Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/1477/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Смиковська
Людмила Олександрівна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого:
судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк
О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі:
Валяник А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив
право користування жилим приміщенням,
треті особи - Комунальне підприємство
«Комунальник» Овруцької міської ради
Житомирської області, служба у справах
дітей Овруцької районної державної
адміністрації за участю прокурора
Овруцької міжрайонної прокуратури за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 30 січня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом. Просив визнати ОСОБА_2 і ОСОБА_3
разом з її малолітньою дитиною - ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
кв.АДРЕСА_1. Зазначав, що він є наймачем
спірної квартири, в якій зареєстровані
відповідачі. Проте з жовтня 2012р. вони
там не проживають, не сплачують
комунальні платежі, їх там немає.

В травні 2013р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3
звернулися із зустрічним позовом.
Просили визнати ОСОБА_1 таким, що
втратив право користування спірною
квартирою. Зазначали, що зареєстровані
і проживають за вказаною адресою.
Відповідач не бажає проживати в
спірній квартирі. З жовтня 2009р. не
встановив систему автономного
опалення, чинить їм перешкоди в
облаштуванні вказаної системи.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 30 січня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1 і
зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3
просять рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити їх
позовні вимоги. Зазначають, що
проживати в період з жовтня 2012р. по
квітень 2013р. в спірній квартирі вони не
могли, так як попередні роки квартиру в
зимовий період обігрівали
електроприладами, електропроводка
прийшла в непридатний стан. Суд не
звернув увагу на те, що ОСОБА_1 має нову
сім'ю та проживає зі своєю дружиною за
іншою адресою. З вересня 2009р. ОСОБА_1 в
спірній квартирі не проживає, його
особистих речей немає, що
підтверджується актом від 29.04.2013р.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, згідно
ордеру №31 від 07 лютого 1995р. ОСОБА_1 на
склад сім'ї із 3 осіб отримав
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Також у
цій квартирі зареєстровані, крім
сторін по справі, і малолітня дочка
ОСОБА_3 (а.с.10,11).

Шлюб ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвали 28.07.2005
року (а.с.12). 27.03.2010р. ОСОБА_1 зареєстрував
шлюб із ОСОБА_5 (а.с.44).

Рішенням Овруцького райсуду від
05.05.2011р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 21.06.2011р., по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про вселення, встановлення
порядку користування, усунення
перешкод у користуванні житлом,
визнання відмови у наданні згоди на
реєстрацію незаконною, зобов'язання
дати згоду на реєстрацію і провести
реєстрацію, у позові відмовлено за
безпідставністю (а.с.46-48).

Рішенням Овруцького районного суду від
21.12.2012р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 12.02.2013р., по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення та зняття з реєстрації, у
задоволенні позову відмовлено (а.с.50-51).

Конституція України у ст.47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Згідно зі ст.ст.64, ч.2 ст.65, ч.2 ст. 161 ЖК
України члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.
Особи, які вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування житловим приміщенням,
якщо при вселенні між цими особами,
наймачем та членами його сім'ї, що
проживають разом з ним, не було іншої
угоди про порядок користування
житловим приміщенням. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач і члени
його сім'ї.

Статтею 71 ЖК України передбачена
можливість збереження жилого
приміщення за відсутніми наймачами або
членами їх сімей протягом шести
місяців або протягом більш тривалого
часу при наявності конкретних
обставин... Тимчасова відсутність особи
може бути безперервною, але не повинна
перевищувати шести місяців. Початок
відліку часу відсутності визначається
від дня, коли особа залишила
приміщення. Повернення особи до
житлового приміщення, яке вона займала,
перериває строк тимчасової
відсутності. Таким чином, у разі
встановлення судом факту лише
тимчасової відсутності наймача за
місцем мешкання, строк якого не
перевищує шести місяців, підстав для
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням немає.
При цьому під тимчасовою відсутністю
розуміються такі випадки, коли особа
протягом певного часу не проживає в
жилому приміщенні, але інтересу щодо
користування ним не втрачає в силу
закону. Тимчасова відсутність повинна
нести безперервний характер. Якщо
особа повертається на місце
проживання, вважається, що
переривається і строк тимчасової
відсутності.

Право звернення до суду з позовом про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням мають
члени сім'ї (в тому числі колишні), а
також наймодавці в тому числі і
житлово-експлуатаційна організація.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про деякі
питання, що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" №2 від 12.04.1985р. у справах щодо
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, необхідно з'ясувати
причини його відсутності понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
в осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2
і ОСОБА_3 вселилися в квартиру ОСОБА_1 як
члени сім'ї наймача. Заборгованість по
комунальних платежах відсутня.
Квартплата утримується із заробітної
плати ОСОБА_1(а.с.9). Спірне житло
відключено від централізованого
теплопостачання, індивідуальне
опалення не встановлено,
електропроводка пошкоджена, тобто в
таких умовах проживати там неможливо.

Матеріалами справи доведено, що
сторони перебувають у неприязних
стосунках, що підтверджується судовими
рішеннями, актами (а.с106-107), заявою до
Овруцького РВ УМВС України в
Житомирській області (а.с.105),
постановами про відмову в порушенні
кримінальної справи (а.с.109-113), листами
РВ УМВС України (а.с.110,114-115).

Законодавство не містить переліку
підстав, які вважаються поважними
причинами відсутності за місцем
мешкання понад шість місяців, і за
наявністю яких особа не може бути
визнана такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.
Поважність причин відсутності особи за
місцем мешкання, визначаються судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням обставин справи. При цьому,
встановлення причин відсутності понад
встановленні законом строки має
відбуватися тільки після встановлення
факту відсутності відповідача в
зазначені строки.

На підставі наведеного суд правильно
визнав, що позовні вимоги ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 є безпідставними.

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції
не оскаржує.

Судове рішення відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Овруцького райсуду
Житомирської області від 30 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: