Справа 2-175/5467/13-ц року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 березня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

при секретарі - Ратушна Л.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачка у судовому засіданні просила
суд позовні вимоги задовольнити та
стягнути з ОСОБА_2 на її користь у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 128 334 грн. 91 коп.; у рахунок
відшкодування моральної шкоди - 10 000
грн.; послуги суб'єкта оціночної
діяльності - 1200 грн.; матеріальна шкода
за зіпсований продукт 8 839 грн. 81 коп.;
послуги автостоянки - 4 620 грн., та
сплачений позивачем при пола дачі
позову судовий збір 1 529 грн. 94 коп., а
всього стягнути 154 524 грн. 66 коп. Проти
заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
причину своєї неявки у судове
засідання суду не повідомив. Зі згоди
позивачки суд проводить розгляд справи
у заочному порядку, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши у судовому засіданні
пояснення позивачки, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
законні, обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 14 березня 2013 року о 05 годині 05 хвилин
на 415 км а/ш Знамянка-Луганськ-Ізварино
мала місце дорожньо-транспортна
пригода за участю належного ОСОБА_1
автомобіля «Вольво» державний номер
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2,
який в порушення вимог п.п. 12.2,12.3 Правил
дорожнього руху України, не вибрав
безпечну швидкість руху, внаслідок
чого з'їхав в кювет, внаслідок чого
транспортний засіб отримав механічні
ушкодження.

Крім цього, було пошкоджено вантаж у
вигляді м'ясної продукції, який належав
ПАТ «АПК-Інвест».

Дана дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини ОСОБА_2, що вбачається з
постанови Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17.07.2013 року, яка в силу п.4 ст.
61 ЦПК України має преюдиційне значення
для вирішення справи.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Отже, згідно наведених норм на
відповідача покладено обов'язок по
відшкодуванню завданої з його вини
матеріальної шкоди.

Згідно вимог ч.2 ст.1192 ЦК розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
зиконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експерта
автотоварознавця ОСОБА_3 №2491 від 03.09.2013
року вартість матеріальної шкоди,
завданої внаслідок пошкодження
автомобілю «Вольво» державний номер
НОМЕР_1, складає 128 334 грн. 91 коп. і
дорівнює його ринкової вартості.

Перевезення вантажу здійснювалося на
підставі договору перевозки №ДТЛ-12 від
17.12.2012 року, укладеного між ПАТ
«АПК-Інвест» та фізичною особою
підприємцем ОСОБА_4, яка в свою чергу
уклала Цивільно-правовий договір від
11.03.2013 року з ОСОБА_2

Згідно пункту 3.2 цього Договору,
виконавець несе повну матеріальну
відповідальність за технічний стан
автомобіля, а також за товар в
автомобілі.

Позивачкою було виплачено ПАТ
«АПК-Інвест» матеріальну шкоду за
дефект вантажу у розмірі 8 839,81 грн., що
підтверджується квитанцією та актом
про виявлення невідповідності якості
та кількості продукції від 15.03.2013 року.

Відповідно до ч.І ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Згідно ч. 1, ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2, ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

У відповідності до п.б ст.110 Цивільного
процесуального кодексу України позови
про відшкодування шкоди, завданої
майну фізичних або юридичних осіб,
можуть пред'являтися за вибором
позивача також за місцем завдання
шкоди. Дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої була заподіяна шкода
моєму майну, сталася на території
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області.

Враховуючи вищевказані обставини та
норми чинного законодавства, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивачки про
стягнення з відповідача у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди - 128
334 грн. 91 коп.; послуг суб'єкта
оціночної діяльності - 1200 грн.;
матеріальна шкода за зіпсований
продукт 8 839 грн. 81 коп.; послуги
автостоянки - 4 620 грн.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення з відповідача моральної
шкоди, суд приходить до висновку про
задовлення позовних вимог у цій
частині виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 23 Цивільного Кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст. 23
Цивільного Кодексу України може
проявлятися у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч.4 ст. 23 Цивільного Кодексу
України моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Фізична особа, діями якої порушено
особисте немайнове право фізичної
особи, зобов'язані вчинити необхідні
дії для його негайного поновлення (ч.1
ст. 276 Цивільного Кодексу України).

Якщо дії, необхідні для негайного
поновлення порушеного особистого
немайнового права фізичної особи, не
вчиняються, суд може постановити
рішення щодо поновлення порушеного
права, а також відшкодування моральної
шкоди, завданої його порушенням (ч.2 ст.
276 Цивільного Кодексу України). Якщо
фізичній особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню (ст. 280
Цивільного Кодексу України).

Частиною 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу
України передбачено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», із змінами внесеними
постановою ПВСУ № 5 від 25.05.2001р. - спори
про відшкодування заподіяної фізичній
особі моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, зокрема, коли право на
її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або випливає з її положень.

Суд приходить до висновку про
наявність у позивачки на протязі
тривалого періоду часу моральних
переживань з вини відповідача. Сама
дорожньо-транспортна пригода, та її
наслідки викликали нервово-емоційний
стрес у позивачки, порушили її
устаткований спосіб життя. Всі ці
обставини негативно сказались на
моральному стані позивачки.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивачки підлягають
стягненню сплачений позивачем при
подачі позову судовий збір 1 529 грн. 94
коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3,7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 110, 173, 174, 215, 223,
224, 225, 226, 227, 228 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16,
22, 23, 979, 988, 990, 992, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику по
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 травня 1995 року,
з наступними змінами - суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с. Калініна міста
Свердловськ Луганської області,
паспорт серії НОМЕР_3 виданий 22 квітня
2003 року Дніпропетровським РВ УМВС
України у Дніпропетровській області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с. Бихов
Любешівського району Волинської
області, паспорт серії НОМЕР_4 виданий 18
грудня 1997 року Дніпропетровським РВ
УМВС України у Дніпропетровській
області, зареєстрована АДРЕСА_2) у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 128 334 грн. 91 коп.; у рахунок
відшкодування моральної шкоди - 10 000
грн.; послуги суб'єкта оціночної
діяльності - 1200 грн.; матеріальна шкода
за зіпсований продукт 8 839 грн. 81 коп.;
послуги автостоянки - 4 620 грн., та
сплачений позивачем при подачі позову
судовий збір 1 529 грн. 94 коп., а всього
стягнути 154 524 грн. 66 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, а саме рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
А.М.Шабанов