У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за
договором позики, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 14 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 18 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним
позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08
серпня 2008 року на підставі нотаріально
посвідченого договору позики надала
ОСОБА_5 у борг грошові кошти у сумі
83 394 доларів США зі строком
повернення коштів до 07 листопада
2008 року.

Відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав і, не бажаючи
повертати борг, у квітні 2008 року та у
березні 2011 року звертався до суду з
позовами про визнання недійсним
договору позики. Однак рішеннями
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 30 грудня
2009 року та від 04 квітня 2012 року в
задоволенні позовів було відмовлено.

Враховуючи вказане, позивачка просила
стягнути на її користь з ОСОБА_5 суму
боргу у розмірі 666 318 грн 60 коп., що
еквівалентно 83 394 доларів США.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 14
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 18 грудня 2013
року, у задоволенні позову було
відмовлено у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 14
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.П. Касьян О.В. Кафідова