Справа №2-175/3126/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

при секретарі - Ратушній Л.В.,

за участю прокурора - Єрьоменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у сел. Ювілейному цивільну
справу за позовною заявою Прокурора
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області до відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області,
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи:
реєстраційна служба
Дніпропетровського районного
управління юстиції, садівниче
товариство «Первомай» про визнання
недійсними розпорядження №1859-р від
07.05.2008 року та державного акту на право
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпропетровського району
Дніпропетровської області звернувся
до суду з позовом до відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області,
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи:
реєстраційна служба
Дніпропетровського районного
управління юстиції, садівниче
товариство «Первомай» про визнання
недійсними розпорядження №1859-р від
07.05.2008 року та державного акту на право
власності на земельну ділянку.

У судовому засіданні прокурор
прокуратури Дніпропетровського району
Дніпропетровської області підтримав
позовні вимоги та просив суд визнати
недійсним розпорядження
Дніпропетровської районної державної
адміністрації № 1859-р від 07 травня 2008
року "Про передачу земельної ділянки у
власність для ведення садівництва",
відповідно якого гр. ОСОБА_2 передано у
власність земельну ділянку НОМЕР_1
загальною площею 0,1011 га, в тому числі
під забудовою - 0,1011 га для ведення
садівництва за межами населеного
пункту на території Любимівської
сільської ради за рахунок земель
Садового товариства "Первомай"; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№383874 виданий 07 листопада 2008 року гр.
ОСОБА_2 на підставі розпорядження
голови Дніпропетровської районної
державної адміністрації № 1859-р від 07
травня 2008 року, площею 0,1011 га, для
ведення садівництва, на території
Любимівської сільської ради, Садівниче
товариство "Первомай", ділянка НОМЕР_1,
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області;
витребувати земельну ділянку НОМЕР_1
загальною площею 0,1011 га, в тому числі
під забудовою - 0,1011 га для ведення
садівництва за межами населеного
пункту на території Любимівської
сільської ради за рахунок земель
Садового товариства "Первомай" у гр.
ОСОБА_3 на користь Дніпропетровської
районної державної адміністрації.
Судові витрати покласти на
відповідачів. Проти винесення заочного
рішення суду не заперечував.

Представник відділу Держкомзему у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області у судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позовних вимог та просив
суд винести рішення відповідно до
вимог чинного законодавства.

Представник Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явився, відповідно до
письмової заяви Голова
Дніпропетровської районної державної
адміністрації просив суд розглядати
справу за відсутності представника
адміністрації та винести рішення
відповідно до чинного законодавства.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просила суд
у задоволенні позову відмовити,
оскільки аналогічний позов прокурора
вже було розглянуто судом, у
задоволенні позову прокурора було
відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином, причину
своєї неявки у судове засідання суду не
повідомив.

Представник реєстраційної служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, відповідно до письмової
заяви начальник Реєстраційної служби
просив суд розглядати справу за
відсутності представника служби.

Представники садівничого товариства
«Первомай» просили суд задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, заслухавши у судовому засіданні
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, оцінивши надані сторонами
докази та наведені ними доводи, вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Так, згідно ст. 121 Конституції України
на органи прокуратури покладено
функцію представництва інтересів
держави у суді.

Відповідно до ст. 14 Конституції
України, земля є її основним
національним багатством, що перебуває
під особистою охороною держави.

Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 08 квітня 1999 року
№3рп/99 прокурори та їх заступники мають
право звернутися до суду з позовними
заявами в інтересах держави. Оскільки
«інтереси держави» є оціночним
поняттям, прокурор чи його заступник у
кожному окремому випадку самостійно
визначає, в чому саме відбулося чи може
відбутися порушення матеріальних або
інших інтересів держави, обґрунтовує
необхідність їх захисту та визначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Поняття «орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах» означає орган, на
який державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретної діяльності у
відповідних правовідносинах,
спрямованої на захист інтересів
держави. Таким органом, відповідно до
ст. ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України,
може виступати орган державної влади
чи орна місцевого самоврядування,
якому законом надано повноваження
органу виконавчої влади.

В даному випадку, органом
уповноваженим державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах, виступає Дніпропетровська
районна державна адміністрація
Дніпропетровської області.

Згідно ст. 17 Земельного Кодексу України
до повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить у тому числі
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом. До розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
визначених у абзацах другому та
четвертому цього пункту) за межами
населених пунктів здійснюють
відповідні органи виконавчої влади.

Статтею ст. 14 Конституції України, ст. 1
Земельного кодексу України визначено,
що земля є основним національним
багатством.

Проведеною прокуратурою
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області перевіркою
встановлено, що 07 травня 2008 року
головою Дніпропетровської районної
державної адміністрації Снісаренко
С.Г. прийнято розпорядження "Про
передачу земельної ділянки у власність
для ведення садівництва" (надалі
Розпорядження) відповідно якого, гр.
ОСОБА_2 передано у власність земельну
ділянку НОМЕР_1 загальною площею 0.1011 га
в тому числі під забудовою - 0,1011 для
ведення садівництва за межами
населеного пункту на території
Любимівської сільської ради за рахунок
земель садовою товариства «Первомай»

При перевірці відповідності даного
рішення чинному законодавству
прокуратурою Дніпропетровського
району встановлено, що дане рішення
видане з порушенням норм діючого
законодавства і підлягає скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Розпорядження гр.
ОСОБА_2 передано у власність земельну
ділянку НОМЕР_1 загальною площею 0,1011 га,
в тому числі під забудовою - 0,1011 га для
ведення садівництва за межами
населеного пункту на території
Любимівської сільської ради за рахунок
земель садового товариства "Первомай".
Тобто, земельна ділянка, яка відведена
для садівництва передбачена для
забудови.

Також перевіркою встановлено, що гр.
ОСОБА_2 ніколи не була членом
садівничого товариства "Первомай"
(надалі СТ "Первомай"), більш того жодних
довідок на підтвердження членства та
виділення земельної ділянки за рахунок
садівничого товариства правління або
голова правління не видавали.

У подальшому, відповідно до договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
11 листопада 2011 року посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованого в реєстрі за № 2802
встановлено, що гр. ОСОБА_2 зазначену
земельну ділянку НОМЕР_1 загальною
площею 0,1011 га, у тому числі під
забудовою - 0,1011 га для ведення
садівництва за межами населеного
пункту на території Любимівської
сільської ради за рахунок земель
садового товариства "Первомай", продала
гр. ОСОБА_3, про що приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 на звороті
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯЖ № 383874
поставлено відмітку про перехід права
власності на земельну ділянку на
підставі договору-купівлі продажу
земельної ділянки.

Відповідно до «Порядку здійснення
відмітки про перехід права власності
на земельні ділянки» гр. ОСОБА_3 до
відділу Держкомзему у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, надано
договір купівлі-продажу земельної
ділянки та державний акт на право
власності на земельну ділянку. На
підставі наданих документів
реєстратором відділу Держкомзему було
сформовано заяву про реєстрацію права
власності та проставлено відмітки про
перехід права власності на земельні
ділянки на державному акті на право
власності на земельну ділянку с/т
«Первомай», діл. НОМЕР_1 на
території Любимівської сільської
ради Дніпропетровського району до
ОСОБА_3 за №01.

На даний час, земельна ділянка ніким не
освоюється та вільна від забудови, що
також не відповідає Розпорядженню.

Зазначене Про передачу земельної
ділянки у власність для ведення
садівництва" прийнято в порушення ст. 35
Земельного кодексу України, так
відповідно ч. 5 вказаної статті
приватизація земельної ділянки
громадянином - членом садівницького
товариства здійснюється без згоди на
те інших членів цього товариства.
Однак, ОСОБА_2 не є членом садівничого
товариства "Первомай".

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Земельного
Кодексу України, землі загального
користування садівницького товариства
є його власністю.

До земель загального користування
садівницького товариства належать
земельні ділянки, зайняті захисними
смугами, дорогами, проїздами, будівлями
і спорудами та іншими об'єктами
загального користування.

У зв'язку чим, розпорядженням голови
Дніпропетровської
райдержадміністрації № 1327-р від 10
червня 2011 року, СТ "Перовмай" надано
дозвіл на складання проекту землеутрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для ведення садівництва. При
оформленні відповідної технічної
документації, садівничому товариству
стало відомо про наявність
оспорюваного розпорядження виданого
на ім'я ОСОБА_2

Відповідно п. 5 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли правові
відносини, пов'язані з реалізацією
певних суб'єктивних прав та
охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, скасування
вищезазначеного розпорядження голови
Дніпропетровської РДА повинно
здійснюватись у судовому порядку.

Також, проведеною перевіркою
прокуратурою району із залученням
завідувача сектору Державної
інспекції з контролю за використанням
та охороною земель відділу Держкомзему
у Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області
встановлено, що земельна ділянка, яка
належить на праві власності ОСОБА_2
частково знаходиться на землях
садівничого товариства (відповідно
схеми до акту перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від 07
грудня 2011 року), орієнтовно 0,020 га, а
площа 0,0811 га знаходиться за межами СТ
"Первомай" на відстані 77 метрів від
урізу води р. Дніпро, що є грубим
порушенням ст.ст. 60, 61 Земельного
кодексу України та ст.ст. 88, 89 Водного
кодексу України.

Викладене свідчить про невиконання
Дніпропетровською
райдержадміністрацією вимог ст.ст. 35,
118, 121, 186 Земельного кодексу України та
ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України, у
частині додержання порядку виділення
(розпорядження) земельних ділянок.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України захисту прав на землю може
здійснюватися шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, а також визнання
недійсною угоди щодо земельної
ділянки.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17 травня 2011 року «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»
державні акти про право власності або
право постійного користування на
земельну ділянку є документами, що
посвідчують відповідне право і
видаються на підставі рішень Кабінету
Міністрів України, обласних, районних,
Київської і Севастопольської міських,
селищних, сільських рад, Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, обласної,
районної, Київської і Севастопольської
міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності
або постійного користування
земельними ділянками, недійсними
можуть визнаватися як зазначені
рішення, на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти про право власності чи постійного
користування.

Пунктом 8 Постанови Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» із з змінами,
внесеними згідно з Постановою
Верховного Суду N 2 від 19 березня 2010 року
прямо передбачений такий спосіб
захисту, як визнання недійсним
документу, виданого на підставі
переглянутого рішення органу
виконавчої влади чи місцевого, за яким
земельна ділянка була неправомірно
одержана у власність чи користування.

З вищевикладеного вбачається, що гр.
ОСОБА_2 незаконно отримала право
власності на спірну земельну ділянку,
тому, відповідно до положень ст. 228 ЦК
України та п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року, договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
11 листопада 2011 року, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - є нікчемним.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих. що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні в натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину. а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування, що
встановлено ст. 216 ЦК України.

Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Статтею 45 Цивільного процесуального
кодексу України закріплено, що з метою
представництва інтересів громадянина
або держави в суді прокурор в межах
повноважень, визначених законом,
звертається до суду з позовною заявою
(заявою), бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступити
за своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду.

Прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
(заяві) самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах.

У разі відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві і в такому разі
прокурор набуває статусу позивача.

Інтереси держави полягають у набутті
прав на земельні ділянки відповідно до
вимог чинного законодавства України,
як основного національного багатства,
що перебуває під особливою охороною
держави.

Пунктами 4, 5 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99
передбачено, що інтереси держави
можуть збігатися повністю, частково
або не збігатися зовсім з інтересами
державних органів.

Враховуючи, що порушення інтересів
держави в сфері земельних відносин, а
саме щодо встановленого порядку
набуття громадянами права власності на
землю із земель державної власності
відбулося на підставі незаконного
розпорядження голови
Дніпропетровської районної державної
адміністрації - органу виконавчої
влади, якому, відповідно до п. 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України, було надано право
розпорядження землею державної
власності за межами населених пунктів
Дніпропетровського району, орган в
інтересах якого прокурор звертається
із позовом відсутній.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях

Суд не може прийняти до уваги доводи
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про те, що
аналогічний позов прокурора вже було
розглянуто судом, у задоволенні позову
прокурора було відмовлено у повному
обсязі, оскільки як встановлено у
судовому засіданні рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12 жовтня
2012 року у задоволенні позову Прокурора
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області в інтересах
відділу Держкомзему у
Дніпропетровському районі до
Дніпропетровської районної державної
адміністрації, ОСОБА_2, 3-тя особа:
Садівниче товариство «Первомай», про
скасування розпорядження №1859-р від
07.05.2008 року «Про передачу земельної
ділянки у власність для ведення
садівництва», про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, відмовлено у повному
обсязі. Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2012 року рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12 жовтня
2012 року залишено без змін. Однак
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 травня 2013 року
ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2012 року та рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12 жовтня
2012 року скасовані, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Так, згідно п.11 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються органи прокуратури
при здійсненні своїх повноважень.

Відповідно до п.15 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування - за подання позовів
щодо спорів, пов'язаних з відчуженням
земельних ділянок, інших об'єктів
нерухомого майна, що на них розміщені,
які перебувають у приватній власності,
для суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності.

Таким чином, оскільки прокуратура
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області та
відповідач Дніпропетровська районна
державна адміністрація відповідно до
Закону України «Про судовий збір»
звільнені від сплати судового збору,
судові витрати необхідно стягнути
солідарно з відповідачів відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 45, 57, 60, 88, 223,
224-226 ЦПК України, ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», ст.ст. 203, 215, 216 ЦК
України, ст. ст. 85, 88, 89 Водного Кодексу
України, ст. ст. 20, 36-1 Закону України
«Про прокуратуру», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Прокурора
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області до відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області,
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи:
реєстраційна служба
Дніпропетровського районного
управління юстиції, садівниче
товариство «Первомай» про визнання
недійсними розпорядження №1859-р від
07.05.2008 року та державного акту на право
власності на земельну ділянку -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним розпорядження
Дніпропетровської районної державної
адміністрації № 1859-р від 07 травня 2008
року "Про передачу земельної ділянки у
власність для ведення садівництва",
відповідно якого гр. ОСОБА_2 передано у
власність земельну ділянку НОМЕР_1
загальною площею 0,1011 га, в тому числі
під забудовою - 0,1011 га для ведення
садівництва за межами населеного
пункту на території Любимівської
сільської ради за рахунок земель
Садового товариства "Первомай".

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №383874 виданий 07 листопада 2008
року гр. ОСОБА_2 на підставі
розпорядження голови
Дніпропетровської районної державної
адміністрації № 1859-р від 07 травня 2008
року, площею 0,1011 га, для ведення
садівництва, на території Любимівської
сільської ради, Садівниче товариство
"Первомай", ділянка НОМЕР_1,
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області.

Витребувати земельну ділянку НОМЕР_1
загальною площею 0,1011 га, в тому числі
під забудовою - 0,1011 га для ведення
садівництва за межами населеного
пункту на території Любимівської
сільської ради за рахунок земель
Садового товариства "Первомай" у гр.
ОСОБА_3 на користь Дніпропетровської
районної державної адміністрації.

Стягнути солідарно з відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
А.М.Шабанов