інстанції - Грищенко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/595/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 37
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В. О.,

суддів - Сибільової Л. О., Криворотенка
В. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 17 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення від права
спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 17 лютого 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, неналежну
оцінку доказів, просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги. При
цьому зазначає, що в останні роки життя
брата ОСОБА_6 постійно доглядала за ним,
оскільки останній потребував
сторонньої допомоги, сплачувала його
кредити, комунальні послуги, витрачала
власні кошти на лікування. Його діти,
відповідачі по справі, маючи
можливість здійснювати догляд за
батьком та матеріально допомагати,
свідомо ухилялися від надання такої
допомоги, що підтвердили свідки по
справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та
представника ОСОБА_7, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_8,
які вважали рішення місцевого суду
правильним, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, брат позивачки
ОСОБА_6 помер у місті Суми ІНФОРМАЦІЯ_1
року у віці 54 років, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть на а.с. 9.
Згідно копій свідоцтв про народження
на а.с. 32, померлий є батьком ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Як вбачається з лікарського свідоцтва
про смерть, копія якого є на а.с. 29,
ОСОБА_6 помер від нещасного випадку
внаслідок дії низької температури. На
момент смерті останній перебував в
стані алкогольного сп'яніння, що
підтверджується копією акту судово -
медичного дослідження на а.с. 28.

В судовому засіданні місцевого суду
з'ясовано, що після смерті батька,
відповідачі звернулися до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, як спадкоємці
першої черги. На спадщину претендує і
позивачка, як спадкоємиця другої черги.
Вона стверджує, що брат перед смертю
потребував допомоги, а його дорослі
діти - відповідачі ухилялися
віднадання такої допомоги. Відповідачі
цього позову не визнали..

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно вимог ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ним спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених ст. 1259 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася

від надання допомоги спадкодавцеві,
який через похилий вік, тяжку хворобу
або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, позивачка при вирішенні
спору про усунення особи від права на
спадкування повинна довести як факт
ухилення відповідачів від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Рішення місцевого суду про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відповідає вимогам останнього Закону,
оскільки позивачка не надала суду
належних та допустимих доказів на
підставі яких відповідачі можуть бути
усунені від права на спадкування за
законом. Доводи апеляційної скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

В матеріалах справи на а.с. 5 - 8 є
ксерокопії чеків, квитанцій, довідок, з
яких вбачається що позивачка
придбавала ліки для ОСОБА_6 в грудні 2012
року та займалася його похованням.

Також місцевим судом встановлено, що
ОСОБА_5 брала участь у витратах на
поховання, передавши для цього ОСОБА_3
3000 грн.

Про участь відповідачів в організації
поховання батька свідчать і копії
квитанцій та довідки на а.с. 26 -27, зворот
а.с. 27.

Доводи апелянтки, що в останні роки
життя її брат ОСОБА_6 потребував
сторонньої допомоги та вона постійно
доглядала за ним, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.
В місцевому суді було допитано ряд
свідків, з пояснень яких вбачається, що
ОСОБА_6 деякий час перебував в лікарні
на лікуванні через хворобу ніг, після
чого проживав у своєї сестри, а в січні
2013 року повернувся додому, при цьому
пересувався він самостійно, виходив у
двір, до магазину. Також встановлено, що
з літа 2012 року до початку 2013 року
померлий неофіційно працював в пункті
прийому металобрухту. Згідно
роз'яснень п. 6 постанови №7 Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування. Позивачка по справі не
довела суду, що її брат був в
безпорадному стані та постійно
потребував сторонньої допомоги та
звертався за допомогою до інших осіб,
зокрема і до відповідачів.

Не знаходять свого підтвердження з
матеріалів справи твердження ОСОБА_3,
що відповідачі свідомо ухилялись від
допомоги батьку.

Поряд з цим, знайшли підтвердження
заперечення відповідачів про те, що
їхній батько за життя працював на
різних роботах, у тому числі таксистом,
хоча і мав деякі захворювання, однак в
змозі був сам себе доглядати,
взаємовідносини з батьком були не
завжди рівними, однак вони ніколи
навмисно не ухилялися від надання йому
допомоги.

З копії трудової книжки на а.с. 64 - 66
вбачається, що спадкодавець працював
на різних роботах, у тому числі у
товаристві з обмеженою
відповідальністю «Авіс -Україна»
оператором, звідкіля звільнився за
власним бажанням 03 травня 2012 року.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст. 212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 17 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -