Справа №274/6003/13-ц
Провадження № 2/0274/169/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

14.03.2014року.Бердичівський міськрайонний
суд в складі: головуючого -судді
Хавронюк О.Л., з участю секретаря -
Лободи В.Л.,представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачів,
представника відповідача -ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бердичеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5,ОСОБА_6,Бердичівської міської
ради,управління Держземагенства у
Бердичівському районі про визнання
права на приватизацію земельної
ділянки без погодження меж із суміжним
земелекористувачем

В С Т А Н О В И В :

Позивачем згідно уточненого
позову від 6.03.2014 року заявлено вимогу
про визнання неправомірними та
безпідставними відмову відповідачів
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підписати акт
погодження меж земельних
ділянок.Позивач просить визнати за ним
право на приватизацію без підпису
вказаних відповідачів, судовим рішення
визнати межі та розміри земельних
ділянок,які має використовувати кожна
із сторін, в тому числі і спільно ,
згідно з загальним планом № 2
встановлення меж, виготовленого
землевпорядною організацією, тим самим
встановити порядок користування та
розпорядження земельною ділянкою
.Позивач просить зобов"язати
Бердичівську міську раду ,управління
Держземагенства у Бердичівському
районі погодити межі ,виготовити та
видати позивачу державний акт на право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 ,а рішення міської ради від
24.10.2011 року та 21.05.2013 року щодо
непогодження меж земельної ділянки
визнати недійсним.

В судовому засіданні
представники позивача заявлені вимоги
підтримали повністю, просять вимоги
задоволити і тим самим захистити право
позивача на приватизацію земельної
ділянки . Вказали, що позивач на протязі
останніх 2 років намагається вирішити
спір, звертався з заявами до міського
голови за вирішенням земельного спору,
але міська рада такий спір не вирішила,
відповіді на заяви є фактично
відписками. Дії відповідачів ОСОБА_7 і
ОСОБА_6 є незаконними, оскільки
суперечать принципу добросусідства
.Право на приватизацію земельної
ділянки порушуються міською радою та
управлінням держземагенства .Розміри
та межі земельних ділянок вказані в
загальному плані № 2 встановлення меж,
виготовленого землевпорядною
організацією, визнати межі -це вказати
розміри земельних ділянок .Рішення
міської ради дійсно не приймались,
фактично це витяги з акту розгляду
земельних спорів, однак вони є
недійсними через те,що спір не був
врегульований .Обов"язок погодити межі,
виготовити та видати державний акт
передюачений ст.152 Земельного Кодексу
України, законодавством про місцеве
самоврядування .

Відповідачі ОСОБА_5,ОСОБА_6 позов
не визнали.Відповідач ОСОБА_5 вказала,
що протокол щодо погодження меж
земельної ділянки за будинком
(городу)вона підписала, щодо
встановлення меж на землях загального
користування свою згоду не дає.
Відповідач ОСОБА_6 ствердив,що він
ніяким чином прав позивача не
порушував, до нього з будь-якою
пропозицією погодити межі, інше ніхто
не звертався.Він також є громадянином
України і його права повинні бути
захищені.

Представник відповідача -
Бердичівської міської ради позов не
визнала.Вказала, що представлені
витяги з акту розгляду заяв по питанням
земельних відносин не є рішеннями
міської ради ,вимоги в цій частині є
безпідставними. Погодження,
встановлення меж , видача держвних
актів не належить до компетенції
Бердичівської міської ради .

Згідно письмових заперечень
управління Держземагенства у
Бердичівському районі до повноважень
відповідача не належить погодження меж
та видача документів на право
власності на земельну ділянку ,
управління не вчиняло дій,які б
порушували чи обмежували права
позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представників сторін, дослідивши
надані сторонами письмові докази ,
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позову повністю виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень,подати суду докази та
довести їх переконливість , крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що позивач є
власником будинку по АДРЕСА_1 (а.с.10), за
рішенням виконкому Бердичівської
міської ради від 23.09.1997 року № 537
позивачу передано у власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Протокол погодження меж
земельної ділянки (а.с.16) про АДРЕСА_1 не
містить дати, підписів виконавця та
замовника , є підписи ОСОБА_8,ОСОБА_9, та
підпис ОСОБА_5 з застереженням про її
згоду на приватизацію городу і хліва
,які знаходяться по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.
Позивачем представлено суду загальний
план встановлення меж земельної
ділянки позивача № 1 (а.с.19), № 2 (а.с.20), №
2-а(а.с.21), розроблені ЖРФ ДП "Центр
ДЗК"..Позивач також вказує, що звертався
за вирішенням земельного спору із
заявами (а.с.71-72), однак отримав рішення
про відмову погодити межі,що
стверджено витягами з актів від 24.10.2011
року та 21.05.2013 року(а.с.17-18). Зі змісту
вказаних актів вбачається, що позивач
звертався з заявою про погодження меж
земельної ділянки за адресою
проживання.Комісією встановлено, що на
спільній присадибній ділянці по
АДРЕСА_1 знаходиться 2 жилих будинки
АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1 . ДП "Центр ДЗК"
провдено кадастрову зйомку
присадибної ділянки та виготовлено
план розподілу ,який не влаштовує
власників будинку АДРЕСА_2, відсутнє
погодження спільної межі із суміжним
землекористувачем АДРЕСА_3 .Комісія
вважає обов"язковим погодження меж
суміжними землекористувачами, комісія
межі не погоджує і пропонує вирішити
дане питання в судовому порядку
відповідно до ст.158 Земельного Кодексу
України. Свідок ОСОБА_10 суду вказав, що
він приймав участь в роботі комісії з
виїздом на місцевість, комісія є
колегіальним органом .

Отже, позивач звернувся за
захистом своїх прав ,які порушені
відповідачами при реалізації ним права
на приватизацію земельної ділянки .

За ст.152 ЗК України держава забезпечує
громадянам умови захисту прав на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Повноваження щодо прийняття
рішення про приватизацію земельних
ділянок , якими користуються
громадяни , належить органам
виконавчої влади та місцевого
самоврядування. Частиною 2 ст.118 ЗК
України передбачено строки розгляду
заяв громадян та прийняття
відповідного рішення органами
державної виконавчої влади та органу
місцевого самоврядування, вони
приймаються на підставі відповідних
технічних матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки які додаються до заяви.

Питання розпорядження землями
територіальних громад, передачі їх у
власність громадян у відповідності із
ст.12 ЗК України відноситься до
компетенції відповідної
територіальної ради та її виконавчого
органу. У відповідності із п.34 ст.25
Закону „Про місцеве самоврядування в
Україні" до виключної компетенції
місцевих рад, відноситься вирішення
земельних питань відповідно до
законодавства про регулювання
земельних відносин.

За правилами ст. 118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної, міської
державної адміністрації або
сільської, селищної, міської ради
за місцезнаходженням земельної
ділянки. Отже, право на приватизацію
визначено конкретним законом і
визнання такого права не потребує
рішенням суду.Право позивача на
приватизацію не обумовлюється
наявністю підпису будь-якої особи, в
тому числі і підписами відповідачів
ОСОБА_5 та ОСОБА_6,а тому вимоги про
визнання за ним такого права заявлені
безпідставно. Рішення органів
виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням
громадян особами, які мають
відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки,
що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою. Комісія протягом трьох
тижнів з дня одержання проекту надає
відповідному органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування свій висновок щодо
погодження проекту або відмови у його
погодженні. У разі відмови у
погодженні проект повертається
заявнику у зазначений у цій частині
строк.

Доводи відповідача ОСОБА_5 про
надання згоди позивачу приватизувати
город стверджені її підписом в
протоколі (а.с.16), суду не представлено
жодного доказу, який би свідчив про
відмову відповідача ОСОБА_6 підписати
протокол погодження меж .

Відповідно до Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 4 травня 1999 року за №43 (з
відповідними змінами), технічна
документація зі складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку не містить вимог погодження
меж земельної ділянки з суміжними
власниками землі і землекористувачами.

Механізм встановлення меж
земельних ділянок визначено
Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженою наказом Держкомзему від 18
травня 2010 року № 376. Пунктом 2.8
Інструкції передбачено, що після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками складається акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який містить підписи
суміжних землевласників
(землекористувачів) у разі, якщо вони не
заявляють претензій до існуючих
меж.Згідно з пунктом 3.12 Інструкції
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Повідомлення власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок про дату і час проведення робіт
із закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем
завчасно, не пізніше ніж за п'ять
робочих днів до початку робіт із
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Повідомлення надсилається
рекомендованим листом, кур'єрською
поштою, телеграмою чи за допомогою
інших засобів зв'язку, які забезпечують
фіксацію повідомлення. Власники
(користувачі) суміжних земельних
ділянок, місце проживання або
місцезнаходження яких невідоме,
повідомляються про час проведення
робіт із закріплення межовими знаками
поворотних точок меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) через
оголошення у пресі за місцем
знаходження земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) може здійснюватися за
відсутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок у випадку
їх нез'явлення якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.
Зазначене свідчить, що непогодження
меж земельної ділянки із суміжними
власниками та землекористувачами не
може слугувати підставою для відмови
відповідної місцевої ради в
затвердженні технічної документації.

Погодження меж земельної ділянки
з суміжними власниками та
землекористувачами передбачено ст. 198
Земельного кодексу України при
кадастровій зйомці як комплексу робіт,
виконуваних для визначення та
відновлення меж земельних ділянок.
Інші норми законодавства погодження
меж земельної ділянки з суміжними
власниками не передбачають.
Відповідачі ОСОБА_5,ОСОБА_6 не порушили
прав позивача на набуття права
власності на земельну ділянку. Крім
того, ст. 16 ЦК України визначає перелік
способів захисту порушених прав та
інтересів у суді. Визнання
безпідставною відмови від підпису під
актом як спосіб захисту права чинним
законодавством не передбачено, також
відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов"язковим для неї.Вимоги до
відповідачів ОСОБА_5,ОСОБА_6 заявлені
безпідставно.

Представлений позивачем загальний
план встановлення меж земельних
ділянок № 2 (а.с.20) не встановлює порядок
користування земельної ділянки
позивача ,не містить розміру і меж
земельних ділянок, які має
використовувати кожна сторона , в тому
числі і для спільного користування.
Позивач на підтвердження вимог про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою не надав доказів
про надання її для будівництва та
обслуговування житлового будинку й
господарських будівель та споруд;
план земельної ділянки, відведеної
в натурі (на місцевості); план цієї
ділянки із зазначенням її частин, що
перебувають у фактичному
користуванні кожного із власників
будинків, тощо, а тому вимоги про
встановлення порядку користування
саме згідно з планом № 2 задоволенню не
підлягають .

Відповідно до ст. 158 Земельного
кодексу України визначені органи, що
вирішують земельні спори.За ч. 2 ст. 158 ЗК
України виключно судом вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.За ч. 3 ст. 158 ЗК України органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно зі ст. ст. 106, 158 ЗК України
суд не наділений повноваженнями
вирішувати спір про визнання меж ,
такий спосіб захисту цивільного права
не передбачений .

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Представлені позивачем витяги з
актів розгляду заяв по питанню
земельних відносин,спорів комісією
міської ради (а.с.17-18) не можуть бути
оцінені судом як рішення Бердичівської
міської ради щодо погодження меж
земельних ділянок , дійсність яких
оспорюється.Доказів того, що саме
Бердичівською міською радою 24.10.2011
року,21.05.2013 року були прийняті рішення,
при цьому порушені вимоги щодо підстав
прийняття акта, його форми, компетенції
місцевої ради, не надано.

Покладення на відповідачів -
Бердичівську міську раду,управління
Держземагенства у Бердичівському
районі обов"язку погодити межі
,виготовити та видати позивачу
державний акт на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 суперечить
ч. 2 ст. 14 ЦК України, ст.ст. 10,25,26 Закону
„Про місцеве самоврядування в Україні"
,п. 4 Указу Президента України від 8.04.2011
року "Про державне агенство земельних
ресурсів України " щодо компетенції
вказаних відповідачів , а тому такі
вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача відшкодуванню
не підлягають згідно з ст.88 ЦПК України
в зв"язку з відмовою в задоовленню
позову повністю за безпідставністю
вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215,209,218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5,ОСОБА_6,Бердичівської міської
ради,управління Держземагенства у
Бердичівському районі про визнання
права на приватизацію земельної
ділянки без погодження меж із суміжним
земелекористувачем відмовити
повністю за безпідставністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Житомирської області
через Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :