Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/505/14-ц
Провадження № 2/270/633/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області у складі:

головуючого судді
Андрюшиної Л.А.

при секретарі
Свіягіній О.Е.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Макіївці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
"Макіїввугілля" про відшкодування
моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Державного підприємства
«Макіїввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги
тим, що її батько ОСОБА_2 працював на ш/у
«Північне», яке було реорганізоване у
ВП «Шахта Північна» ДП «Макіїввугілля»
робочим підземної шахтної професії з
повним робочим днем під землею на
шкідливих роботах, у шкідливих умовах
праці, під впливом шкідливих факторів
виробничого середовища. ІНФОРМАЦІЯ_2 з
її батьком ОСОБА_2 трапився нещасний
випадок на виробництві - був смертельно
травмований, що підтверджується актом
№ 54 про нещасний випадок, свідоцтвом
про смерть, довідкою про причини
смерті, протоколом засідання комісії
роботодавця. У смерті її батька ОСОБА_2
винен роботодавець, який не забезпечив
йому належні та безпечні умови праці.
Провина її батька ОСОБА_2 у нещасному
випадку, який трапився, відсутня, що
підтверджується п.13 акту № 54 про
нещасний випадок. Смерть батька, який
трагічно загинув у шахті, заподіяла їй
фізичні та моральні страждання,
оскільки на день його смерті їй
виповнилося лише 9 років. Отже, вона
змушена була здійснювати додаткові
зусилля для організації свого
повсякденного життя. Вона переносила,
та продовжує переносити і буде
переносити особливі моральні
страждання у зв'язку з самим фактом
смерті свого рідного батька. Через
смерть батька вона не мала можливості
вести повноцінне сімейне життя, були
частково порушені її відносини з
оточуючими людьми, близькими, друзями
та знайомими, а також були порушені її
плани на подальше життя, в зв»язку з чим
вона звернулася до суду та просить
стягнути з ДП «Макіїввугілля» на її
користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1000000,00грн.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_3, який діє на підставі
нотаріально посвідченої довіреності, в
судове засідання не з»явились. Про день
та час розгляду справи були
повідомлені своєчасно та належним
чином. Позивачка суду надала письмову
заяву про розгляд справи без їх участі.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ДП
"Макіїввугілля" - Харченко Є.О., яка діє
на підставі довіреності, в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
визнала частково та надала суду
пояснення аналогічні тим, що викладені
нею в письмових запереченнях проти
позову, з яких вбачається, що
відповідно до п.11 Правил відшкодування
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров»я, пов»язаним з
виконанням ним трудових обов»язків,
затверджених Постановою КМУ від 23
червня 1993 року №472, які діяли на той час,
коли трапився нещасний випадок на
виробництві, можливість відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров»я,
пов»язаним з виконанням ним трудових
обов»язків, передбачалась за рахунок
роботодавця на підставі рішення суду.
Визначаючи розмір моральної шкоди,
необхідно керуватися саме цим пунктом
в редакції, яка діяла на час нещасного
випадку, тобто, на ІНФОРМАЦІЯ_2, на думку
відповідача - ДП «Макіїіввугілля»,
право на відшкодування моральної шкоди
виникає з моменту загибелі ОСОБА_2
Відповідно до абз. 2 п.11 Правил, в
редакції, що діяла на час нещасного
випадку, розмір відшкодування
моральної шкоди не може перевищувати
двохсот мінімальних розмірів
заробітної плати незалежно від інших
будь - яких виплат. Відповідно до
Постанови ВРУ від 25.11.1993 р. №3653-ХІІ
мінімальний розмір заробітної плати на
час виникнення спірних правовідносин
становив ( з 01.12.93-29.02.96) 60000крб. Просить
при вирішенні спору, врахувати
характер і ступень страждань позивачки
ОСОБА_1, які зовсім не відображені в
позові.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1, позивачки ОСОБА_1
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками
в свідоцтві зазначені: мати - ОСОБА_4,
батько - ОСОБА_2/а.с.4/.

Відповідно до акту про нещасний
випадок на виробництві № 53 від 22.08.1995
року, складеного за формою Н-1,
встановлено, що під час виконання
ОСОБА_2 своїх трудових обов'язків з
останнім стався нещасний випадок, а
саме 16.08.1995 року у початку ІУ зміни
гірничий майстер ОСОБА_2 та заступник
начальника ОСОБА_6 візуально
визначивши на робочому місці ознаки
нестійких порід крівлі та заколи в ній
по лінії забою, дали наряд ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 на установку додаткової крепі
на комбайновій дорозі. Після
встановлення додаткових рам крепі,
закінчивши монтаж комбайну, бригада
гроз приступила до виїмки вугілля
комбайном, а ОСОБА_2 направився на
обстеження верхньої частини лави та
перевірку якості установки рам
додаткової крепі. Коли ОСОБА_2
наблизився до комбайну, трапилось
раптове осідання плити породи з крівлі
пласту через неякісне розклинювання
рами додаткової крепі та її зміщення.
Плитою породи, що опустилася гірничий
майстер ОСОБА_2 був смертельно
травмований /а.с.5-6/.

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2 від 21.08.1995 року
причиною смерті ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, були багаточисельні
переломи ребер/а.с.9/.

Згідно з протоколом засідання
комісії по матеріальному забезпеченню
родини загиблого від 22.08.1995 року, було
вирішено надати матеріальну допомогу
членам сім'ї загиблого ОСОБА_2, а саме
дружині ОСОБА_4, дітям ОСОБА_9 та ОСОБА_1,
а також матері загиблого/а.с.7-8/.

Згідно до вимог ст. 440-1 ЦК України (в
редакції 1963 року), яка діяла на час
смерті ОСОБА_2, моральна (немайнова)
шкода, заподіяна громадянину або
організації діяннями іншої особи, яка
порушила їх законні права,
відшкодовується особою, яка заподіяла
шкоду, якщо вона не доведе, що моральна
шкода заподіяна не з її вини. Моральна
шкода відшкодовується в грошовій або
іншій матеріальній формі за рішенням
суду, незалежно від відшкодування
майнової шкоди. Розмір відшкодування
визначається судом з урахуванням суті
позовних вимог, характеру діяння особи,
яка заподіяла шкоду, фізичних чи
моральних страждань потерпілого, а
також інших негативних наслідків, але
не менше п'яти мінімальних розмірів
заробітної плати.

Таким чином, за нормами цивільного
законодавства, що діяли на момент
смерті ОСОБА_2, позивач мала право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
якої був не менше п'яти мінімальних
розмірів заробітної плати і ця
заподіяна їй моральна шкода повинна
бути відшкодована відповідачем ДП
«Макіїввугілля», як особою, яка
заподіяла таку шкоду, внаслідок того,
що загиблий батько позивачки перебував
з відповідачем у трудових відносинах,
під час виконання яких, з ним трапився
нещасний випадок, в результаті якого
він загинув. Відповідачем, згідно до
положень ст. 440-1 ЦК України(1963р) суду не
доведено, що моральна шкода заподіяна
не з його вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує характер і ступень страждань
позивачки ОСОБА_1, яка втратила близьку
їй людину - рідного батька, внаслідок
чого вона переносила і продовжує
переносити особливі моральні
страждання у зв'язку з самим фактом
смерті близької їй людини. Виходячи з
зазначених обставин, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача - ДП
«Макіїввугілля» на користь позивачки
ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю
її батька у розмірі 30000,00грн..

При цьому суд враховує, що відповідно
до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява
повинна містити зміст позовних вимог,
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги. Отже,
зазначення в позовній заяві правових
підстав для задоволення позову ЦПК
України не передбачено, а тому при
вирішенні спору, суд повинен
враховувати лише обставини справи,
якими позивач обґрунтував свої вимоги
і у разі посилання не на ту норму права,
застосувати ту норму права, яка
відповідає цим правовідносинам,
незалежно від відсутності посилань на
це в позовній заяві.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позивач, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Враховуючи, що позовні вимоги
позивачки ОСОБА_1 являють собою вимоги
немайнового характеру, тому з огляду на
вимоги ст. 4 Закону України "Про судовий
збір", судові витрати у вигляді
судового збору, що покладаються на
відповідача та стягуються до
Державного бюджету України, мають
складати 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду,
тобто 243,60грн., оскільки Законом України
"Про Державний бюджет України на 2013 рік"
станом на 1 січня поточного року
встановлено розмір мінімальної
заробітної плати на рівні 1147 грн..

Керуючись ст. 440-1 ЦК України (в редакції
1963 року), ст.ст. 10,11,60,88,209,212,213-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Макіїввугілля» на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
30000грн.(тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства
«Макіїввугілля» на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області, через суд
першої інстанції, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Л.А. Андрюшина