Провадження №2/485/3/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого -судді Квєтка І.А.,

за участі секретаря - Шеремет Ю.Є.,

представників відповідача ГУЮ у
Миколаївській області - Зубрицької А.О.,
Романчука С.М.,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

прокурора Корженко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Снігурівка
цивільну справу за позовом
фермерського господарства «Південь»
до Головного управління юстиції у
Миколаївській області, головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській
області, Державної казначейської
служби України, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальних збитків,
заподіяних злочином,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2013 року в провадження
Снігурівського районного суду
надійшов вказаний цивільний позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на те, що внаслідок вчинення
злочинних дій заступником начальника
відділу державної виконавчої служби у
Березнегуватському районі ОСОБА_3 при
здійсненні виконавчих дій, який
зловживаючи наданими Законом України
«Про виконавче провадження»
повноваженнями, здійснив незаконне
відчуження належного позивачу зерна
пшениці в кількості 311070 кг. у власність
ПП «Серпень-2003», незважаючи на те, що
вказане зерно було передано й
перебувало в заставі ТОВ «Сапфір ЛТД» й
підлягало стягненню з позивача на
користь останнього у відкритому
виконавчому провадженні на підставі
виконавчого напису нотаріуса від 16.07.2009
року, внаслідок чого позивачу завдано
матеріальної шкоди у розмірі вартості
відчуженого майна на суму 404 391 грн.
Просив стягнути з відповідачів
Головного управління юстиції у
Миколаївській області (далі -ГУЮ у
Миколаївській області), головного
управління Державного казначейства
України в Миколаївській області
матеріальних збитків у розмірі 404391
грн., 50 000 грн. моральної шкоди та 20000
грн. витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні 14.10.2013 року, до
початку з'ясування обставин справи та
перевірки їх доказами, позивач заявив
про збільшення позовних вимог в
частині матеріальної шкоди (а.с.48) з
урахуванням збільшення вартості зерна
станом на 23.08.2012 року, просить стягнути
735973 грн. збитків, заподіяних ОСОБА_3

Ухвалою суду від 23.10.2013 року, за
клопотанням позивача (а.с.60), до участі у
справі залучено Державну казначейську
службу України, у якості
співвідповідача (а.с.65) (далі ДКС
України).

Ухвалою суду від 23.10.2013 року, за
клопотанням відповідача головного
управління Державного казначейства
України в Миколаївській області,
замінено відповідача головне
управління Державного казначейства
України в Миколаївській області на
правонаступника -головне управління
Державної казначейської служби
України в Миколаївській області (а.с.66)
(далі ГУ ДСУ України в Миколаївській
області).

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, до суду надав
заяву про розгляд справи у його
відсутність, на задоволенні позовних
вимог наполягає (а.с.200).

Представники відповідача - ГУЮ у
Миколаївській області, проти
задоволення позову заперечили,
посилаючись на його необґрунтованість,
суду надали письмові заперечення
(а.с.14-18). Вважають, що позовні вимоги
про стягнення матеріальної шкоди є
передчасними, оскільки виконавче
провадження по стягненню боргу з ФГ
«Південь» на користь ПП «Серпень-2003» не
закінчене, а зерно пшениці, про
стягнення збитків за незаконне
відчуження якого заявляє позивач,
арештоване й перебуває на
відповідальному зберіганні в
директора ПП «Серпень-2003» Дермельова
С.П. Крім того, вимоги стосовно даного
зерна висуваються також ТОВ «Сапфір
ЛТД», який в порядку господарського
судочинства заявив позов про
виключення зерна з акту опису і арешту,
лише після вирішення якого позивач
набуде права звернутися до суду з
позовом про відшкодування шкоди, в
іншому випадку у разі задоволення
позовних вимог відбудеться подвійне
стягнення. Зазначають, що ГУЮ області
не є належним відповідачем по справі,
оскільки відшкодування шкоди в даному
випадку відбувається на підставі ст.1174
ЦК України за рахунок коштів
Державного бюджету України.
Посилаються на відсутність
передбачених ст.23 ЦК України підстав до
стягнення моральної шкоди заподіяної
керівникові підприємства позивача та
витрат на правову допомогу, оскільки
вони документально не підтверджені.
Просять в задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідачів ГУДКУ у
Миколаївській області та ДКС України в
судове засідання не з'явився, до суду
надав заяву про розгляд справи у його
відсутність. За попередньої участі у
судових засіданнях позов не визнав,
суду надав письмові заперечення
(а.с.136-139) та пояснив, що підстави для
стягнення з держави заявленої суми
матеріальних збитків немає, оскільки
ця сума фактично є сумою боргу по
виконавчим документам цивільного
позивача перед ПП «Серпень-2003». Вважає,
що позивач обрав невірний спосіб
захисту, оскільки його право може бути
поновлене шляхом пред'явлення
віндикаційного позову до ПП
«Серпень-2003» про витребування
незаконно набутого майна позивача -
зерна пшениці, незаконність передачі
якого встановлена вироком суду.
Просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та його захисник в
судовому засіданні 12.03.2014 року проти
задоволення позову заперечили,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ГУЮ у
Миколаївській області не є належними
відповідачами по справі, а також на
його безпідставність.

Прокурор вважає позов таким, що не
підлягає до задоволення, оскільки
позивачем обрано не вірний спосіб
захисту порушених прав.

Дослідивши докази по справі, суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що в межах
кримінальної справи по обвинуваченню
ОСОБА_3 за ч.1 ст.366, ч.2 ст.364 КК України,
фермерським господарством «Південь»
було заявлено цивільний позов до
Головного управління юстиції у
Миколаївській області, головного
управління Державного казначейства
України в Миколаївській області,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних
збитків заподіяних злочином.

Вироком Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 19.11.2012 року
ОСОБА_3 засуджено за ст.364 ч.2 КК України,
за ст.366 ч.1 КК України - виправдано, за
відсутністю події злочину, в
задоволенні цивільного позову
відмовлено.

Цим вироком ОСОБА_3 визнано винним у
тому, що він перебуваючи на посаді
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Березнегуватського районного
управління юстиції, діючи всупереч
інтересам служби, при провадженні
виконавчих дій по виконанню зведеного
виконавчого провадження №48 з
виконання наказу №11/105 Господарського
суду Миколаївської області від 04.12.2008
року про стягнення з ф/г «Південь» на
користь ПП «Серпень-2003» боргу в сумі
301198,96 грн. та № 149/2 з виконання наказу №
12/29 Господарського суду Миколаївської
області від 14.04.2009 року про стягнення з
ф/г «Південь» на користь ПП
«Серпень-2003» 97680,63 грн., примусово
вилучив у ф/г «Південь» зерно пшениці в
кількості 311070 кг. вартістю 404391 грн.,
здійснивши його незаконне відчуження у
власність ПП «Серпень», тим самим
заподіявши ф/г «Південь» тяжкі
наслідки.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 03.04.2013 року
вище вказаний вирок від 19.11.2012 року в
частині вирішення цивільного позову
скасовано та направлено справу в цій
частині на новий розгляд в порядку
цивільного судочинства, за яким 15
серпня 2013 року Снігурівським районним
судом відкрито провадження у цивільній
справі.

З позовної заяви вбачається, що позивач
просить суд про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної діями державного виконавця
під час здійснення виконавчого
провадження, посилаючись на наявність
між сторонами деліктних зобов'язань,
які врегульовані ст.ст.1166, 1192, 1167 ЦК
України.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади АР Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні нею
своїх повноважень, відшкодовується
державою, АР Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Частиною 3 статті 11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» встановлено, що шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави. За такого
відповідачем у такій справі є Державна
казначейська служба України.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Вище вказаним вироком
Снігурівського районного суду від
19.11.2012 року встановлено вину державного
виконавця Котова С.Ю. у незаконному
відчуженні зерна пшениці позивача у
власність ПП «Серпень», факт
заподіяння внаслідок таких дій
матеріальної шкоди позивачу та її
розмір.

За загальним правилом, у разі
виникнення конкуренції позовів із
делікту і з набуття, збереження майна
без достатньої правової підстави, їх
необхідно розмежовувати за формою вини
набувача і правомірністю
(протиправністю) його поведінки.

Як вбачається з матеріалів
справи, підставою передачі -отримання
зерна у власність ПП «Серпень-2003» став
акт приймання-передачі
сільгосппродукції від 08.02.2010
року-пшениці 3-го класу у кількості 311070
кг. від ВДВС Березнегуватського РУЮ у
власність ПП «Серпень-2003» в особі
Дермельова С.П., який будучи допитаним в
ході розгляду кримінальної справи
підтвердив отримання зерна,
відмовившись повідомити про місце його
знаходження (а.с.104).

Будь-яких доказів відсутності
зерна у ПП «Серпень-2003» позивачем суду
не надано, та вжитими судом заходами не
встановлено.

Досліджені у судовому засіданні
матеріали зведених виконавчих
проваджень №48 про стягнення з ФГ
«Південь» на користь ПП «Серпень-2003»
боргів за наказами Господарського суду
Миколаївської області №11/105 та 12/29, не
містять відомостей про зарахування
незаконно переданого зерна в рахунок
погашення боргу ФГ «Південь» перед ПП
«Серпень-2003».

Допитана в судовому засіданні
начальник ВДВС Березнегуватського РУЮ
ОСОБА_7 не змогла пояснити суду
обставин виконання вказаних рішень.

Судом також не встановлено умислу чи
будь-яких неправомірних дій ПП
«Серпень-2003» на незаконне отримання
зерна пшениці.

Індивідуальні ознаки вказаної
кількості переданого зерна позивачем
не визначені, що виключає можливість
пред'явлення віндикаційного позову до
особи, що його утримує.

Відповідно до ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Ст.1214 ЦК України визначено, що
особа, яка набула або зберегла його у
себе без достатньої правової підстави,
зобов'язана відшкодувати всі доходи,
які вона одержала або могла одержати
від цього майна з часу, коли ця особа
дізналася або могла дізнатися про
володіння цим майном без достатньої
правової підстави.

Судом встановлено, що зерно
пшениці, належне позивачу, державним
виконавцем незаконно, на підставі акту
приймання-передачі від 08.02.2010 року, було
передано у власність ПП «Серпень-2003» та
утримується ним.

Виконавчі провадження про
стягнення боргів з ФГ «Південь» на
користь ПП «Серпень-2003» не завершені.
Позивач не надав суду будь-яких доказів
того, що можуть підтвердити про його
намагання з моменту передання майна у
власність ПП «Серпень-2003», про що йому
стало достовірно відомо в той же день,
повернути майно від останнього чи
вимагати відшкодування його вартості,
тим самим сприяв збільшенню вартості
переданого зерна за рахунок
інфляційних до 735973 грн., а також доказів
факту втрати можливості витребувати
безпідставно отримане майно чи
стягнути його вартість на даний час.

За такого, суд приходить до
висновку про недоведеність позивачем
виникнення у нього права на
відшкодування шкоди за рахунок держави
і відсутності правових підстав для
задоволення позову в цій частині.

Оскільки позивачем не надано
будь-яких доказів у підтвердження
завдання підприємству моральної шкоди
відповідно до ст.23 ЦК України, а також
здійснення витрат на правову допомогу,
то підстави для їх стягнення відсутні.

За такого, враховуючи вище
зазначене, позивачеві в позові слід
відмовити повністю.

Керуюючись ст.ст. 3, 10, 88, 209, 212- 218,
293, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову
фермерського господарства «Південь»
до Головного управління юстиції у
Миколаївській області, головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській
області, Державної казначейської
служби України, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальних збитків,
заподіяних злочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Снігурівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ