АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/705/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/801/14
Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р.
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Зіньківського
виробничого управління житлового
комунального господарства

на рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 20 січня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Зіньківського виробничого управління
житлового комунального господарства,
міського комунального підприємства
"Зіньківський комунгосп", Зіньківської
міської ради Полтавської області про
стягнення нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року до Зіньківського
районного суду Полтавської області
звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою
до Зіньківського виробничого
управління житлового комунального
господарства (далі ВУЖКГ), Міського
комунального підприємства (далі МКП)
"Зіньківський комунгосп", Зіньківської
міської ради Полтавської області про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

У позовній заяві вказала, що працювала
на посаді головного бухгалтера в
Зіньківському ВУЖКГ. 05 червня 2012 року
відповідно до наказу №25-к по
Зіньківському ВУЖКГ була звільнена із
займаної посади на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України. На день звільнення з
роботи Зіньківське ВУЖКГ нарахувало їй
заробітну плату в сумі 14685,60 грн.
Відповідно до поданої нею заяви із
заборгованої їй суми було утримано 539,00
грн. за комунальні послуги, а 1996,00 грн.
було виплачено позивачу Зіньківським
ВУЖКГ через банк. Позивач вказує, що на
даний час заборгованість по
нарахованій заробітній платі складає
12150,60 грн. Крім того, за час роботи в
Зіньківському ВУЖКГ їй невірно
нараховували заробітну плату.

Також позивачка вказала, що 20 квітня 2012
року Зіньківським ВУЖКГ та МКП
"Зіньківський комунгосп" укладено
договір про спільну діяльність. З
травня 2012 року Зіньківським ВУЖКГ та
МКП "Зіньківський комунгосп" укладено
договір про зміну сторони у
зобов'язанні. Заміну сторони у
зобов'язанні здійснено шляхом заміни
Зіньківського ВУЖКГ на МКП
"Зіньківський комунгосп" по договорах
про надання комунальних послуг
населенню по водопостачанню та
водовідведенню. Відповідно до договору
кошти, які сплачувались споживачами за
надані комунальні послуги, в тому числі
до укладення вказаних договорів,
почали перераховуватись на рахунок МКП
"Зіньківський комунгосп". Зіньківське
ВУЖКГ було повністю позбавлене всіх
доходів, за ним же виконувані роботи,
надані житлово-комунальні послуги,
працівники, які виконували цю роботу,
позбавлені винагороди за працю.

Позивачка вважає, що цими діями
службових осіб Зіньківське ВУЖКГ
умисно штучно було поставлене в
скрутне фінансове становище, внаслідок
чого воно й не виплачувало їй заробітну
плату та не розрахувалось з нею
своєчасно при звільненні. Тому
позивачка, ОСОБА_1 вказує, що
відповідачем у даній справі має бути не
тільки Зіньківське ВУЖКГ, а й МКП
"Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради.

Згідно позовної заяви про збільшення
позовних вимог вказано, що станом на 16
вересня 2013 року затримка виплат
належних сум при звільненні становить
323 робочих дні, середній заробіток
становить 223,18 грн. Остаточно ОСОБА_1
просила стягнути з Зіньківського
виробничого управління житлового
комунального господарства, Міського
комунального підприємства
"Зіньківський комунгосп", Зіньківської
міської ради Полтавської області
солідарно на її користь 124 819, 20 грн., з
них: нарахована, але невиплачена
заробітна плата в сумі 12150, 60 грн.,
донарахована грошова компенсація за
невикористані щорічні відпустки у сумі
16480, 70 грн., донарахована заробітна
плата в сумі 24100, 76 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні з 6 червня 2012 року по 16
вересня 2013 року, складає 72087,14 грн. Також
просила стягнути з відповідачів на її
користь судові витрати та допустити
негайне виконання рішення в частині
стягнення заробітної плати за один
місяць.

До закінчення з'ясування обставин у
справі у суді першої інстанції
представник позивача уточнив вимоги
просив стягнути заборгованість станом
на 20 січня 2014 року ( на день
постановлення рішення суду).

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 20 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до Зіньківського
виробничого управління житлового
комунального господарства, Міського
комунального підприємства
"Зіньківський комунгосп", Зіньківської
міської ради Полтавської області про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні - задоволено
частково.

Стягнуто із Зіньківського виробничого
управління житлово-комунального
господарства на користь ОСОБА_1
нараховану, але не виплачену заробітну
плату в сумі 17 166 гривень 29 копійок.

Стягнуто із Зіньківського виробничого
управління житлово-комунального
господарства на користь ОСОБА_1
середній заробіток за період затримки
розрахунку при звільнені - 31 920 гривень
90 копійок.

Допущено негайне виконання рішення
суду про стягнення із Зіньківського
виробничого управління
житлово-комунального господарства на
користь ОСОБА_1 в частині виплати
середнього заробітку за 1 місяць.

Стягнуто із Зіньківського виробничого
управління житлово-комунального
господарства на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Із рішеннями суду не погодився
представник позивача ОСОБА_2, який
подав апеляційну скаргу на вказане
рішення, у якій просить його скасувати
та ухвалити нове, яким стягнути з
Зіньківського ВУЖКГ, МКП «Зіньківський
комунгосп», Зіньківської міської ради
Полтавської області солідарно на її
користь 128 000, 42 грн., з яких: нараховані,
але не виплачені грошові кошти - 11850, 60
грн; недонарахована заробітна плата -
17166, 29 грн., недонарахована компенсація
за невикористані відпустки - 5330, 43 грн.,
недонарахована вихідна допомога - 1929, 12
грн., середній заробіток за період
затримки розрахунку при звільненні по
день ухвалення рішення, яке станом на
20.01.2014 року складає 91726, 98 грн.; допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення заробітної плати за
один місяць в сумі 4463, 52 грн. Як підставу
для скасування рішення місцевого суду
ОСОБА_1 зазначає прийняття його із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

У своїй апеляційній скарзі Зіньківське
ВУЖКГ вважає рішення місцевого суду
таким, що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення місцевого суду
змінити, позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково, стягнувши із
Зіньківського ВУЖКГ суму
заборгованості перед ОСОБА_1 по
остаточному розрахунку при звільненні
в розмірі 31920, 90 грн., в інших позовних
вимогах відмовити в повному обсязі.

У запереченнях на апеляційну скаргу
Зіньківська міська рада проти
апеляційної скарги представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечує у повному
обсязі.

У своїх запереченнях на апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 МКП
«Зіньківський комунгосп» Зіньківської
міської ради Полтавської просив у
задоволенні її позовних вимог відносно
МПК «Зіньківський комунгосп»
відмовити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги
Зіньківського виробничого УЖКГ,
представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2
просив рішення Зіньківського
районного суду Полтавської області від
20 січня 2014 року змінити, позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю, стягнути
з Зіньківського ВУЖКГ, МКП
«Зіньківський комунгосп»,
Зіньківської міської ради Полтавської
області солідарно на користь ОСОБА_1 134
252, 77 грн., з них: не виплачені грошові
кошти - 11850, 60 грн; недонарахована
заробітна плата - 17166, 29 грн.,
недонарахована компенсація за
невикористані відпустки - 5330, 43 грн.,
недонарахована вихідна допомога - 1929, 12
грн., середній заробіток за період
затримки розрахунку при звільненні по
день ухвалення рішення, яке станом на
26.02.2014 року складає 97976, 02 грн.; допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення заробітної плати за
один місяць.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційних скарг, приходить до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга Зіньківського ВУЖКГ
не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України,
підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку і ухвалення
нового або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 20 грудня 2011 року
рішенням тринадцятої (позачергової)
сесії шостого скликання Зіньківської
міської ради було утворено міське
комунальне підприємство
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради.

6 червня 2012 року рішенням двадцятої
(позачергової) сесії шостого скликання
на баланс МКІІ „Зіньківський
комунгосп" Зіньківської міської ради
на праві господарського відання було
передано окремо визначене майно, що є
власністю територіальної громади
Зіньківської міської ради. Майно
Зіньківського ВУЖКГ залишилося в його
власності. МКП „Зіньківський
комунгосп " Зіньківської міської ради
не являється правонаступником
Зіньківського ВУЖКГ, а є самостійною
юридичною особою, наділеною майном і
повноваженнями.

При створенні МКП „Зіньківський
комунгосп" Зіньківської міської ради
та формування його майна передаточний
баланс між Зіньківським ВУЖКГ та МКП
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради не складався. МКП
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради не приймав і у будь-який
спосіб не оформлював прийняття на себе
зобов'язань Зіньківського ВУЖКГ перед
його працівниками.

20 квітня 2012 року Зіньківським ВУЖКГ та
МКП „Зіньківський комунгосп"
Зіньківської міської ради укладено
договір про спільну діяльність. Згідно
п.2.2 даного Договору, спільна
діяльність Сторін здійснюватиметься
відповідно до узгодженого комплексу
заходів, які визначають склад, строки,
етапи і умови проведення спільної
діяльності. Згідно п.2.7 Сторони
зобов'язуються забезпечувати один
одному, у разі необхідності, проведення
попередньої оплати за енергоносії (на
підставі укладених Сторонами
відповідних договорів з їх
постачальниками) проведення робіт,
надання інших видів послуг і робіт з
метою виконання цілей даного договору
в необхідних розмірах. Договором про
спільну діяльність не передбачено
виплату заробітної плати МКП
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради працівникам
Зіньківського ВУЖКГ.

З метою оплати рахунків
фінансово-господарської діяльності
Зіньківського ВУЖКГ 03 травня 2012 року
між Зіньківським ВУЖКГ та МКІІ
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради укладено договір про
заміну сторони у зобов'язанні.

На підставі рішення районної комісії з
питань техногенно-екологічної безпеки
та надзвичайних ситуацій Зіньківської
районної державної адміністрації від 25
травня 2012 року та рішення виконавчого
комітету Зіньківської міської ради №
148 від 28 травня 2012 року були погоджені
укладені між Зіньківським ВУЖКГ та МКП
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради договори оренди, про
надання послуг та про заміну сторони у
зобов'язанні міським комунальним
підприємством „Зіньківський
комунгосп" Зіньківської міської ради, в
період з 11 травня 2012 року по 27 серпня 2012
року проведені відповідні перерахунки
за сплату поточних рахунків
направлених для безперебійної подачі
послуг для споживачів.

Згідно рішення двадцятої
(позачергової) сесії шостого скликання
Зіньківської міської ради від 05 червня
2012 року МКП „Зіньківський комунгосп"
Зіньківської міської ради визначено
виконавцем житлово-комунальних послуг
у житловому фонді комунальної
власності територіальної громади
Зіньківської міської ради суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг які можуть забезпечити
виконання обов'язків, визначених у
частині другій статті 21 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги". Щодо
Зіньківського ВУЖКГ прийнято рішення
про його ліквідацію.

На протязі червня-серпня 2012 року
працівники Зіньківського ВУЖКГ були
звільнені і прийняті на роботу в МКП
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради.

Статтею 21 Кодексу законів України про
працю визначено, що трудовий договір є
угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Статтею 1 Закону України „Про оплату
праці" визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 13 від 24.12.1999
року "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці ", де
вказано, що судам необхідно
враховувати, що згідно зі ст.21 КЗпП
належним відповідачем у справі за
позовом про оплату праці є та юридична
особа (підприємство, установа,
організація), з якою позивачем укладено
трудовий договір. Відповідно до п.16
Статуту Зіньківського виробничого
управління житлово-комунального
господарства Зіньківської міської
ради зареєстрованого розпорядженням
голови районної державної
адміністрації від 20.07.2001 року № 222, де
вказано, що начальник ВУЖКГ призначає і
звільняє робочих і службовців, а також
подає пропозиції виконкому міської
ради народних депутатів про
призначення/звільнення головного
інженера, заступника начальника,
головного бухгалтера, провідного
економіста. Тобто належним
відповідачем згідно вищенаведеного
являється Зіньківське ВУЖКГ.

Враховуючи, що МКП „Зіньківський
комунгосп" Зіньківської міської ради
та Зіньківська міська рада не
являються правонаступниками
Зіньківського ВУЖКГ і між ними не було
укладено ніяких додаткових угод щодо
виплати заробітної плати працівникам
Зіньківського ВУЖКГ, тому МКП
„Зіньківський комунгосп" Зіньківської
міської ради та Зіньківська міська
рада вірно визнані місцевим судом
неналежними відповідачами по справі і
у задоволенні позову ОСОБА_1 до цих осіб
було правильно відмовлено, а доводи
апеляційної скарги представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не ставлять під сумнів
правильність рішення суду у цій
частині.

Судом першої інстанції також
встановлено, що відповідно до копії
трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої
22.09.1989 року, запис №21 ОСОБА_1 наказом №15
від 15.05.2006 року прийнято на посаду
бухгалтера Зіньківського виробничого
управління житлово-комунального
господарства. 23.02.2011 року переведена на
роботу в.о. головного бухгалтера. 05.04.2011
року призначена на посаду головного
бухгалтера.

05 червня 2012 року вона була звільнена з
роботи в зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці,
згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, наказом
№25-к від 05.06.2012 року.

На основі довідки №343 від 05.06.2012 року
виданої Зіньківським виробничим
управлінням житлово-комунального
господарства вказано, що борг по
заробітній платі станом на 05.06.2012 року
становить 14 685,60 грн. Середньоденна
заробітна плата на дату звільнення
ОСОБА_1 складала 233,18 грн.

Відповідно до висновку
судово-економічної експертизи №8936 від
16.12.2013 року вказано, що за період з 23.02.2011
по 05.06.2012 мало місце недонарахування
ОСОБА_1 Зіньківським ВУЖКГ заробітної
плати. За період з 23.02.2011 по 05.06.2012
Зіньківським ВУЖКГ ОСОБА_1 на посаді
головного бухгалтера недонараховано
заробітної плати на загальну суму -
17166,29 грн. (сімнадцять тисяч сто
шістдесят шість гривень 29 коп.). Ціна
позову, яка вказана в заяві ОСОБА_1 про
збільшення позовних вимог від 09.09.2013 не
відповідає сумі заборгованості по
остаточному розрахунку при звільненні.
Загальна сума заборгованості перед
ОСОБА_1 по остаточному розрахунку при
звільненні складає - 31920,90 грн. (тридцять
одну тисячу дев'ятсот двадцять гривень
90 коп.), де: 12150,60 грн. - нараховані, але не
виплачені грошові кошти; 13894,42 грн.-
недонарахована заробітна плата; 4314, 45
грн. - недонарахована компенсація за
невикористані відпустки; 1561, 43грн. -
недонарахована вихідна допомога.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП під час
звільнення працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові під час
звільнення, власник або уповноважений
ним орган повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП встановлено, що в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. Непроведення розрахунку з
працівником у день звільнення або, якщо
в цей день він не був на роботі,
наступного дня після його звернення з
вимогою про розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі
перебіг тримісячного строку звернення
до суду (ст. 225 КЗпП) починається з
наступного дня після проведення
зазначених виплат незалежно від
тривалості затримки розрахунку (п. 25
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 р. № 13 "Про
практику за стосування судами
законодавства про оплату праці").

Крім того, у Постанові Верховного Суду
України від 3 липня 2013 року справа №
6-64цс 13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, а суди
зобов'язані привести судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України, викладена правова
позиція, відповідно до якої, за
положеннями ст. 117 КЗпП України
обов'язковою умовою для покладення на
підприємство відповідальності за
невиплату належних працівникові сум
при звільненні є наявність вини
підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку про те, що відсутність
фінансово-господарської діяльності
або коштів у роботодавця не виключає
його вини в невиплаті належних
звільненому працівникові коштів та не
звільняє роботодавця від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України.

Посилання Зіньківського ВУЖКГ на ту
обставину, що позивачем було допущено
вчинення дії та бездіяльності, які
призвели до нанесення матеріальних
збитків підприємству не може бути
підставою для відмови у застосуванні
положень ст. 117 КЗпП України, а сам факт
перебування її на посаді в.о. головного
бухгалтера, не звільняє підприємство
від обов'язку проведення із нею
розрахунку при звільненні, який не
проведений до цього часу.

Разом з тим, як встановлено судом та не
заперечується сторонами, із позивачкою
не було проведено розрахунок також по
виплатах, щодо розміру яких спір
відсутній.

Колегія суддів звертає також увагу на
правову позицію викладену у Постанові
Верховного Суду України від 27 березня
2013 року справа № 6-15цс13, відповідно до
якої обов'язок роботодавця щодо
виплати середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
настає за умови невиплати з його вини
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП
України, при цьому визначальними є такі
юридично значимі обставини, як
невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Отже, доводи апелянта Зіньківського
ВУЖКГ щодо відсутності підстав для
застосування положень ст. 117 КЗпП
України є безпідставним, а доводи
апелянта ОСОБА_2 щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку з часу звільнення по 20 січня
2014 року є обґрунтованими.

Відповідно до підпункту „л", п.1
„Порядку обчислення середньої
заробітної плати", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08 лютого 1995 року із змінами, цей
порядок застосовується і при
обчисленні середнього заробітку у
випадку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КЗпП
України. Пунктом 5 Порядку передбачено,
що нарахування виплат у всіх випадках
збереження середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної (годинної) заробітної
плати.

Враховуючи, що наявними у справі
доказами був доведений факт порушення
строків проведення розрахунку з
працівником ОСОБА_1, із Зіньківського
ВУЖКГ слід стягнути на користь
позивачки середній заробіток за час
затримки розрахунку станом на 20 січня
2014 року, виходячи із розрахунку: 411
робочих днів тривалість затримки із
розрахунком, 223, 18 грн. середньоденна
заробітна плата (411х223,18=91 726, 98 ).

Крім того, частково задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції невірно визначив складові та
суми заборгованості по остаточному
розрахунку при звільненні, що
підлягають стягненню на користь
позивачки.

Так, згідно висновку
судово-економічної експертизи №8936 від
16.12.2013 року ціна позову, яка вказана в
заяві ОСОБА_1 про збільшення позовних
вимог від 09.09.2013 не відповідає сумі
заборгованості по остаточному
розрахунку при звільненні. Загальна
сума заборгованості перед ОСОБА_1 по
остаточному розрахунку при звільненні
складає - 31920,90 грн. (тридцять одну
тисячу дев'ятсот двадцять гривень 90
коп.), де: 12150,60 грн. - нараховані, але не
виплачені грошові кошти; 13894,42 грн.- не
донарахована заробітна плата; 4314, 45 грн.
- не донарахована компенсація за
невикористані відпустки; 1561, 43грн. - не
донарахована вихідна допомога.

Висновок експертизи не суперечить
іншим доказам у справі,
підтверджується документами по справі
наданими позивачем і відповідачами.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначено,
що у грудні 2013 року Зіньківським ВУЖКГ
їй було виплачено 300 грн. нарахованої
заробітної плати, а тому розмір
заборгованості по нарахованій
заробітній платі просила зменшити до
11850,60 грн. (12150, 60 - 300).

Таким чином, виходячи з розміру
заборгованості відповідача перед
ОСОБА_1, встановленого висновком
експертизи, з урахуванням заявлених
нею вимог, на користь позивачки
підлягає стягненню 11850, 60 грн.
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати; 13894,42 грн.
недонарахованої заробітної плати; 4314, 45
грн. недонарахованої компенсації за
невикористані відпустки; 1561, 43 грн.
недонарахованої вихідної допомоги та
91726, 98 грн. середнього заробітку за
період затримки розрахунку при
звільненні, а всього 123 347, 88 грн.

Отже, рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 20 січня 2014
року щодо стягнення з Зіньківського
ВУЖКГ на користь ОСОБА_1 невиплачених
сум при звільненні та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
слід скасувати та ухвалити у цій
частині нове, яким стягнути з
Зіньківського ВУЖКГ на користь ОСОБА_1:
11850, 60 грн. нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати; 13894,42 грн.
недонарахованої заробітної плати; 4314, 45
грн. недонарахованої компенсації за
невикористані відпустки; 1561, 43 грн.
недонарахованої вихідної допомоги та
91726, 98 грн. середнього заробітку за
період затримки розрахунку при
звільненні, а всього 123 347, 88 грн.

Окрім того, відповідно до положень ст. 88
ЦПК України з Зіньківського ВУЖКГ на
користь держави підлягає стягненню
судовий збір пропорційно до
задоволених позовних вимог (один
відсоток від стягнутої суми) у розмірі
1233, 47 грн. (1 % від суми задоволених
вимог), від сплати якого звільнена
позивач при подачі позовної заяви.

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Також з Зіньківського ВУЖКГ на користь
держави слід стягнути 371, 30 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції, пропорційно
задоволених вимог у суді апеляційної
інстанції (74 260, 69 сума на яку задоволено
апеляційну скаргу,1 % від суми /2 = 371, 30),
від сплати якого звільнена позивач при
подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу Зіньківського
виробничого управління житлового
комунального господарства - відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 20 січня 2014 року
щодо стягнення з Зіньківського
виробничого управління житлового
комунального господарства на користь
ОСОБА_1 невиплачених сум при звільненні
та середнього заробітку за час
затримки розрахунку скасувати та
ухвалити у цій частині нове.

Стягнути з Зіньківського виробничого
управління житлового комунального
господарства на користь ОСОБА_1 11850 грн.
60 коп. нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати; 13894 грн.42 коп.
недонарахованої заробітної плати; 4314
грн. 45 коп. недонарахованої компенсації
за невикористані відпустки; 1561грн. 43
коп. недонарахованої вихідної допомоги
та 91726 грн. 98 коп. середнього заробітку
за період затримки розрахунку при
звільненні, а всього 123 347 грн. 88 коп.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 20 січня 2014 року
- змінити в частині суми стягнутого з
Зіньківського виробничого управління
житлового комунального господарства
на користь держави судового збору,
стягнувши судовий збір у розмірі 1233
грн. 47 коп.

Cтягнути з Зіньківського виробничого
управління житлового комунального
господарства на користь держави 371 грн.
30 коп. судового збору за розгляд справи
в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль