Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"05" березня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді
ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретаря
ДУДИНСЬКА З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Брюховицької селищної ради про
визнання неправомірним та скасування
рішення виконавчого комітету, визнання
частково недійсним та скасування
Державного акту на право приватної
власності на землю, визнання права
спільної часткової власності на
земельну ділянку,

в с т а
н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 21.12.2012р.
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4,
Брюховицької селищної ради про
визнання неправомірним та скасування
рішення виконавчого комітету
Брюховицької селищної ради від 13.05.1999р.
за №116, визнання недійсним та
скасування Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 серія ЛВ №,
виданий Брюховицькою селищною радою
07.12.1999 року на ім'я ОСОБА_4, визначити
частки в праві власності на земельну
ділянку пропорційно часткам осіб у
праві власності на квартиру.

В обґрунтування позову покликаються на
те, що 13.05.1999р. рішенням виконавчого
комітету Брюховицької селищної ради за
№116 ОСОБА_4 передано у приватну
власність земельну ділянку площею
0,0676га для будівництва та
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1. На підставі цього рішення
ОСОБА_4 видано Державний акт на право
приватної власності на землю. Вважають
що рішення та Державний акт видано з
порушенням чинного законодавства і
підлягають скасуванню оскільки
співвласниками квартири АДРЕСА_1 на
підставі Свідоцтва про право власності
від 10.03.1994р. крім ОСОБА_4 буди ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Однак про
наявність співвласників квартири у цих
документах нічого не сказано, їх права
та інтереси не враховані. Брюховицькій
селищній раді про співвласників
квартири було відомо, оскільки нею
приймалося рішення про приватизацію
квартири, оформлялося та реєструвалося
Свідоцтво про право власності на
квартиру.

Про звернення відповідачки із заявою
про передачу їй у власність земельної
ділянки, прийняте селищною радою
рішення та Державний акт, а відтак
порушення їх права позивачам стало
відомо в лютому 2009р. Після цього в 2011р,
2012р. вони зверталися до суду для
вирішення питання про визначення
розміру часток співвласників квартири,
визнання недійсним та скасування
Державного акту, з аналогічним цьому
позовом в порядку КАСУ, однак у
відкритті провадження їм було
відмовлено. Вважають, що позовну
давність вони пропустили з поважних
причин і просять суд її поновити.

В ході розгляду справи позивачі
уточнили свої вимоги, просять визнати
неправомірним та скасувати рішення
виконавчого комітету Брюховицької
селищної ради від 13 травня 1999 року № 116.
Визнати частково недійсним та
скасувати Державний акт на право
приватної власності на землю серія ЛВ
№, виданий ОСОБА_4 Брюховицькою
селищною радою 07.12.1999 року та
зареєстрований за №2375, в частині
передачі їй у приватні власність
земельної ділянки площею 0,0676га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.
Визнати право спільної часткової
власності на земельну ділянку площею
0,0676га для обслуговування житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1 відповідно
до розміру часток співвласників
квартири.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, їх представник ОСОБА_8
позовні вимоги, з врахуванням поданих
уточнень, письмових пояснень до
позовної заяви підтримали повністю.
Просять позов задовольнити.

Представник Брюховицької селищної
ради Кубай Т.Є. в судовому засіданні
проти заявленого позову заперечив,
пояснив, що оскаржуване рішення
прийнято в межах компетенції
Брюховицької селищної ради, на
підставі заяви ОСОБА_4, позов є
неналежно обґрунтованим, поданий з
пропуском позовної давності. Просить у
позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_4
ОСОБА_10 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечила,
зіславшись на відсутність правових
підстав задоволення позову та поважних
причин пропуску позовної давності.
Просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення позивачів,
представників сторін, дослідивши
подані докази, з'ясувавши дійсні
обставини справи, суд дійшов висновку
про задоволення позову з таких мотивів.

Судом встановлено, що одноповерховий
житловий будинок АДРЕСА_1 перебував на
балансі Брюховицької селищної ради.
Знятий з балансу ухвалою 5-ї сесії 5
скликання Брюховицької селищної ради
№118 від 26.10.2006р. Цей будинок є
трьохквартирним. Площа земельної
ділянки, на якій він розташований,
становила 2640,7кв.м, що стверджується
технічним паспортом садибної ділянки
за 1971р.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відповідачка ОСОБА_4, ОСОБА_1, який
померІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі свідоцтва про
право власності на квартиру, виданого
Брюховицькою селищною радою 10.03.1994р. за
№67, стали співвласниками квартири
АДРЕСА_1

12.05.1999р. ОСОБА_4 звернулася до голови
Брюховицької селищної ради із заявою
про передачу їй безкоштовно у приватну
власність для обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1, який
належить їй на праві особистої
власності згідно реєстраційного
свідоцтва 10.03.1994р. за №67, земельну
ділянку площею 676кв.м. На підставі цієї
заяви було прийнято рішення
виконавчого комітету Брюховицької
селищної ради від 13 травня 1999 року № 116
«Про передачу у приватну власність
ОСОБА_4 земельної ділянки пл.0,0676га».
Згідно цього рішення ОСОБА_4 передано
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку площею 0,0676га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4
видано Державний акт на право
приватної власності на вказану
земельну ділянку площею 0,0676га для
обслуговування житлового будинку. До
цього державного акту на підставі
рішення виконавчого комітету
Брюховицької селищної ради від17.05.1995р.
№209 включено і земельну ділянку для
ведення особистого підсобного
господарства площею 0,0551га, яка не є
предметом спору.

Отже, на час передачі відповідачці
ОСОБА_4 в межах закріпленої за будинком
АДРЕСА_1 у власність земельної ділянки
площею 0,0676га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель АДРЕСА_1
багатоквартирний будинок з
прибудинковою територією перебував на
балансі селищної ради, відповідачка
буда одним із співвласників кватири
АДРЕСА_1

Відповідно абрису земельної ділянки
квартира АДРЕСА_1, співвласниками якої
є позивачі та відповідачка, розміщена в
межах спірної земельної ділянки.
Відтак вхід у квартиру знаходиться на
належній ОСОБА_4 земельній ділянці.

Згідно опису меж земельної ділянки
ОСОБА_4 в Державному акті, ділянка межує
з земельними ділянками двох інших
власників квартир у цьому будинку -
ОСОБА_12, ОСОБА_13, та вулицями. Вільної
ділянки, яка б лишилася за будинком,
немає. Можливості отримати земельну
ділянку для обслуговування належної їм
на праві власності частини квартири
позивачі не мають.

Законодавством передбачено, що
співвласники приватизованої квартири
в багатоквартирному будинку мають
рівні права на користування
прибудинковою територією.

Відповідно до ч.2,5 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», в редакції на момент
прийняття оскаржуваного рішення,
власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.
Користування закріпленою за
приватизованим будинком прибудинковою
територією здійснюється в порядку і на
умовах, передбачених Земельним
кодексом України.

Згідно ст.6 Земельного кодексу України
1990р. в редакції на 1999р. громадяни
України мають право на одержання у
власність земельних ділянок для:
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка);

Передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться місцевими Радами
народних депутатів відповідно до їх
компетенції за плату або безплатно.

Безплатно земельні ділянки
передаються у власність громадян для:
будівництва та обслуговування будинку
і господарських будівель (присадибна
ділянка), в тому числі земельні ділянки,
що були раніше надані у встановленому
порядку громадянам для цієї мети, у
межах граничного розміру, визначеного
статтею 67 цього Кодексу;

Відповідно ст.17 Земельного кодексу
України 1990р. в редакції на 1999р. передача
у власність земельної ділянки, що була
раніше надана громадянину, провадиться
сільськими, селищними, міськими Радами
народних депутатів за місцем
розташування цієї ділянки для:

будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва,
дачного і гаражного будівництва у
розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього
Кодексу. Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Ради народних депутатів розглядають у
місячний строк зазначені заяви і
матеріали та приймають відповідні
рішення.

Передача у власність громадян
земельних ділянок, що перебувають у
власності або користуванні інших
громадян чи юридичних осіб,
провадиться місцевими Радами народних
депутатів після вилучення (викупу) їх у
порядку, встановленому статтями 31 і 32
цього Кодексу.

За ст.30 Земельного кодексу України 1990р.
в редакції на 1999р. при переході права
власності на будівлю і споруду разом з
цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення

При переході права власності громадян
на жилий будинок і господарські
будівлі та споруди до кількох
власників, а також при переході права
власності на частину будинку в разі
неможливості поділу земельної ділянки
між власниками без шкоди для її
раціонального використання земельна
ділянка переходить у спільне
користування власників цих об'єктів.

За ст.42 цього Кодексу громадяни, яким
жилий будинок, господарські будівлі та
споруди і земельна ділянка належать на
праві спільної сумісної власності,
використовують і розпоряджаються
земельною ділянкою спільно.

В оскаржуваному рішення виконавчого
комітету Брюховицької селищної ради
вказано, що воно прийнято на виконання
декрету КМ України від 26.12.1992р. №15-92 та
заяви ОСОБА_4

Однак декретом КМ України №15-92 від
26.12.1992р. не передбачено право передачі
земельної ділянки у приватну власність
лише одному із співвласників квартири.

Відповідно до діючого на той час
Порядку передачі земельних ділянок у
приватну власність громадянам України,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 15.02.1993 N 10, у приватну власність,
згідно з Декретом Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 року N 15-92 "Про
приватизацію земельних ділянок",
громадянам України передаються
безплатно земельні ділянки, надані їм
для ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, індивідуального
дачного і гаражного будівництва.
Зазначені земельні ділянки
передаються безплатно у приватну
власність на підставі матеріалів, що
підтверджують їх розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради
народних депутатів перевіряють
обгрунтованість заяв громадян та
матеріалів у місячний строк і
приймають відповідне рішення.

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 16.04.2004р. «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» вказано, що при приватизації
громадянами одно- або
багатоквартирного будинку державного
житлового фонду порядок користування
закріпленою за ним прибудинковою
територією згідно з пунктом 5 статті 10
Закону від 19 червня 1992 р. N 2482-XII "Про
приватизацію державного житлового
фонду" здійснюється в порядку та на
умовах, передбачених частиною третьою
статті 42 ЗК, якою встановлено, що
порядок використання земельних
ділянок, де розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками. Якщо в жилому будинку
приватизовано частину квартир, питання
про користування прибудинковою
територією вирішується відповідно до
положень частини третьої статті 88 ЗК,
тобто шляхом отримання в користування
її частини, що відповідає частці
приватизованих квартир та інших
приміщень у вартості будинку і споруд.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд вважає, що виконкомом Брюховицької
селищної ради при прийнятті рішення
від 13 травня 1999 року № 116 «Про передачу
у приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки пл.0,0676га» вказані вище правові
норми дотримані не були. Внаслідок
цього було порушено права та інтереси
позивачів - як співвласників квартири,
на отримання безкоштовно у приватну
власність земельної ділянки, на котрій
розташована належне їм жиле
приміщення.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.393
ЦК України, оскаржуване рішення
виконавчого комітету Брюховицької
селищної ради від 13 травня 1999 року № 116
суд визнає незаконним та скасовує його.

У зв'язку із визнанням незаконним та
скасуванням рішення виконавчого
комітету Брюховицької селищної ради
від 13 травня 1999 року № 116 підлягає
визнанню недійсним і виданий на
підставі цього рішення Брюховицькою
селищною радою 07.12.1999 року та
зареєстрований за №2375 Державний акт на
право приватної власності на землю
серія ЛВ № на ім'я ОСОБА_4 в
частині права власності ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,0676га для
обслуговування житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1.

В цій частині вимог позв є підставним
та підлягає задоволенню. При цьому суд
вважає, що позовну давність позивачі
пропустили з поважних причин, оскільки,
як вказано ними, про порушення свого
права вони довідалися лише в 2009. Дані
обставини відповідачами не
спростовані. Встановлено також, що в
січні 2011р. вони зверталися до суду з
позовними вимогами, серед яких була і
вимога про визнання недійсним та
скасування Державного акту. Однак
рішення з цього приводу прийнято не
було. У своїх поясненнях позивачі
зазначають, що їм було роз'яснено про
необхідність звернення з такою вимогою
в порядку КАСУ. В 2012р. позивачі в
порядку КАСУ подали позов про визнання
протиправним рішення виконавчого
комітету Брюховицької селищної ради
№116 від 13.05.1999р. та Державного акту на
право власності на землю від 07.12.1999р.
Однак ухвалою від 21.06.2012р. у відкритті
провадження їм відмовлено, роз'яснено
право звернення з таким позовом в
порядку цивільного судочинства. Ці
обставини дають суду підставу зробити
висновок про поважність причин
пропуску позовної давності. Право
позивачів порушено та підлягає
захисту.

Позивачі також заявляють вимогу про
визнання в судовому порядку за ними
права спільної часткової власності на
земельну ділянку площею 0,0676га для
обслуговування житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 відповідно до розміру
їх часток у праві власності на квартиру
за вказаною адресою, визначених
рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 12.04.2012р. Однак така
вимога задоволенню не підлягає,
оскільки у зв'язку із визнанням
незаконним та скасуванням рішення
виконавчого комітету Брюховицької
селищної ради від 13 травня 1999 року № 116
та визнанням недійсним Державного акту
в частині спірної земельної ділянки ця
земельна ділянка повертається у
власність територіальної громади
смт.Брюховичі, в компетенції якої
прийняття рішення про передачу її у
приватну власність громадян.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд робить висновок, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення «Про передачу у приватну
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
пл.0,0676га».

Визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю
серія ЛВ №, виданий ОСОБА_14
Брюховицькою селищною радою 07.12.1999 року
та зареєстрований за №2375, в частині
права власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,0676га для
обслуговування житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог про
визнання права спільної часткової
власності на земельну ділянку площею
0,0676га для обслуговування житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1
107грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
доход держави 243грн.60коп. судового
збору.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська