РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача
ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника відповідача-позивача
ОСОБА_4

представника третьої особи Корнієнко
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третьої особи органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дітей та зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
визначення місця проживання дітей, суд,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в
Рівненський міський суд з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
вони з відповідачем прожили у
спільному шлюбі 6 років, вели спільне
господарство та будували міцні сімейні
відносини, останні роки вони не можуть,
як сім'я проживати разом, виконувати
сімейні обов'язки, спокійно вирішувати
навіть нескладні поточні проблеми,
постійно сперечаються та принижують
один одного. Постійні скарги та
скандали неодноразово відбувались в
присутності їхніх дітей. Оскільки, вона
вважає, що діти є ще маленькими і багато
речей не розуміють, але в подальшому це
може суттєво вплинути на їхню психіку,
погляди на життя, в тому числі на життя
в шлюбі та формування їх світогляду,
особливо щодо відносин в родині між
чоловіком та жінкою, які є основою
будь-якої сім'ї. Вона неодноразово
звертала увагу на це свого чоловіка,
але відповідач повністю ігнорував та
ніяк не реагував на її зауваження. В
результаті вона прийшла до висновку, що
розлучення це єдиний вихід для них
побудувати нове щасливе життя та
зберегти нормальне бачення про сім'ю
їхніх дітей. Крім того вказує, що на
даний час проблем зі здоров"ям у неї
немає, створені всі умови для
проживання дітей з нею, а тому просить
визнаитчи їх місце проживання з нею.

В судовому засідання позивач та
її представник позовні вимоги
підтримали.

Відповідач-позивач ОСОБА_6 та його
представник в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали та просили
відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-позивач в судовому
засіданні подав суду зустрічну позовну
заяву до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дітей, обґрунтовуючи тим, що
позивач-відповідач ОСОБА_1 мати їх
спільних дітей, в даний час не може
займатися їх доглядом та вихованням,
оскільки як інвалід 1 групи сама
потребує сторонньої допомоги. Просить
визначити місце проживання дітей з ним.

Відповідач-позивач та його представник
позовні вимоги підтримали.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні зустрічні позовні вимоги не
визнала та просила відмовити в
задоволенні позову, додатково
вказавши, що вона з дітьми проживає
окремо від відповідача-позивача вже
майже рік.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Рівненського
міськвиконкому в судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та не
заперечила щодо задоволення позову.
Вказав, що підтримує висновок органу
опіку та піклування щодо доцільності
залишити на проживання і виховання
ОСОБА_1 її дітей. В зустрічному позові
просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають до
задоволення повністю, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 необхідно
відмовити.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 13 липня 2007
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, був
укладений шлюб, зареєстрований
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Рівненського міського
управління юстиції, актовий запис № 940,
що підтверджується оригіналом
свідоцтва про одруження серіїНОМЕР_1
від 13.07.2007 року. Від шлюбу мають
неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із
них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

За ст.9 Конвенції про права дитини
від 20 листопада 1989 року дитина не
повинна розлучатися з батьками
всупереч їхньому бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Як вбачається з висновку органу
опіки та піклування ВК РМР від 20 лютого
2014 року № 08-361, малолітні ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 зареєстровані та проживають з
матір'ю по АДРЕСА_1. В квартирі створені
належні умови для повноцінного
розвитку малолітніх дітей. Відповідно
довідки до акта огляду
медико-соціальної експертної комісії
від 21.08.2013 року ОСОБА_1 є інвалідом 1-ої
групи «Б» по загальному захворюванню.
Прибуток в сім'ї складається з пенсії
по інвалідності (949 грн.) та допомоги при
народженні дитини (1000 грн.). Батько
дітей ОСОБА_3 зареєстрований та
проживає по АДРЕСА_2. В квартирі
створені умови для проживання дітей.
Батько з 18.11.2004 року працює столяром в
приватному вищому навчальному закладі
«МЕГУ імені академіка Степана
Дем’янчука». За час роботи
зарекомендував себе кваліфікованим та
дисциплінованим працівником.
Відповідно до довідки про доходи №25
від 29.01.2014 року, виданої вищим
навчальним закладом «МЕГУ імені
академіка Степана Дем’янчука»,
середньомісячна зарплата ОСОБА_3
становить 1800 грн. Відповідно до довідки
ДНЗ №52 м. Рівне, який відвідують
малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8, стосунки
дітей з татом і мамою хороші. Всі
витрати за надані дошкільним закладом
послуги несе батько. Тому, орган опіки
та піклування ВК РМР вважає за доцільне
залишити на проживання і виховання
ОСОБА_1 її дітей, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ст. 24 СК України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 111 СК України, суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Незважаючи на те, що відповідач
заперечує щодо розірвання шлюбу, а суд
надавав сторонам час примиритись , то
судом не встановлено обставин, як
свідчили б про те, що з дня пред'явлення
позову до суду 22 листопада 2013 року,
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу не суперечить
інтересам позивача та дітей та
моральним засадам суспільства, тому
шлюб необхідно розірвати.

Допитані у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_10, пояснила, що
ОСОБА_1 хвора і не може доглядати за
дітьми, а в відповідача-позивача є всі
умови для проживання дітей.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що
вони знають ОСОБА_1 і ОСОБА_3. Знають, що
ОСОБА_3 дуже любить сою дружину і дітей,
в них була зразкова сім'я. Під час
лікування ОСОБА_1 він завжди був поруч і
допомагав їй. Після хвороби їх
відносини погіршилися, ОСОБА_1 не хоче з
ним жити і не дає йому дітей. Вважають,
що дітям буде краще жити з ОСОБА_3,
оскільки ОСОБА_1 хвора і їй важко буде
доглядати за дітьми.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України,
орган опіки та піклування або суд
не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини,
за яким малолітня дитина може бути
розлучена зі своєю матір'ю лише у
винятковій ситуації не можна тлумачити
таким чином, що у матері
малолітньої дитини мається перевага
перед батьком при вирішенні питання
щодо визначення місця проживання
дитини, приймаючи до уваги рівність
прав обох батьків щодо дитини, що
витікає як зі ст. 141 СК України, так зі
змісту Конвенції про права дитини.

Згідно з п. 18 Пленуму Верховного
суду України від 21.12.2007 р. "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" при вирішенні спору про місце
проживання дитини належить звертати
особливу увагу на її вік та з'ясовувати,
з ким із батьків вона бажає проживати.

В судовому засіданні
відповідач-позивач та його представник
не подали доказів, які свідчили про те,
що позивач-відповідач неналежно
виконує батьківські обов'язки та що
існують інші обставини, що мають
істотне значення, які унеможливлюють
проживання неповнолітніх ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 разом з матір'ю.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ОСОБА_3 слід відмовити, а
малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити
проживати з матір'ю, оскільки це буде в
найкращих інтересах дітей.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
підлягає стягненню з відповідача в
дохід держави судовий збір в розмірі
229,40 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215, 218, 294, 296,
297 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 13 липня 2007 року у відділі
актів цивільного стану Рівненського
міського управління юстиції, актовий
запис № 940 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітніх
дітей, сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з
матір"ю - ОСОБА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дітей - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у сумі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є.І.

Повний текст рішення виготовлено 18
березня 2014 року.

Суддя:
Сидорук Є.І.