Справа № 2-1627/11 Провадження №
22-ц/772/680/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бондаренко О. І.Категорія:
21Доповідач: Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору дарування земельної ділянки
частково недійсним, за апеляційною
скаргою законного представника ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 22 листопада 2013
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про визнання договору дарування
земельної ділянки частково недійсним,
визнання права власності на ? частину
земельної ділянки в порядку
спадкування за законом, мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
її батько ОСОБА_8, після смерті якого
відкрилась спадщина на ? частину жилого
будинку з належними до нього
господарськими будівлями та
спорудами,що знаходяться в АДРЕСА_1 ?
частину земельної ділянки площею 0,1759
га, на якій розташована спадкова
частина будинку.

В своїй позовній заяві ОСОБА_2 також
зазначила, що після смерті ОСОБА_8 вона
є спадкоємцем всього майна, яке
залишилось після смерті останнього,
прийняла спадщину, а інші
спадкоємці-відповідачі у справі
відмовились від своєї частки в
спадковому майні на її користь.

15.12.2008 року її мати ОСОБА_3 подарувала
земельну ділянку площею 0,1759 га на якій
розташований будинок АДРЕСА_1
відповідачу у справі ОСОБА_4 Земельна
ділянка була надана в користування
ОСОБА_3 Агрономічною сільською радою
02.10.1995року. На даній земельній ділянці
її батьки побудували двоповерховий
будинок, який згідно рішення суду
визнано спільною сумісною власністю
подружжя, оскільки батьки перебували у
зареєстрованому шлюбі.

За таких обставин ОСОБА_3 не мала права
на відчуження ? частки земельної
ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 Тому
просила встановити, що земельна
ділянка площею 0,1759 га, яка розташована
АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_3 Визнати
недійсним договір дарування земельної
ділянки, посвідчений 15.12.2008 року
приватним нотаріусом Вінницького
районного нотаріального округу ОСОБА_9
за реєстровим № 6036 в частині
відчуження земельної ділянки на якій
розташований спільний житловий
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1 та визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частину спірної земельної
ділянки.

22.11.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду із
заявою про уточнення позовних вимог в
якій просила визнати недійсним договір
дарування земельної ділянки
посвідченого 15.12.2008 року приватним
нотаріусом Вінницького нотаріального
округу ОСОБА_9 за реєстром №6036, в
частині відчуження земельної ділянки
на якій розташований спільний житловий
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1, Вінницької області.

У зв'язку з поданою до суду заявою
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
визнання земельної ділянки площею 0,1759
розташованої АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 та визнання за позивачем ОСОБА_2
права власності в порядку спадкування
за законом ? частини зазначеної вище
земельної ділянки, ухвалою Вінницького
районного суду, Вінницької області від
22.11.2013 року залишені без розгляду
(а.с.199).

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 22.11.2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
земельної ділянки, посвідчений 15.12.2008
року приватним нотаріусом Вінницького
районного нотаріального округу ОСОБА_9
за реєстровим № 6036 в частині
відчуження земельної ділянки, на якій
розташований спільний житловий
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення у справі, яким відмовити ОСОБА_2
в задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору дарування
земельної ділянки частково недійсним,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення вимог
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення і
заперечення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія не знаходить
підстав для її задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що
рішенням Агрономічної сільської ради,
Вінницького району, Вінницької області
в 1996 році ОСОБА_3 виділено земельну
ділянку на індивідуальну забудову за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.28-30).

Під час шлюбу батьки позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на зазначеній вище
земельній ділянці в 2000 році збудували
двоповерховий будинок, в якому спільно
проживали та виховували трьох дітей
(а.с.19-24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_8, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 від 29.10.2007 року (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась
спадщина на ? частину житлового будинку
з належними до нього господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1 та на ? частину земельної
ділянки площею 0,1759 га, що розташована
за вказаною адресою.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

З заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_8 звернулася позивач
ОСОБА_2 (а.с.31), а відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяви до
нотаріальної контори про відмову від
прийняття спадщини на користь позивача
ОСОБА_2 (а.с.32-34).

Після відкриття спадщини, ОСОБА_3 15.12.2008
року подарувала сину ОСОБА_4 спірну
земельну ділянку площею 0,1759 га, цільове
призначення якої - для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель,що розташована
в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 29.06.2010 року, яке
набуло законної сили, будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1,
Вінницької області визнано спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та
ОСОБА_3, визнано частково недійсним, а
саме: на ? частку свідоцтво про право
власності на жилий будинок АДРЕСА_1,
Вінницької області №185 від 25.01.2001 року,
видане на ім'я ОСОБА_3; за ОСОБА_2 визнано
право власності в порядку спадкування
за законом на ? частку будинковолодіння
АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.11-15).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівля або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Таким чином матеріалами справи
встановлено, що позивач ОСОБА_2
являючись власником в порядку
спадкування за законом ? частини
житлового будинку з господарськими
будівлями АДРЕСА_1, Вінницької області,
внаслідок відчуження ОСОБА_3 за
договором дарування земельної ділянки,
на якій розташований будинок на
користь ОСОБА_4 не може користуватись
та розпоряджатись своєю власністю.

У відповідності до вимог ч.3 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 29.12.2012 року
ОСОБА_3 визнано недієздатною (а.с.142).

За повідомленням виконавчого комітету
Вінницької міської ради №01-00-011-56543 від
04.10.2013 року опікуном ОСОБА_3 є її сестра
ОСОБА_6 (а.с.176).

Визнаючи недійсним договір дарування
земельної ділянки від 15.12.2008 року суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що відповідно до ч.1 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Згідно ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення
правочину щодо розпорядження спільним
майном, який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.

За таких обставин суд першої інстанції
дослідивши обставини та матеріали
справи правильно прийшов до висновку
про те, що позивач ОСОБА_2 являючись
співвласником житлового будинку з
господарськими будівлями не давала
своєї письмової згоди на відчуження
спірної земельної ділянки на якій
розташований будинок іншій особі, а
тому суд обґрунтовано визнав даний
договір дарування земельної ділянки
незаконним.

Не заслуговують на увагу посилання в
апеляційній скарзі представника
відповідачів - ОСОБА_6 на допущені судом
першої інстанції процесуальні
порушення при ухвалені заочного
рішення у справі, оскільки відповідно
до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги, що рішення суду
відповідає обставинам та матеріалам
справи, ґрунтується на вимогах закону,
судова колегія не вбачає підстав для
його скасування або зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.
303, 307, 308, 309, 313-315 ЦПК України, судова
колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 22 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______
Луценко В.В.

Судді: _______
Сало Т.Б.

_______
Зайцев А.Ю.