Справа № 131/539/14-ц
У Х В А ЛА

25 березня 2014 р.

Іллінецький районний суд
Вінницької області в складі :

головуючого судді Волошина С.В.

при секретарі : Бойко Л.В.,

за участі заявника ОСОБА_1, та її
представника за дорученням ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллінці заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розстрочку виконання
рішення Іллінецького районного суду
Вінницької області від 12 липня 2013 року
по справі № 207/2072/2012, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Іллінецького
районного суду Вінницької області з
вищевказаною заявою, вказуючи, що
Іллінецьким районним судом Вінницької
області 12 липня 2013 року винесено
рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики, яким вирішено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сто
дев'ять тисяч гривень боргу за
договором позики, одну тисячу
дев'яносто гривень судового збору, дві
тисячі гривень за надання юридичної
допомоги, а всього 112090 гривень.

На виконання цього рішення було видано
виконавчий лист та в подальшому
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Іллінецького районного управління
юстиції Столяром В.О. винесено
постанову ВП № 39873871 про відкриття
виконавчого провадження.

ОСОБА_1, в заяві зазначила, що вона
являється фізичною особою -
підприємцем. ЇЇ середньомісячний
заробіток є невеликим. ЇЇ чоловік не
має постійної роботи. На утриманні
сім»ї є ще двоє малолітніх дітей: сини
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2. А тому виконати рішення
суду вона не може через відсутність
коштів. Згідно її доводів, вказані
обставини мають стати підставою для
винесення судового рішення про
розстрочення виконання рішення
Іллінецького районного суду
Вінницької області від 12 липня 2013 року
по справі № 207/2072/2012.

В судовому засіданні ОСОБА_1
повідомила, що дійсно у неї на
утриманні перебувають неповнолітні
діти, представила довідку про те, що її
чоловік ОСОБА_6 з 2003 року по даний час не
працює. На даний час вона, як
підприємець отримує невеликий дохід,
та взмозі щомісячно сплачувати 2000 - 3000
грн., оскільки вона недавно вийшла з
декретної відпустки на роботу та
почала працювати. Будь - які обставини з
моменту проголошення рішення в
цивільній справі про стягнення з неї
коштів фактично не змінились, члени її
сім»ї та вона особисто - не хворіють.
Остання сплата частини суми боргу була
здійснена 15.03.2012 року, тобто більше двох
років тому.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 доводи заяви підтримав, просив
розстрочити виконання рішення суду до
4-х років та 8-и місяців та визначити
ОСОБА_1 сплачувати суму боргу, що
залишилась в рівних частках, щомісячно
по 2000 грн. Він повідомив суд, що ОСОБА_1
перестала сплачувати суму боргу за
рішенням суду по тій причині, що між
заявником та ОСОБА_3 виник спір про
нерухоме майно, та на даний час у судах,
в тому числі в Іллінецькому районному
суді слухаються три цивільних справи
та одна кримінальна, що виникли зі
спірних правовідносин.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
хоча про день, час та місце розгляду
заяви його було повідомлено завчасно
та належним чином, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Засобами поштового зв'язку надіслав на
адресу суду письмові заперечення, в
яких вказав, що заперечує проти
задоволення заяви ОСОБА_1 по тій
причині, що зазначені заявником
обставини не можуть братись судом до
уваги, оскільки згідно вимог закону не
є підставами для розстрочення
виконання рішення суду.

Суд, заслухавши думку ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, взявши до уваги
заперечення проти заяви ОСОБА_3,
дослідивши матеріали цивільної справи
а також доводи заяви про розстрочку
виконання рішення суду, зважає на
наступне.

Відповідно ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження», за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання. Питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, встановлення чи зміну
способу і порядку виконання
розглядається судом у встановлений
законом строк. Відповідне рішення може
бути оскаржене у встановленому законом
порядку.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
р. № 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»:
«При вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст. 351
ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо)».

З наведеного вище вбачається, що
рішення суду може бути розстрочено
виключно у виняткових та особливих
випадках, та виходячи зі специфічного
характеру спірних правовідносин.

Разом з тим в заяві про розстрочку
виконання рішення суду таких особливих
обставин ОСОБА_1, не вказано. Більше
того, в судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 підтвердили той
факт, що будь - які обставини, з часу
проголошення рішення суду про
стягнення з неї коштів в сторону
погіршення (стан її здоров'я, членів її
сім'ї, втрата роботи членом її сім»ї,
інші обставини) - не змінились, стан її
здоров'я задовільний, на даний час вона
працює (хоча станом на час проголошення
рішення перебувала у декретній
відпустці). Вказане свідчить про те, що
матеріальний стан ОСОБА_1 лише
покращився.

Суд також приймає до уваги пояснення
гр. ОСОБА_1 з приводу того, що вона може
сплачувати кошти в рахунок погашення
боргу за рішенням суду в розмірі 2000 - 3000
грн., однак з 15.03.2012 року не здійснює
таке погашення по причині наявності
численних цивільних майнових спорів з
ОСОБА_3

Щодо посилання ОСОБА_1 на відсутність
роботи у чоловіка ОСОБА_6 та наявність
на утриманні неповнолітніх дітей, суд
звертає увагу на те, що станом на час
виникнення боргових зобов'язань у
ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 а також станом на
час постановлення рішення у справі, яке
на даний час просить розстрочити
ОСОБА_1 вказані обставини існували та
на даний час не змінились.

Доводи ОСОБА_1, з приводу відсутності
коштів на погашення боргу, що має стати
підставою для розстрочки виконання
рішення суду, не приймаються судом до
уваги, оскільки з пояснень ОСОБА_1
вбачається, що певний дохід вона
отримує, однак кошти на погашення суми
боргу за рішенням суду нею не
спрямовуються.

Таким чином, з заяви ОСОБА_1 та з доводів
наведених нею та її представником
ОСОБА_2 в судовому засіданні суд не
встановив визначених законом обставин,
які б стали підставою для винесення
ухвали про розстрочку виконання
рішення суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в
задоволенні заяви ОСОБА_1, про
розстрочку виконання рішення суду слід
відмовити, оскільки вона є
необґрунтованою та такою, що входить в
пряму суперечність з вимогами ст. 373 ЦПК
України.

Суд також враховує те, що гр. ОСОБА_3,
позивач по справі, заперечує проти
задоволення такої заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 209, 210, 373 ЦПК України,
ст. 36 Закону України «Про виконавче
провадження», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
розстрочку виконання рішення
Іллінецького районного суду
Вінницької області у справі № 207/2072/2012
від 12 липня 2013 року, шляхом сплати
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, щомісячно 2000
(двох тисяч) гривень протягом чотирьох
років і восьми місяців до погашення
заборгованості в розмірі 112090 (сто
дванадцяти тисяч дев'яноста) гривень -
відмовити.

На ухвалу суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
моменту її проголошення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Іллінецький районний суд
Вінницької області.

Суддя