Справа № 444/3424/13-ц
Провадження № 2/444/70/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого судді
Зеліско Р. Й.,

при секретарі
Петришин М.Є.

з участю представника позивача
Стефківського В.І.

відповідачів
ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жовкві цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення коштів в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 акціонерне
товариство "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення коштів в
порядку регресу. Свої вимоги мотивує
тим, що 03.01.2010 р. між ОСОБА_2 та Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" був укладений
Договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс ЦВ) № 1003871 за яким ПрАТ
"СК "ПЗУ Україна" взяло на себе
обов'язок, в разі настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю застрахованого транспортного
засобу "Opel Zafira ", д/н НОМЕР_1, за умови
настання цивільно-правової
відповідальності водія забезпеченого
транспортного засобу, здійснити
виплату страхового відшкодування на
користь третіх осіб, яким під час такої
ДТП заподіяна шкода. Зазначає, що
порядок укладання, умови та строки
виплати страхового відшкодування,
права і обов'язки страховика (ПрАТ "СК
"ПЗУ Україна") та страхувальника
(ОСОБА_2) встановлені та регулюються
виключно Законом України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". 17.10.2010 р. у м. Львові на
перехресті вул. Мазепи-Миколайчука
трапилась дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
автомобіля "Renault Magnum", д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Opel Zafira
", д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7.
05.11.2010 р. постановою Жовківського
районного суду Львівської області
ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу. 27.11.2012 р. до ПрАТ "СК "ПЗУ
Україна" звернулося ОСОБА_5 акціонерне
товариство "Страхова компанія 611" із
претензією про відшкодування в порядку
регресу збитків, заподіяних в
результаті ДТП, що сталася з вини водія
ТЗ забезпеченого полісом страхування
цивільної відповідальності. Звертає
увагу на те, що згідно пп. ґ п. 38.1.1 ч. 38.1
ст. 38 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у пункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону. Позивач
неодноразово звертався до відповідача
з регресними вимогами, в яких
пропонував відповідачу в
добровільному (позасудовому) порядку
відшкодувати шкоду заподіяну наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
трапилась з його вини, однак жодних дій,
спрямованих на врегулювання даного
питання в досудовому порядку з боку
відповідача не було здійснено. Отже,
оскільки ОСОБА_3 не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 3.1.2 пункту 33.1
статті 33 вищеназваного, а тому вважає,
що він зобов'язаний компенсувати
позивачу суму сплаченого останнім
страхового відшкодування в розмірі 24
271,69 грн. На підставі вищевикладеного
просить стягнути з відповідача - ОСОБА_3
на користь позивача - ПрАТ "СК "ПЗУ
Україна", п/р 4127 в АТ «ОТП Банк»,
МФО 300528, , суму в розмірі
24 271,69 грн., а також сплачений судовий
збір в розмірі 242, 72 грн.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги викладені у позовній
заяві підтримав в повному обсязі.
Просить позов задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в
судовому засіданні проти позову і з
приводу мотивів його заявлення
заперечив та пояснив, що при настанні
ДТП ОСОБА_3 телефонував у страхову
компанію, однак довести даний факт у
нього немає можливості, оскільки такі
дані у компанії "Київстар" на даний час
вже відсутні- знищені, а тому зазначені
позивачем пояснення проте, що ОСОБА_3 не
телефонував у страхову компанію, тобто
не повідомив про настання ДТП, не
підтверджується жодними доказами,
окрім тверджень самого позивача.
Просить у позові відмовити в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні 24.01.2014 року проти позову і з
приводу мотивів його заявлення
заперечив та надав аналогічні
пояснення поясненням його
представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти позову і з приводу
мотивів його заявлення заперечила та
пояснила, що полісу обовязкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспорних засобів вона не
підписувала. Його заповнював та
підписував її колишній чоловік - ОСОБА_8
Подорожній лист водію, за участю якого
сталась ДТП, заповнював також він.
Однак, їй про це не було нічого відомо
аж до звернення позивача до суду з
позовом. Просить у позові відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
з'ясувавши її дійсні обставини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають до задоволення з
наступних мотивів.

Згідно з ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу
України за регресними зобов'язаннями
перебіг позовної давності починається
від дня виконання основного
зобов'язання.

Оскільки, момент повної виплати
страхового відшкодування відбувся
18.01.2013 р., а тому суд не застосовує
строки позовної давності відповідно до
ст. 257 Цивільного кодексу України.

Так, з постанови Жовківського
районного суду Львівської області від
05.11.2010 року вбачається, що ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КпАП України і накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. в дохід
держави, а саме, за те, що гр.. ОСОБА_3
17.10.2010 р. приблизно о 21 год. 30 хв. в м.
Львові по вул. Мазепи-Миколайчука,
керуючи автомобілем марки "RENAULT MAGNUM",
д.н.з. НОМЕР_2, не вибрав безпечної
швидкості руху, не врахував дорожньої
обстановки, не дотримався безпечної
дистанції, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем марки "OPEL ZAFIRA",
д.н. НОМЕР_1, що спричинило пошкодження
транспортних засобів, чим порушив
вимоги п. 10.1, 10.6 ПДР України. Потерпілим
від даної ДТП визнано ОСОБА_7

З матеріалів цивільної справи №
1308/2489/2012 за позовом ПАТ "Страхова
компанія 611" до ОСОБА_3 про
відшкодування в порядку регресу
збитків, заподіяних в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
витребуваної судом для огляду в
судовому засіданні вбачається, що
власником транспорного засобу марки
"OPEL ZAFIRA", д.н. НОМЕР_1 являється ОСОБА_10,
що стверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу. Між
ОСОБА_10 та ЗАТ "Страхова компанія 611"
було укладено 18.12.2009 року договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу ДСТЗ № СТТ-250/55.
18.10.2010 року ОСОБА_10 звернулась до ЗАТ
"Страхова компанія 611" із заявою
повідомленням про подію - ДТП, яка мала
місце 17.10.2010 року. ЗАТ "Страхова
компанія 611" було визнано зазначену
подію страховим випадком, складено
страховий акт і здійснено виплату
страхового відшкодування у розмірі
24271,69 грн. 04.04.2011 року ЗАТ "Страхова
компанія 611" перейменовано на ПрАТ
"Страхова компанія 611". 26.07.2012 року ПрАТ
"Страхова компанія 611" звернулася до
ОСОБА_3 з вищезазначеним позовом.
Ухвалою Жовківського районного суду
Львівської області від 07.02.2013 року
провадження у справі за позовом ПАТ
"Страхова компанія 611" до ОСОБА_3 про
відшкодування в порядку регресу
збитків, заподіяних в результаті
дорожньо-транспортної пригоди закрито
у зв"язку з тим, що ПАТ Страховою
компанією "ПЗУ Україна" відшкодовано
позивачу збитки в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166
Цивільного кодексу України шкода,
заподіяна майну фізичної або
юридичної особи підлягає
відшкодуванню особою, яка її завдала у
повному обсязі.

Судом встановлено, що власником
транспорного засобу марки "RENAULT MAGNUM",
д.н.з. НОМЕР_2 являється ОСОБА_2

03.01.2010 р. між ОСОБА_2 та Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" був укладений
Договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс ЦВ) № 1003871 за яким ПрАТ
"СК "ПЗУ Україна" взяло на себе
обов'язок, в разі настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю застрахованого транспортного
засобу "Opel Zafira ", д/н НОМЕР_1, за умови
настання цивільно-правової
відповідальності водія забезпеченого
транспортного засобу, здійснити
виплату страхового відшкодування на
користь третіх осіб, яким під час такої
ДТП заподіяна шкода.

01.04.2011 року позивач на підставі
Страхового акту UA003/L01/03 від 17.01.2013
р. та розрахунку страхового
відшкодування до Страхового акту
UA003/L01/03, які долучені позивачем до
матеріалів справи, здійснив виплату
страхового відшкодування на користь
ОСОБА_10 в розмірі 24271,69 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 9308 від 18.01.2013 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1192 ЦК
України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначаються відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК
України шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 не
повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 та пп. "ґ" підпункту. 38.1.1
пункту 38.1 ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" за номером телефону, що
вказаний у договорі страхування, і тому
зобов'язаний компенсувати позивачу
суму виплаченого останнім страхового
відшкодування в розмірі 24271,69 грн.

Відповідач в судовому засіданні
ствердив, що він телефонував до
позивача для того, щоби повідомити про
настання страхового випадку.

Крім того, суд вважає, що не підлягає
до задоволення стягнення з ОСОБА_2
заподіяної шкоди позивачу, оскільки
остання в судовому засіданні
ствердила, що полісу обовязкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспорних засобів вона не
підписувала. Його заповнював та
підписував її колишній чоловік - ОСОБА_8
Подорожній лист водію, за участю якого
сталась ДТП, заповнював також він.
Однак, їй про це не було нічого відомо
аж до звернення позивача до суду з
даним позовом. Цей факт сторонами не
оспорюється, а відтак, суд вважає, що
ОСОБА_2 не може нести відповідальності
за неповідомлення страховика про
вчинення ДТП, оскільки фактично вона
не є страхувальником в цьому договорі.

Згідно пп. "г" п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
ст. 33 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Однак, 10.01.2014 року судом винесено
ухвалу про витребування доказів, а
саме, в оператора стільникового звязку
ПрАТ "Київстар" про надання у вигляді
роздруківок вхідних і вихідних
телефонних дзвінків абонента
мобільного звязку НОМЕР_3 та НОМЕР_4 на
які вказав відповідач, що саме з цих
номерів мобільних телефонів він
повідомляв позивача про настання ДТП
безпосередньо після настання самої
ДТП, на телефонні номери , ,
311, , що належать Приватному
акціонерному товариству "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" за період часу з
17.10.2010 року по 20.10.2010 року.

З наданої 24.01.2014 року ПрАТ "Київстар"
Жовківському районному суду
інформації на виконання ухвали суду
від 10.01.2014 року вбачається, що згідно із
п. 1.7 ст. 39 Закону України "Про
телекомунікації" компанія зберігає
інформацію про надані
телекомунікаційні послуги протягом
строку позовної давності, а тому надати
роздруківки дзвінків за 2010 рік немає
технічної можливості.

Однак, відповідач ОСОБА_3 ствердив у
судовому засіданні, що він повідомив
позивача про подію. Доказів у позивача
на спростування даної інформації
немає.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Частиною 4 цієї статті
передбачено, що доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Суд критично оцінює пояснення
позивача (як доказ на підтвердження
своїх пояснень подає копії форм
щоденного звіту за 17-19.10.2010 року) про те,
що телефонного чи письмового
повідомлення про настання ДТП, яка
сталась 17.10.2010 року за участю водія
ОСОБА_3 в період з 17.10.2010 року по 19.10.2010
року до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" не надходило, оскільки такі
подані тільки самим позивачем, не
підтверджуються жодними іншими
засобами доказування, унеможливлюють
для відповідача їхнього спростування,
а тому не можуть бути судом оцінені
об"єктивно.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо,
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог позивача, оскільки в судовому
засіданні не знайшло свого
підтвердження, що відповідач ОСОБА_3 не
повідомляв до позивача для того, щоби
повідомити про настання ДТП, а єдиним
доказом на підтвердження позовних
вимог позивачем подано форми щоденного
звіту за 17-19.10.2010 року, інші дані про
повідомлення відповідачем події ДТП у
нього відсутні. Оскільки інших
об"єктивних доказів на підтвердження
позову позивачем не представлено, то
суд вважає, що в позовних вимогах
необхідно відмовити за їх
недоведеністю.

Так як, суд не знаходить підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення шкоди в порядку регресу, то і
вимоги про стягнення судового збору в
користь позивача, відповідно до вимог
ст. 88 Цивільного процесуального
кодексу України, до задоволення не
підлягають.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів і
ін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім тих, які визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Суд прийшов до переконання, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження своїх позовних вимог, не
надано суду належних доказів
(фактичних даних), на підставі яких
можна встановити наявність обставин,
що обґрунтовують позовні вимоги.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що у позові слід
відмовити в повному обсязі за
недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна", п/р 4127 в АТ
«ОТП Банк», МФО 300528,
суми в розмірі 24271 (двадцять чотири
тисячі двісті сімдесять одна) грн.. 69
коп. - відмовити.

У позовних вимогах Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна", п/р 4127 в АТ
«ОТП Банк», МФО 300528,
судового збору в розмірі 242,72 грн.
сплачених позивачем при подачі
позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Зеліско Р. Й.