Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/146/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді:
Ковальчука М.В.

при секретарі
Дворак Г.П.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Олевську цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» в особі філії
«Житомирське регіональне управління»
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи -
відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Олевського РВ УМВС України в
Житомирській області про звернення
стягнення на предмет іпотеки, та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» в особі філії
«Житомирське регіональне управління»
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи -
органу опіки та піклування Олевської
міської ради Житомирської області про
визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії
«Житомирське регіональне управління»
(далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до
суду з позовом, в якому просить суд в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №ZRMWGA 00004403 від
12.06.2008 року в розмірі 79677 грн. 62 коп. -
звернути стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема на трьохкімнатну квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк»всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
зазначеної квартири та виселити всіх
громадян, які зареєстровані і
проживають у вказаній квартирі із
зняттям з реєстраційного обліку у
відділі у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Олевського РВ УМВС України в
Житомирській області та стягнути в
солідарному порядку з відповідачів
понесені судові витрати в сумі 925 грн.28
коп.

ОСОБА_4 в інтересах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з
зустрічним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - орган опіки та піклування
Олевської міської ради Житомирської
області про визнання недійсним
договору іпотеки від 12.06.2008 року.

На обґрунтування позову посилалася на
те, що при укладанні договору іпотеки
12.06.2008 року не було отримано згоди
органу опіки та піклування на вчинення
цього правочину, оскільки на час
укладення договору іпотеки
неповнолітній ОСОБА_5 проживав у
квартирі яка є предметом спору по
договору іпотеки.

Представник позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» заявлені позовні вимоги
позивача підтримав і просить
задовольнити позов з підстав
зазначених в позовній заяві.

Зустрічний позов ОСОБА_4 не визнає з
підстав того, що на час укладення
договору іпотеки неповнолітній ОСОБА_5
у квартирі, яка є предметом договору
іпотеки не проживав, а тому права
неповнолітнього не порушувались та не
порушуються.

Представник позивачки ОСОБА_4 за
зустрічним позовом у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
ОСОБА_4 підтримав з підстав зазначених
в позовній заяві та просить
задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1, у судовому
засіданні позовні вимоги позивача ПАТ
КБ «ПриватБанк» не визнав, оскільки
було заблоковано рахунок і він не зміг
погашати кредит, а тому виникла
заборгованість за кредитом.

Позовні вимоги ОСОБА_4, визнає
повністю та пояснив суду, що він має на
утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який з часу народження
проживає разом із ним та його дружиною
ОСОБА_4, в кв. АДРЕСА_1. Про те, що була
необхідна згода органу опіки та
піклування Олевської міської Ради
Житомирської області щодо укладення
договору іпотеки кв. АДРЕСА_1 він не
знав і представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
при укладенні кредитного договору та
договору іпотеки від нього не вимагав,
а також і не вимагав нотаріус.

Відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, у
судовому засіданні позовні вимоги
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не
визнали, у зв'язку з тим, що їм ніде
проживати і можливості погасити кредит
у їх немає.

Зустрічний позов ОСОБА_4 визнають,
оскільки при укладені договору іпотеки
була відсутня згода органу опіки та
піклування Олевської міської Ради
Житомирської області щодо укладення
договору іпотеки кв. АДРЕСА_1, тому що
неповнолітній ОСОБА_5 з моменту
народження і по даний час проживає у
зазначеній квартирі.

Третя особа - відділу у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Олевського РВ УМВС
України в Житомирській області у
судове засідання не з'явився, але надав
до суду письмову заяву щодо розгляду
справи у відсутності їхнього
представника.

Третя особа - орган опіки та
піклування Олевської міської Ради
Житомирської області у судове
засідання не з'явився надав до суду
письмову заяву щодо розгляду справи у
відсутності їхнього представника.

Суд, в судовому засіданні дослідивши та
оцінивши докази по справі приходить до
висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
в особі філії «Житомирське регіональне
управління» до задоволення не
підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_4
підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі представлених
доказів.

Відповідно до статті 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави нерухомого
майна є іпотека (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

У разі невиконання боржником основного
зобов'язання, іпотекодержатель, як
зазначено у ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку», вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Як встановлено судом, 12 червня 2008 року
між ЗАТ КБ „ПриватБанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
„ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №00004403, на підставі
якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 58
650 грн. зі строком повернення 13.06.2018 року
(а.с.11-16 т.1).

У забезпечення виконання вказаного
зобов'язання, в цей же день між ПАТ КБ
„ПриватБанк" та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого відповідачі передали в
іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1
(а.с.17 - 22 т.1).

Спірна квартира належить на праві
приватної спільної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва
про право власності №222 виданого 06.07.1994
року Олевською селищною радою
Житомирської області, тобто є їх
особистою власністю (а.с.123 т.2).

Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном (ст. 317 ЦК України).

Позивачка ОСОБА_4 з 15.08.2007 року
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народився син ОСОБА_5, що стверджується
свідоцтвом про одруження та народження
(а.с. 114-115 т.1).

ОСОБА_4 зареєстрована у будинку за
адресою АДРЕСА_2, який належить іншим
особам, будь-якого власного житла не
має (а.с.136 т.2).

З доводів позивачки вона з чоловіком
ОСОБА_1 після одруження та на момент
народження сина ОСОБА_5 і в подальшому
проживали та проживають у спірній
квартирі, що підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
актом обстеження фактичного
проживання (а.с.119 т.3)

Крім того, відповідно до будинкової
книжки на будинок 5, в м. Олевськ, вул.
Княгині Ольги, неповнолітній ОСОБА_5 на
час укладення договору іпотеки не був
прописаний і на даний час не
прописаний, що свідчить, що він за
зазначеною адресою не проживав та не
проживає (а.с.130-132 т.3).

Враховуючи відсутність у позивачки
власного житла та забезпеченість таким
житлом її чоловіка ОСОБА_1, вік їх
дитини сина ОСОБА_5 (4 міс.) на момент
укладення договору іпотеки, положення
ст. З СК України, згідно якої сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
можливо зробити висновок про
обґрунтованість доводів позивачки
щодо факту проживання у спірній
квартирі її з ОСОБА_1 та малолітнім
сином ОСОБА_5, як сім'ї. Зокрема факту
такого проживання на момент народження
сина ОСОБА_5 і в подальшому не зважаючи
на відсутність реєстрації її та її
малолітнього сина у вказаному житлі.

Сам факт прописки ОСОБА_4 не свідчить
про фактичне проживання позивачки
ОСОБА_4 та її неповнолітнього сина
ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2

З відповіді відділу у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Олевського РВ УМВС
України в Житомирській області слідує,
що за даними адресно-довідкової
картотеки реєстрація ОСОБА_5 відсутня,
що свідчить що неповнолітній ОСОБА_5 за
адресою АДРЕСА_2, - не зареєстрований
(а.с.77 т.3).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
реєстрація місця проживання або її
відсутність не можуть бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Виходячи з аналізу норм ст. ст. 1, 6, 9, 61
Житлового кодексу України (далі - ЖК
України), ст. 29 ЦК України місцем
постійного проживання особи є житлове
приміщення, в якому особа постійно
проживає, має передбачені ст. 64 ЖК
України права користування цим
приміщенням.

Зазначені доводи стверджуються
правовою позицією Верховного Суду
України викладеною в ухвалі судової
палати у цивільних справах 24.03.2010, №
6-2321св08, та постанові від 30.01.2013, №
6-125цс12.

Згідно до ч.7 ст.7 СК України - дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ст. З Конвенції "Про права
дитини", схваленої резолюцією 44-сесії
Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20
листопада 1989 року, ратифікованої
Постановою Верховної Ради України від
27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини другої та
третьої ст. 18 "Про охорону дитинства"
діти члена сім'ї наймача або власника
житлового приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов'язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками або особами, які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчужені жилих приміщень та купівлі
нового житла.

Згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК
України та 17 Закону України «Про
охорону дитинства», батьки та особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовитися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватись від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Статтею 12 Закону України „Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей"
передбачено, що для здійснення
будь-яких правочинів стосовно
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, потрібна попередня згода органів
опіки та піклування.

Аналогічні вимоги містяться і в п.40
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Міністерства
України №20/5 від 03.03.2004 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування» органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчі органи міських
чи районних у містах, сільських,
селищних рад.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей,
як зазначено у частині шостій статті 203
ЦК України, у протилежному випадку
такий правочин є нікчемним.

Аналізуючи положення ст.ст.150, 156, 64 ЖК
України, ст.29 ЦК України, оцінюючи
встановлені судом обставини та наявні
у справі докази в їх сукупності, суд
вважає доведеним, що малолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент укладання
договору іпотеки (12.06.2008 року) проживав
разом із батьками у спірній квартирі та
мав право користуватися вказаним
житлом. Однак її власники, зокрема
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (останній є
батьком малолітнього), укладаючи
договір іпотеки не надали Банку
відомостей про проживання в зазначеній
квартирі малолітнього сина ОСОБА_5 та
про наявність у нього права
користування цим майном, а також не
отримали дозволу органу опіки та
піклування на укладення договору
іпотеки.

Вказаним були порушені житлові права
малолітнього ОСОБА_5

ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії
«Житомирське регіональне управління»
та його представником у порушення
вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано
суду доказів, які б спростовували
доводи ОСОБА_4 про те, що малолітній
ОСОБА_5 на час укладення договору
іпотеки не проживав у квартирі яка є
предметом іпотеки.

Відповідно до наведеного підстав для
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» немає, тому суд приходить
до висновку про недоведеність позовних
вимог і про відмову у їх задоволенні,
здійснених у відповідності до ст.ст.10,60,
11 ,212 ЦПК України в межах заявлених
вимог і наданих доказів.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» в особі Філії
«Житомирське Регіональне Управління»
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи:
Відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Олевського РВ УМВС України в
Житомирській області про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити.

Позов ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітньої дитини, сина: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» в особі Філії
«Житомирське Регіональне Управління»
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи:
Органу опіки та піклування Олевської
міської ради Житомирської області про
визнання недійсним договору іпотеки -
задовольнити.

Визнати договір іпотеки № ZRMWGA
00004403, укладений 12.06.2008 року між
публічним акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»в особі
Філії «Житомирського Регіонального
Управління» публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
посвідченого та зареєстрованого
приватним нотаріусом Олевського
районного нотаріального округу
Житомирської області, в реєстрі № 2405,
предметом якого є трьох кімнатна
квартира загальною площею 69,74 м.кв., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 -
недійсним.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк»в особі Філії
«Житомирського Регіонального
Управління» публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» 243 грн. 60 коп. судового
збору, які перерахувати на р/р 0460,
УДК у Олевському районі, Банк
отримувача ГУДКУ в Житомирській
області, МФО - 811039, код отримувача (код
за ЄДРПОУ)- 37937308, код класифікації
доходів бюджету - 220300001.

З повним рішенням суду сторони можуть
ознайомитись 18 березня 2014 року.

Рішення може бути оскарженим до
апеляційного суду Житомирської
області через Олевський районний суд
Житомирської області протягом 10 днів з
дня його проголошення. А особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: М. В. Ковальчук