АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/580/13-ц
Провадження № 22-ц/792/612/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів
Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі Гриньовій А.М.

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Красилівського районного суду
Хмельницької області від 24 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача - ОСОБА_3, про
визнання права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Красилівської міської ради та ОСОБА_1
про визнання про визнання права
власності в порядку спадкування на
металевий гараж та визнання недійсним
рішення Красилівської міської ради про
надання дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою. Посилався
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його
батько ОСОБА_4, він як син є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом і
належно прийняв спадщину. В порядку
спадкування до нього перейшов
металевий гараж, виготовлений батьком
за особисті кошти власноруч у 1977 році і
встановлений на прибудинковій
території багатоквартирного будинку
АДРЕСА_1. З часу смерті ОСОБА_4 він як
спадкоємець володіє та користується
гаражем. Інші особи без дозволу
позивача не користувалися ним, а
відповідач ОСОБА_1 взагалі не мав
потреби в користуванні цим гаражем,
оскільки проживав зі своєю сім'єю у
приватному будинку по АДРЕСА_2, на
присадибній ділянці якого мав
господарські приміщення. Рішенням
Красилівської міської ради від 29.12.2012
року №10 «Про надання та вилучення
земельних ділянок в місті» ОСОБА_1
надано дозвіл на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0025 га для
будівництва індивідуальних гаражів.
Зазначена земельна ділянка, дозвіл на
приватизацію якої оскаржуваним
рішенням надано ОСОБА_1, знаходиться
під вищезгаданим металевим гаражем.

В ході розгляду справи в якості третьої
особи без самостійних вимог на стороні
відповідача залучено ОСОБА_3, а ухвалою
суду від 24 січня 2014 року позов ОСОБА_2 в
частині визнання недійсним рішення
Красилівської міської ради від 29.12.2012
року №10 про надання ОСОБА_1 дозволу на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 для
будівництва індивідуальних гаражів
залишено без розгляду за заявою
представника позивача.

Рішенням Красилівського
районного суду від 24 січня 2014 року
позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2
право власності в порядку спадкування
на металевий гараж, розташований біля
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на
відстані 35 м від північного кута
зазначеного будинку, 15 м від
електроопори № 37 та 15 м від
газорегуляторного пункту, право на
який належало ОСОБА_4, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у позові відмовити.
Посилається на грубе порушення норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду вважає такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи. Суд безпідставно дійшов
висновку щодо можливості звільнення
позивача від доказування тієї
обставини, що гараж було збудовано
померлим ОСОБА_4 у 1977 році, оскільки
його представник під час судового
розгляду даної обставини не визнавав.
Судом не враховано, що гараж, створений
ОСОБА_4, перестав існувати в результаті
впливу ерозії і був реконструйований
ОСОБА_1 з його ж матеріалів, новий гараж
апелянт вважає своєю приватною
власністю. Крім цього, суд безпідставно
дійшов висновку, щодо відсутності
інших спадкоємців, посилаючись лише на
довідку Красилівської державної
нотаріальної контори. Судом першої
інстанції також безпідставно не взято
до уваги той факт, що він набув права
власності на спірний гараж за
набувальною давністю з врахуванням
факту користування гаражем з 1984 по 2007
рік, а також що цей гараж був
подарований ОСОБА_1 померлим.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта та третьої особи
підтримав апеляційну скарги з
викладених у них мотивів.

Представник позивача просив відхилити
апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ч.1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення сторін, не застосував
закон, який підлягав застосуванню, у
зв'язку з чим оспорюване рішення
підлягає зміні з ухваленням нового
рішення.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції встановив і правильно
виходив з того, що у 1977 році ОСОБА_4
власною працею та коштом виготовив
тимчасову металеву споруду
господарського призначення, яка
використовувалася ним також і в якості
гаража для транспортного засобу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Позивач
як син спадкодавця є його єдиним
спадкоємцем першої черги за законом і
належно прийняв спадщину, подавши у
встановленому порядку 19 вересня 2006
року заяву про прийняття спадщини до
Красилівської державної нотаріальної
контори, за якою заведено спадкову
справу. Спірна металева споруда (гараж)
встановлена біля багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1 на відстані 35 м від
північного кута зазначеного будинку, 15
м від електроопори № 37 та 15 м від
газорегуляторного пункту на земельній
ділянці Красилівської міської ради.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
оспорюються сторонами.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності доказів на підтвердження
факту виготовлення спірного гаража
ОСОБА_4 у 1977 році спростовуються
показаннями свідка ОСОБА_5, а також
змістом апеляційної скарги, що містить
неодноразове твердження про створення
цього майна саме ОСОБА_4 у 1977 році та
аналогічною позицією представника
апелянта в судовому засіданні, що не
оспорював цей факт.

Посилання апелянта на проведення ним
реконструкції спірного гаража,
внаслідок чого ним було створено нове
майно, що не відноситься до спадкового
майна, в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК
України не підтверджено жодними
належними та допустимими доказами,
тому є безпідставним.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги щодо набуття апелянтом права
власності на спірне майно в порядку
набувальної давності, оскільки за
змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України
володілець за давністю є незаконним
володільцем і його право виникло поза
волею та незалежно від волі колишнього
власника, при цьому добросовісне
володіння означає, що особа не знала і
не повинна була знати, що володіє річчю
незаконно. Проте ОСОБА_1 користувався
спірним гаражем тимчасово з дозволу
його власника ОСОБА_4, визнаючи його
власником майна, а після його смерті
звільнив гараж на вимогу позивача як
єдиного спадкоємця ОСОБА_4

Посилання апелянта на передачу йому в
дар ОСОБА_4 спірного гаража у 1984 році
також не підтверджено єдиним
допустимим доказом - письмовим
договором дарування, оскільки в силу
ч.1 ст. 44, ст. 46 ЦК України 1963 року, чинною
на той час, угоди громадян між собою
на суму понад сто карбованців повинні
укладатися в письмовій формі,
недодержання якої позбавляє права у
разі спору посилатися на показання
свідків для підтвердження угоди. При
цьому відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи №
125/013 від 23.10.2013 року залишкова вартість
металевого гаража станом на 31.12.1984 року
складала 419 карбованців.

До того ж усі наведені апелянтом доводи
щодо набуття ним права власності на
спірне майно мають взаємовиключаючий
зміст, що також свідчить про їх
безпідставність.

Разом з тим, суд першої інстанції,
зробивши вірний висновок про перехід
права власності на спірний металевий
гараж в порядку спадкування від
спадкодавця ОСОБА_4 до позивача, не
врахував, що ідентифікація рухомої
речі здійснюється шляхом визначення
її індивідуальних ознак, а не вказівкою
на місце розташування речі, яке може
змінюватися.

Так, відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи №
125/013 від 23.10.2013 року стіни, ворота та дах,
покрівля металевого гаража являють
собою каркас зі стальних кутиків,
обшитий металевими листами, при цьому
фундаменти та перекриття - відсутні,
тобто, відсутня фізична прив'язка
споруди до земельної ділянки, на якій
вона встановлена.

В силу ч.ч.1-2 ст. 181 ЦК України рухомими
речами є речі, які можна вільно
переміщувати у просторі, тобто,
переміщення яких є можливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.

Виходячи зі змісту цієї норми та з
врахуванням характеристик спірного
майна, зазначених вище, спірний гараж є
рухомою річчю, а саме, тимчасовою
металевою спорудою господарського
призначення, що використовується і для
зберігання транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст. 184 ЦК України річ є
визначеною індивідуальними ознаками,
якщо вона наділена тільки їй
властивими ознаками, що вирізняють її
з-поміж інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її. Речі, визначені
індивідуальними ознаками, є
незамінними.

Таким чином резолютивну частину
рішення слід змінити, зазначивши задля
ідентифікації речі її індивідуальні
ознаки, викладені у висновку
будівельно-технічної експертизи №
125/013 від 23.10.2013 року та додатках до нього
- розмір споруди - 3 х 5 м, висота - 2 м,
площа основи -15 м. кв., об'єм будівлі - 30
м. куб., пофарбована фарбою
червоно-коричневого кольору.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Красилівського районного суду
Хмельницької області від 24 січня 2014
року змінити, виклавши абзац 2
резолютивної частини в такій редакції:

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування на тимчасову
металеву споруду господарського
призначення розміром 3 х 5 м, висотою 2 м,
площею основи 15 м. кв., об'ємом будівлі 30
м. куб., пофарбовану фарбою
червоно-коричневого кольору, та
розташовану біля багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1, право власності на яку
належало ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя апеляційного суду
Л.М. Грох

________________________________________________________________________
_______

Головуючий у першій інстанції: Вознюк
Р.В. Провадження №
22-ц/792/612/14

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 5