
судового засідання в справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться - до початку розгляду
справи по суті.

Аналогічне роз'яснення надане Пленумом
Верховного суду України в п.7 Постанови
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, який
зокрема зауважує, що подання доказів
можливе на наступних стадіях
цивільного процесу, тому суд не вправі
через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати її заявнику.

Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України крім
прав та обов'язків, визначених у статті
27 цього Кодексу, позивач має право
протягом усього часу розгляду справи
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитися від позову, а
відповідач має право визнати позов
повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред'явити
зустрічний позов.

З аналізу вказаної норми витікає, що
реалізація позивачем обов'язку з
надання доказів суду, не може бути
поставлена в залежність від подання
позову й відповідно бути підставою для
залишення його без руху.

Таким чином, залишаючи без руху позовну
заяву, подану ОСОБА_2 суд першої
інстанції на вказані норми уваги не
звернув й пред'явив до її змісту вимоги,
які не передбачені ст.ст. 119, 120 ЦПК
України, визнавши неподаною позовну
заяву без достатніх на те правових
підстав.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
порушено процесуальний порядок
вирішення питання про визнання
неподаною та повернення позовної
заяви, у зв'язку з чим, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
ухвала суду - скасуванню з направленням
матеріалів позовної заяви до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307,ст.312, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 19
лютого 2014 року скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
третя особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної в місті
ради, про захист права власності на
земельну ділянку та користування
земельною ділянкою направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає як така, що не перешкоджає
подальшому розгляду.

Головуючий:

Судді: