Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2/257/642/14

Єдиний унікальний номер 257/149/14-ц

12 березня 2014 року Київський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Андрєєвої О.М.,

при секретарі - Хомутовій Н.Г.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
справу за позовом ОСОБА_2 до Київської
районної в м. Донецьку ради, про
визнання права власності на частину
квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовом до відповідача Київської
районної в м. Донецьку ради про
визнання права власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с.3-4), посилаючись на
те, що зазначена квартира належить
позивачці та її чоловіку ОСОБА_4 по ?
частині кожному на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 29
грудня 2006 року № 9450. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
помер, а за життя ним був складений
заповіт від 15 серпня 2007 року, згідно з
яким він належну йому ? частину
зазначеної квартири заповідав
позивачці ОСОБА_2 Після смерті чоловіка
позивач звернулася до Шостої донецької
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, але
постановою державного нотаріуса від 6
вересня 2013 року позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом з тих
підстав, що право власності на
зазначену ? частину квартири не було
зареєстроване на ім?я ОСОБА_4, а після
його смерті провести реєстрацію його
права власності на це майно неможливо,
про що свідчить відповідь відділу
Державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку від 30 липня 2013 року. Тому
позивач просить суд визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за заповітом на ? частину зазначеної
квартири, а право власності на іншу
частину цієї ж квартири позивач вже
зареєструвала 20 липня 2013 року.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві. Позивач ОСОБА_2 в судове
засідання не з?явилася, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, направила заяви, в яких
просила розглянути справу за її
відсутності за участю її представника,
в зв?язку з чим суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
позивача на підставі наявних доказів.

Представник відповідача Київської
районної в м. Донецьку ради в судове
засідання неодноразово не з?явився, про
час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений, направив
заяви, в яких просив розглянути справу
без участі представника відповідача, в
зв??язку з чим суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
що є в матеріалах справи,
проаналізувавши надані докази, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд встановив, що 29 грудня 2006 року
Управлінням комунальних ресурсів
Донецької міської ради було видано
свідоцтво № 9450, згідно з яким квартира
за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 по ? частки кожному, що
підтверджується копією зазначеного
свідоцтва (а.с.14).

Суд також встановив, що 20 липня 2013 року
реєстраційною службою Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку проведено реєстрацію права
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
за ОСОБА_2, що підтверджується копією
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (а.с.19).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про його смерть (а.с.7), 15
лютого 2013 року Шостою донецькою
державною нотаріальною конторою було
зареєстровано спадкову справу (а.с.9), а 6
вересня 2013 року постановою державного
нотаріуса Шостої донецької державної
нотаріальної контори ОСОБА_2
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності на спадщину за
заповітом на 1/2 частину зазначеної
квартири після смерті її чоловіка
ОСОБА_4 (а.с.18).

За змістом постанови державного
нотаріуса від 6 вересня 2013 року,
підставою для відмови нотаріусом у
видачі свідоцтва про право на спадщину
стало те, що спадкоємець ОСОБА_2 для
оформлення спадщини надала державному
нотаріусу правовстановлюючий документ
- свідоцтво про право власності на
квартиру від 29 грудня 2006 року за № 9450,
на якому відсутня відмітка про
державну реєстрацію права власності у
відповідному органі реєстрації прав
вланості на нерухоме майно.

При цьому позивач в своїй позовній
заяві та її представник в судовому
засіданні підтвердили, що за життя
ОСОБА_4 його право власності на ?
частину квартири, що належить йому
згідно свідоцтва про право власності
від 29 грудня 2006 року, не було
зареєстроване у відповідному органі
реєстрації прав на нерухоме майно.

А з відповіді відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Ворошиловського районного
управління юстиції у м. Донецьку від 30
липня 2013 року виходить, що ОСОБА_2
відмовлено у здійсненні реєстрації
права власності померлого ОСОБА_4 на ?
частину спірної квартири (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року в редакції, яка діяла на
час видачі свідоцтва про право
власності на спірну квартиру за № 9450
від 29 грудня 2006 року, а також діє на
теперішній час, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема право власності на нерухоме
майно.

А відповідно до п.2 ч.1 ст.19 цього Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі, зокрема, свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді.

При цьому відповідно до п.6 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» № 5
від 7 лютого 2014 року, спадкоємець має
право звернутися із заявою про
державну реєстрацію переходу права
власності до органу, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно, після прийняття спадщини в
порядку, передбаченому законом. Якщо
право власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

А відповідно до ч.7 ст.16 зазначеного
Закону державна реєстрація прав
проводиться на підставі заяви
власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом.

Отже відповідно до зазначених норм
діючого законодавства за відсутності
державної реєстрації права власності
на майно спадкодавця спадкоємець як
правонабувач в порядку
правонаступництва має право
звернутися із заявою про реєстрацію
права власності на спадкове майно до
відповідного органу, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно, подавши реєстратору документи,
що підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно. Таким чином, у разі
відмови цим органом у проведенні
реєстрації спадкоємець вправі
оскаржити таку відмову до суду.

За таких обставин суд встановив, що
позивач, отримавши відмову відділу
державної реєстрації речових прав від
30 липня 2013 року та відмову державного
нотаріуса від 6 вересня 2013 року, має
право оскаржити відмову у судовому
порядку, але замість оскарження
відмови державного нотаріуса як
державного реєстратора прав на
нерухоме майно або відмови відділу
реєстрації прав позивач звернулася до
суду із теперішнім позовом про
визнання права на нерухоме майно в
порядку спадкування, тобто обрала
невірний засіб захисту своїх прав.

Тому суд позбавлений законної
можливості задовольнити заявлений
позивачем ОСОБА_2 позов.

На підставі викладеного, ч.1 ст.1218 ЦК
України, п.1 ч.1 ст.4, ч.7 ст.16, п.2 ч.1 ст.19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004
року, з наступними змінами та
доповненнями, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212,
213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_2 у задоволенні позову до
Київської районної в м. Донецьку ради
про визнання права власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через Київський
районний суд м. Донецька протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: