Ухвала

іменем україни

12 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, виконавчого комітету
Нехаївської сільської ради про
визнання заповіту недійсним,
нікчемним, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Коропського
районного суду Чернігівської області
від 16 грудня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 15 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, виконавчого
комітету Нехаївської сільської ради
про визнання заповіту недійсним,
нікчемним, посилаючись на те, що
заповіт складений її матір'ю ОСОБА_6 на
користь відповідача, було посвідчено 13
грудня 2005 року головою сільської ради
Нехаївської сільської ради
Коропського району Чернігівської
області, який не мав на це відповідних
повноважень.

Рішенням Коропського районного суду
Чернігівської області від 16 грудня
2012року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 15 листопада 2013 року, позов
задоволено. Встановлено нікчемність
заповіту ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5,
посвідченого 13 грудня 2005 року
сільським головою Нехаївської
сільської Коропського району
Чернігівської області. Вирішено
питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати і передати справу на новий
розгляд, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскаржуваний заповіт є нікчемним у
зв'язку з порушенням вимог щодо його
форми та порядку посвідчення, а чинне
законодавство не передбачає
можливості визнання заповіту дійсним.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Коропського районного суду
Чернігівської області від 16
грудня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 15
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Парінова І.К.

Фаловська І.М.