КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/4329/13-ц
Провадження № 2/552/9/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2014 року Київський районний суд
м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко
О.П.

За участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полтаві клопотання
представника позивача адвоката ОСОБА_1
про призначення повторної судової
психіатрично-психологічної експертизи
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, -

В
С Т А Н О В И В :

17 березня 2014 року представник
позивача адвокат ОСОБА_1 заявив
клопотання про призначення повторної
судової психіатрично-психологічної
експертизи по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним, мотивуючи своє
клопотання тим, що відповідно до ухвали
Київського районного суду м.Полтави
від 28.10.2013 року по справі призначено
посмертну судово-психіатричну
експертизу, проведення якої доручено
експертам Полтавської обласної
клінічної психіатричної лікарні імені
О.Ф.Мальцева. За висновками даної
експертизи ОСОБА_5 на момент складання
заповіту 27 серпня 2007 року виявляла
ознаки психічного розладу у вигляді
розладів особистості та поведінки
органічного походження
(дисциркуляторна енцефалопатія
внаслідок церебрального атеросклерозу
та артеріальної гіпертензії), але цей
розлад не позбавляв ОСОБА_5 здатності
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними на момент складання
заповіту. Реалізуючи повноваження
адвоката, який здійснює представництво
інтересів клієнта, з метою отримання
додаткової інформації щодо такого
складного питання, як визначення
психічного стану померлої особи,
адвокат ОСОБА_1 звернувся до
Українського науково-дослідного
інституту соціальної і судової
психіатрії та наркології МОЗ України з
проханням надати висновок фахівця з
питань, які піднімались та ставились
перед експертами Полтавської обласної
клінічної психіатричної лікарні імені
О.Ф.Мальцева для порівняння висновку
зазначеного фахівця з висновками
експертів Полтавської обласної
клінічної психіатричної лікарні імені
О.Ф.Мальцева. З висновку спеціаліста
лікаря - судово-психіатричного
експерта від 28.02.2014 року експерта вищої
кваліфікаційної категорії вищого
кваліфікаційного класу, доктора
медичних наук, професора Ревенюка О., на
період складання заповіту 27.08.2007 року у
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, могли бути в
наявності прояви психічного розладу у
вигляді депресивного епізоду з
психотичними симптомами на фоні
органічного ураження головного мозку
складного ґенезу (судинного,
травматичного), який розвинувся після
смерті її доньки. Наявність в особи
депресивного синдрому з психотичними
симптомами на час вчинення правочину
позбавляє особу можливості розуміти
значення своїх дій та керувати ними.
Для остаточного встановлення
можливості ОСОБА_5 в момент складання
заповіту 27 серпня 2007 року розуміти
значення своїх дій та керувати ними
необхідно, на думку професора,
додатково отримати показання лікарів
по справі, а саме: лікаря невролога,
який оглядав ОСОБА_5 в 2007 році, лікаря
терапевта, інших свідків. При
опитуванні свідків, в першу чергу,
необхідно звернути увагу на питання,
які будуть висвітлювати адекватність,
можливість продуктивного спілкування
з оточуючими, наявність психічних та
поведінкових розладів у ОСОБА_5 станом
на 27.08.2007 року. Також наголошено на
необхідності проведення ретельного
експертного аналізу записів в історії
хвороби стаціонарного хворого за №8554 з
терапевтичного відділення Першої
міської клінічної лікарні м.Полтави в
період з 22.12.2007 року по 28.12.2007 року. Також
фахівцем зазначено, що до недоліків
виконаної експертизи слід віднести ту
обставину, що лікарі
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_5 не проаналізували показання
свідків по справі в повному обсязі
(лікарі невролог, терапевт тощо) та не
дослідили всю медичну документацію
ОСОБА_5 (зокрема, історію хвороби
стаціонарного хворого за №8554).
Фахівець вважає, що з урахуванням
встановлених протиріч є доцільним
проведення по справі повторної
судово-психіатричної експертизи.
Просив суд після витребування
документів та допиту свідків
призначити по справі повторну
судово-психіатричну експертизу, на
вирішення якої поставити питання: чи
страждала ОСОБА_5 будь-яким психічним
розладом або психічною хворобою на
момент складання заповіту 22 серпня 2007
року? Якщо так чи могла ОСОБА_5 на момент
укладання заповіту 22 серпня 2007 року
розуміти значення своїх дій та
керувати ними? Чи здатною була ОСОБА_5 з
урахуванням визначених обставин
повною мірою вільно та усвідомлено
приймати рішення та реалізовувати його
своїми діями? Оскільки в разі
повторного призначення експертизи
фахівцями Полтавської обласної
клінічної психіатричної лікарні імені
О.Ф.Мальцева може мати місце упереджене
ставлення до зазначеної експертизи
внаслідок того, що лікарям доведеться
фактично ревізувати висновок своїх
колег, з якими вони працюють в одній
установі та з якими перебувають або в
дружніх відносинах або у відносинах
підпорядкування, проведення повторної
експертизи доручити або Українському
науково-дослідному інституту
соціальної і судової психіатрії та
наркології МОЗ України, м.Київ,
вул.Фрунзе, 103, або Київському міському
центру судово-психіатричної
експертизи, м.Київ, вул.Фрунзе, 103 а.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_1 клопотання про
призначення повторної судової
психіатрично-психологічної експертизи
підтримали. Просили суд клопотання
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 з
клопотанням про призначення повторної
судової психіатрично-психологічної
експертизи не згоден. Вважає, що
адвокат ОСОБА_1 зловживає своїми
процесуальними правами та навмисно
затягує розгляд справи по суті.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_2,
думку адвоката ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_7, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що в задоволенні
клопотання про призначення повторної
судової психіатрично-психологічної
експертизи необхідно відмовити за
безпідставністю.

Судом встановлено, що в
провадженні Київського районного суду
м.Полтави з 12 червня 2013 року
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним.

Ухвалою Київського районного
суду м.Полтави від 17.06.2013 року (а.с.14)
відкрито провадження у справі за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним та
призначено справу до розгляду на 18
липня 2013 року.

Ухвалою Київського районного
суду м.Полтави від 18.06.2013 року (а.с.15)
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним задоволено. Забезпечено
позов шляхом накладання заборони
Другій Полтавській державній
нотаріальній конторі видавати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом ОСОБА_5 від 27 серпня 2007 року
на будь-яке майно, яке може бути
успадковане за цим заповітом до
набрання законної сили рішенням суду
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним.

18 липня 2013 року в судовому
засіданні були допитані свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2

13 серпня 2013 року в судовому
засіданні були допитані свідки ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та судом були зроблені
запити в Полтавську обласну клінічну
психіатричну лікарню імені
О.Ф.Мальцева, в Полтавський обласний
психоневрологічний диспансер, в П»яту
міську клінічну лікарню м.Полтави, в
Першу міську клінічну лікарню
м.Полтави.

11 жовтня 2013 року в судовому
засіданні були допитані свідки ОСОБА_15,
ОСОБА_16

28 жовтня 2013 року в судовому
засіданні була допитана приватний
нотаріус ОСОБА_17 та ухвалою Київського
районного суду м.Полтави від 28.10.2013 року
(а.с.116) по справі призначено посмертну
судово-психіатричну експертизу.

Судовими експертами Полтавської
обласної клінічної психіатричної
лікарні імені О.Ф.Мальцева було
проведено посмертну
судово-психіатричну експертизу ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано Акт №702
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 30.12.2013 року (а.с.125-140).

При розгляді цивільної справи,
суд керується Цивільним процесуальним
кодексом України.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України
встановлено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Статтею 10 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з»ясуванню
обставин справи: роз»яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов»язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 27 ЦПК України
регламентовані права та обов»язки
осіб, які беруть участь у справі.
Зокрема, частиною 2 статті 27 ЦПК України
встановлено, що особи, які беруть
участь у справі позовного провадження,
для підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов»язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Частиною 3 статті 27 ЦПК України
визначено, що особи, які беруть участь у
справі, зобов»язані добросовісно
здійснювати свої процесуальні права і
виконувати процесуальні обов»язки.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_1 не надали суду
переконливих доказів необхідності
проведення повторної судової
психіатрично-психологічної
експертизи, не надали суду доказів
того, що на момент призначення судом
посмертної судово-психіатричної
експертизи 28 жовтня 2013 року, судом не
були витребувані всі необхідні та
відомі сторонам документи та допитані
всі відомі свідки. Навпаки, на час
проведення судом досудового слідства,
суд на виконання вимог ст.ст.10, 57, 60 ЦПК
України вживав всіх необхідних заходів
для витребування документів та допиту
всіх відомих сторонам свідків.

Частиною 1 статті 59 ЦПК України
передбачено, що суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.

Вимоги щодо витребування
доказів, а саме: витребувати з 1 міської
клінічної лікарні м.Полтави історію
хвороби ОСОБА_5 щодо її лікування в
цьому медичному закладі в період з 22
грудня 2007 року по 28 грудня 2007 року, а
також відомості про прізвище, ім»я та
по-батькові лікуючого лікаря ОСОБА_5;
викликати та допитати в якості свідків
ОСОБА_18, АДРЕСА_1, лікаря невролога, що
оглядав ОСОБА_5 в березні 2007 року,
лікуючого лікаря 1 міської клінічної
лікарні, не ґрунтуються на вимогах
закону, оскільки особи, які беруть
участь у справі позовного провадження,
для підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов»язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Крім того, у відповідності до
вимог частини 3 статті 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов»язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов»язки.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.4, 10, 27 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И
В :

В задоволенні клопотання
представника позивача адвоката ОСОБА_1
про призначення повторної судової
психіатрично-психологічної експертизи
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п»яти днів з дня її проголошення.

Головуючий
Т.В.Турченко