Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/857/14
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства "Чернігівське ВУЖКГ" на
рішення Чернігівського районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року у справі за позовом Комунального
підприємства "Чернігівське ВУЖКГ" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
збитків та зустрічний позов ОСОБА_3 до
Комунального підприємства
"Чернігівське ВУЖКГ", третя особа
ОСОБА_2 про визнання договору оренди
автомобіля дійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року Комунальне
підприємство "Чернігівське ВУЖКГ" до
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодування збитків.

В обґрунтування позову зазначив, що
Токмацькою об'єднаною державною
фінансовою інспекцією Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства
«Чернігівське виробниче управління
житлово-комунального господарства» за
період з 01.01.2010 по 31.12.2012, за
результатами якої складено Акт № 004-21/2
від 15.03.2013 року.

Ревізією встановлено, що підприємство
користувалось автомобілем марки ВАЗ -
21043, державний НОМЕР_2, орендованим у
фізичної особи ОСОБА_3, договір оренди
легкового автомобіля без номера від
01.12.2010, додаткова угода від 27.04.2011,
згідно з яким здійснено підприємством
витрати на заправку пальним
орендованого автомобіля та здійснена
сплата підприємством орендодавцю
орендної плати по нікчемному договору
оренди легкового автомобіля, що
призвело до безпідставних витрат на
загальну суму 9 096 грн. 58 коп., у т.ч.
бензин - 7 506 грн. 40 коп., орендна плата - 2
190 грн. 18 коп..

Сторонами договору оренди легкового
автомобіля без номера від 01.12.2010 року та
додаткової угоди від 27.04.2011 року були
в.о. начальника Комунального
підприємства «Чернігівське виробниче
управління житлово-комунального
господарства» ОСОБА_2 та фізична особа
власник автомобіля ОСОБА_3.

Відповідно до умов вищевказаних
договорів оренди, орендна плата за
користування автомобілем встановлена
у розмірі 500 грн. на місяць, заправку
паливно-мастильними матеріалами в
період використання автомобіля
зобов'язане здійснювати Комунальне
підприємства «Чернігівське виробниче
управління житлово-комунального
господарства».

Також ревізією встановлено, що
договори оренди легкових автомобілів в
установленому порядку не посвідчені
нотаріально, що є порушенням частини 2
статті 799 Цивільного кодексу України.

У з вищевикладеним позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
КП "Чернігівське ВУЖКГ" зайво витрачені
кошти на загальну суму 9696 грн. 58 коп.,
яка складається із орендної плати у
сумі 12 190 гривень 18 коп. та 7 506 гривень 40
коп. витрат на пальне при використанні
автомобіля.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
зустрічним позовом до КП "Чернігівське
ВУЖКГ" в якому просив суд визнати
договір оренди транспортного засобу,
зокрема автомобіля ВАЗ 21043 державний
номер НОМЕР_2, укладеного між ним та КП
"Чернігівське ВУЖКГ" дійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що
01.12.2010 року між ним, ОСОБА_3, як фізичною
особою «Орендодавець», та КП
"Чернігівське ВУЖКГ" - « Орендар», був
укладений договір оренди легкового
автомобіля марки ВАЗ- 21043, державний
номер НОМЕР_2 .

Від імені Комунального підприємства
договір підписав в.о. начальника
ОСОБА_2, який займав посаду в.о.
начальника КП "Чернігівське ВУЖКГ" з
01.12.2010 року по 27.04.2011 року (рішення
виконавчого комітету Чернігівської
селищної ради від 09.11.2010 року № 132).

Відповідно до умов вищевказаного
договору автомобіль використовувся
Орендарем для службових поїздок
персоналу, а також перевезення дрібних
речей. Строк оренди автомобіля склав з
01.12.2010 року по 27.04.2011 року.

Орендна плата за користування
автомобілем становила 500 грн. на місяць.
Заправку паливно-мастильними
матеріалами в період використання
автомобіля зобов'язане було
здійснювати КП "Чернігівське ВУЖКГ" .
Договір був укладений за ініціативи КП
"Чернігівське ВУЖКГ" . Свої
зобов'язання, передбачені п. 6 Договору
ОСОБА_3 виконав належним чином і в
строк. Відбулося повне його виконання
сторонами договору. Ревізією
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства
«Чернігівське виробниче управління
житлово-комунального господарства» за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року,
проведеною Токмацькою об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області, ( Акт № 004-21/2 від
15.03.2013р.) та письмових пояснень
юрисконсульта КП « Чернігівське ВУЖКГ»
Кострицької Н.В. від нотаріального
посвідчення договору оренди
транспортного засобу ухилявся саме КП
« Чернігівське ВУЖКГ» . Таким чином, на
час подання позову ухилення
Відповідача стало безповоротним та
втрачена мною можливість нотаріально
посвідчити правочин в зв'язку з його
повним виконанням.

Рішенням Чернігівського
районного суду Запорізької області від
13 грудня 2013 року позов Комунального
підприємства "Чернігівське ВУЖКГ" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
збитків задоволено частково. Стягнуто
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на користь КП
"Чернігівське ВУЖКГ'" 2190, 18 грн. та
судові витрати в розмірі 58,50 грн. а
всього на загальну суму 2248, 68 грн. 68 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунального
підприємства "Чернігівське ВУЖКГ"' про
визнання договору оренди легкового
автомобіля марки ВАЗ -21043. державний
номер НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_3 та
Комунальним підприємством
"Чернігівське ВУЖКГ" дійсним
залишити без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду КП "Чернігівське ВУЖКГ" подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги КП "Чернігівське ВУЖКГ'" в
повному обсязі та стягнути з
відповідачів судовий збір у сумі 229
гривень 40 копійок. .

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним положенням
закону.

Виходячи із правил ч.3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Як вбачається із матеріалів
справи, що згідно договору оренди від
01.12.2010 року ОСОБА_3 передав у
користування КП ВУЖКГ свій власний
автомобіль ВАЗ 21043 д.н. НОМЕР_2, який КП
ВУЖКГ використовувало на власні нужди
заправляючи його паливом. Списання
бензину по нормам технічної
експлуатації даного автомобіля
проводилось водієм ОСОБА_5, який є
працівником КП ВУЖКГ.

В березні 2013 року Токмацькою державною
інспекцією була проведена перевірка і
було встановлено, що договір оренди
автомобіля ВАЗ21043 д. н. НОМЕР_2 який не
посвідчений нотаріально, суперечить ч.
1 ст. 220 ЦК України та є нікчемним, а тому
за наслідками недійсності правочину є
обов'язок кожної сторони повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину.
За результатами перевірки було
встановлено, що за договором оренди від
01.12.2010 року автомобіля, що належить
ОСОБА_3 витрачено на бензин 7506, 40 коп. та
виплачено орендної плати на суму 2 190,18
гривень. (а.с.5)

Задовольняючи позовні вимоги суд
вказує, що за ч.1 ст. 219 ЦК України
наслідками недійсності правочину є
обов'язок кожної сторони повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину .

Відмолюючи в задоволені позову в
частині стягнення витрат на бензин суд
зазначив, що такі витрати використані
на потреби КП ВУЖКГ, що підтверджено
документально, отже не підлягають
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову суд першої
інстанції зазначив, що підстав для
визнання дійсним нікчемного правочину,
який повинен був згідно до вимог ст. 799
ЦК України нотаріально посвідченим, не
було.

В частині відмови у зустрічному
позові рішення не оскаржується.

Вирішуючи спір суду першої
інстанції не в повному обсязі
визначився з правовим регулюванням
спірного питання та не застосував
норми матеріального права, які
підлягали застосуванню, невірно
висвітив текст ст. 219 ЦК України, яка
визначає, що недодержання вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
одностороннього правочину такий
правочин є нікчемним, проте наслідки
недійсності правочину передбачені ч.1,2
ст. 216 ЦК України.

За вимогами ч.1,2 ст. 216 ЦК України ,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Оскільки за договором оренди від 01.12.2010
року ОСОБА_3 отримав в якості орендної
плати 2190, 18 грн. саме він за правилами
ст. 216 ЦК України, зобов'язаний
повернути отриманої ним орендної
плати на суму 2 190,18 гривень. (а.с.5) А
ОСОБА_2 цих правовідносинах виступав як
представник КП ВУЖКГ, при виконанні
трудових обов'язків.

Доводи апеляційної скарги з
посиланням на ст. 1166 ЦК України проте,
що діями відповідачів завдана
матеріальна шкода у вигляді витрат на
пальне у сумі 7506, 40 коп. є хибними з
точки зору правового регулювання, бо
правовідносини регулюються ч.1,2 ст. 216
ЦК України та за дорожніми листами
дослідженими у судовому засіданні і не
спростованими позивачем витрати на
бензин були використані саме на нужди
КП ВУЖКГ, отже не є збитками у розумінні
ч.2 ст. 216 ЦК України, як і не містять в
собі вини відповідачів, оскільки
експлуатації даного автомобіля
проводилось водієм ОСОБА_5, який є
працівником КП ВУЖКГ.

Оскільки суд за вимогамист.11, 60
ЦПК України розглядає справу у межах
вимог та доказів наданих сторонами,
відповідач ОСОБА_2 не є стороною у
договорі оренди від 01.12.2010 року, а в
правовідносинах виступав як
представник КП ВУЖКГ, при виконанні
трудових обов'язків, при цьому у позові
не має обґрунтування порушення з його
сторони трудових обов'язків, та за
правилами ч.1,2 ст. 216 ЦК України , за
наслідками недійсності правочину
друга сторона - ОСОБА_3 отримавши в
якості орендної плати 2 190,18 гривень
саме він має повернути ці гроші КП
ВУЖКГ.

Отже рішення суду, як таке що не
відповідає вимогам ст. 216 ЦПК України
відносно стягнення коштів з ОСОБА_3
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позові відносно
відповідача ОСОБА_3, а в частині
стягнення коштів ОСОБА_2 2 190,18 гривень
та судових витрат залишенню без змін.

Крім того у порушення вимог ст.1 п.1
Закону України «Про судовий збір», суд
стягнув судовий збір в розмірі 58,50
гривень, коли мінімальний його розмір
становив 229 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Чернігівське ВУЖКГ"
задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року у цій справі в частині стягнення з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
Комунального підприємства
"Чернігівське ВУЖКГ" 2190,18 гривень та
судових витрат в розмірі 58,50 гривень, а
всього суму 2248 гривень 68 копійок
скасувати. Ухвалити в цій частині нове
рішення.

Відмовити у задоволенні позову
Комунального підприємства
"Чернігівське ВУЖКГ" до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків.

Змінити розмір судових витрат
стягнутих з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства
"Чернігівське ВУЖКГ" з « 58 гривень 50
копійок» на « 229 гривень 40 копійок».

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: