Справа № 523/6443/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.
м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого - судді
Дяченко В.Г.,

при секретарі
Чопик М.В.,

за участі представників: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи -
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, четверта
Одеська державна нотаріальна контора,
про визнання заповіту недійсним

В С Т А
Н О В И В:

Позивач в позовних вимогах просить суд
визнати недійсним заповіт ОСОБА_7
посвідченого 31.08.2011 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

Позовну вимогу обґрунтовує тим, що в
ІНФОРМАЦІЯ_3 році в м.Одеса помер
двоюрідний брат позивача - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його син -
ОСОБА_7. На момент смерті ОСОБА_7 був не
одружений, дітей не мав, позивач
приходиться померлому двоюрідним
дядьком, інших родичів ближньої
спорідненості немає.

Після смерті відкрилась спадщина, яка
складається з квартири АДРЕСА_1.
позивач звернувся з заявою про
прийняття спадщини до нотаріуса де
встановлено, що наявний заповіт ОСОБА_7
що посвідчений 31.08.2011 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 на користь
відповідача.

Позивач вважає, що волевиявлення
заповідача не було вільним та не
відповідало його волі. Батько
заповідача - ОСОБА_8, скаржився позивачу
про тиск з боку родичів його покійної
дружини які змушують його скласти
заповіт на їх користь, його син - ОСОБА_7
зловживає алкоголем та не може
керувати своїми вчинками. Після смерті
батька заповідача, останній зловживав
алкоголем, його воля була подавлена,
фактично не міг керувати своїми
вчинками, приймати рішення та надавати
їм оцінку. Під час складання заповіту
31.08.2011 року заповідач не міг за власним
бажанням звернутись до нотаріуса для
укладення заповіту так як в цей час
зловживав алкоголем та не міг керувати
своїми вчинками, приймати рішення та
надавати їм оцінку. Заповідачу було
тільки 38 років і у нього не було бажання
і коштів складати заповіти.

Таким чином заповіт, що посвідчений
31.08.2011 року від імені ОСОБА_7, був
вчинений під психологічним тиском
сторонніх осіб, волевиявлення
заповідача не було вільним, він не
усвідомлював своїх дій та не міг
керувати ними і вчинив оспорюваний
заповіт під впливом інших осіб.

Підставою позову є посилання позивача
на ст.ст.203,215,225,1257 ЦК України.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовну вимогу.

В судовому засіданні відповідач проти
позову заперечувала та пояснила, що
тиску на заповідача не вчиняла.

Представник третьої особи - Четвертої
одеської державної нотаріальної
контори надав суду заяву про розгляд
справи без їх участі.

Третя особа - приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що він 31.08.2011 року, перед
посвідченням заповіту від імені
ОСОБА_7, виконав всі дії передбачені
Законом України «Про нотаріат» та
підзаконними актами що регулюють
вчинення нотаріальних дій, заповідач
був охайно одягнений, не мав вигляду
особи що зловживає спиртними напоями,
причину складання заповіту пояснив
тим, що він має проблеми з серцем.

Судом встановлено:

31.08.2011 року ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, склав
заповіт яким зробив розпорядження - усе
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалося, заповів ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт посвідчив
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 (Р-1266)
(а.с.138).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.86).

Відповідно до ст.ст. 1233,1234
ЦК України, заповіт є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Право на заповіт
має фізична особа з повною цивільною
дієздатністю. Право на заповіт
здійснюється особисто. Вчинення
заповіту через представника не
допускається.

Заповіт відповідно до ст.ст.
1247,1248 ЦК України складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти,
посвідчені особами, зазначеними у
частині третій цієї статті, підлягають
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України. Нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК
України).

Відповідно ч.2 ст.1257 ЦК
України, за позовом заінтересованої
особи суд визнає заповіт недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення відповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Звертаючись до суду позивач
посилався на ч.1ст.225 ЦК України,
відповідно до якої правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний
судом недійсним за позовом цієї особи,
а в разі її смерті - за позовом інших
осіб, чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Відповідно до п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від №9
від 06.11.209 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
право чинів недійсними» правила
статті 225 ЦК поширюються на ті випадки,
коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК. При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними заповітів на
підставі статті225, частини другої
статті 1257 ЦК суд відповідно до статті
145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі
сторін зобов'язаний призначити
посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої експертизи
має стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

З досліджених матеріалів
справи встановлено, що клопотання про
призначення посмертної
судово-психіатричної експертизи щодо
визначення стану ОСОБА_7 на час
складення оспорюваного заповіту не
заявлялось, відтак відповідна
експертиза судом не призначалась.

Судом також встановлено, що
ОСОБА_7 на обліку у лікаря - психіатра не
перебував (а.с.157).

Показання свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 судом
визнано такими, що не мають значення
для справи (ст.63 ЦПК України), так як
жоден свідок не повідомив про
обставини що стосуються психічного
стану ОСОБА_7 на момент укладення
заповіту.

Позивачем у порушення вимог
ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано
належних, допустимих та беззаперечних
доказів на підтвердження його доводів
про те, що спірний заповіт вчинено
ОСОБА_7 у стані, коли він не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг ними керувати, що відповідно до
положень ст.ст. 225,1257 ЦК України є
підставою для визнання його недійсним.

Відповідно до ст.11 ЦПК України,
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Зі змісту позовної заяви
вбачається, що позов про визнання
недійсним заповіту було заявлено з
підстав визначених ч.1 ст.225 ЦК України
та ч.2 ст.1257 ЦК України.

Однак, позивачем не подано
жодних доказів на підтвердження
відсутності волевиявлення заповідача,
або ж нерозуміння ОСОБА_7 значення
своїх дій чи неможливість ними
керувати, не здобуто їх і судом.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України (ст.4 ЦПК України).

З врахуванням наведеного
вимога позивача про визнання недійсним
заповіту не ґрунтується на вимогах
закону, а тому не підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,57-59,60,61,88,209,212,214-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи - приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, Четверта
одеська державна нотаріальна контора,
про визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через суд Суворовського району м.Одеси
в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя:
В.Г. Дяченко

Справа № 523/6443/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2014 року
м.Одеса

вступна
та резолютивна частини

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого - судді
Дяченко В.Г.,

при секретарі
Чопик М.В.,

за участі представників: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи -
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, четверта
Одеська державна нотаріальна контора,
про визнання заповіту недійсним

В С Т А
Н О В И В:

Враховуючи довготривалість та
складність виготовлення рішення у
повному обсязі, суд вважає можливим
проголосити вступну і резолютивну
частину рішення та відкласти складання
повного рішення на п'ять днів, що
відповідає вимогам ч.3 ст.209 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,57-59,60,61,88,209,212,214-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи - приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, четверта
Одеська державна нотаріальна контора,
про визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через суд Суворовського району м.Одеси
в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя:
В.Г. Дяченко