АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1979/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Омелюх В. М. Доповідач - Слоквенко
Г.П. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження 22-ц/774/1979/14
Головуюча в 1 інстанції - Омелюх В.М.

Справа № 921/522/13
Доповідач - Слоквенко Г.П.

Категорія - 27

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого - судді
Слоквенка Г.П.,

суддів - Максюти
Ж.І., Кочкової Н.О.,

при секретарі -
Пантелеєвій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк» на
рішення Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 10 жовтня 2006 року
між банком та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №DNH4KP80381590 в сумі 1883
гривень 70 копійок зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25.08%
на рік на суму залишку заборгованості.

Оскільки ОСОБА_2 не виконує
зобов»язання за кредитним договором,
то станом на 19 липня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 28784 гривень 76
копійок, яку банк просив стягнути з
нього( а.с. 2-3).

Рішенням Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі ( а.с. 77-79).

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, ставить питання про
скасування рішення суду та просить
ухвалити нове рішення яким
задовольнити позов в повному обсязі (
а.с. 85-89).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, 10 червня 2006 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк» (а.с.19-23), як позикодавцем,
та відповідачем, як позичальником, був
укладений кредитний договір №DNH4KP80381590,
за яким останній отримав строком на 18
місяців кредит в сумі 1883,70 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 10 грудня
2007 року (а.с.6-7). Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана ним заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам
(«Розстрочка»)(«Стандарт») складає між
ним і Банком Договір, про що свідчить
підпис відповідача у заяві. (а.с. 12-20).

У в зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо
своєчасного повернення кредиту і
сплати процентів, станом на 31 січня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 26057,24 грн., у тому числі
заборгованість по кредиту - 4936,12 грн.,
заборгованість по відсоткам - 19404,11 грн.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн. і
штраф (відсоткова складова) - 1217,01 грн.,
що підтверджується розрахунком (а.с.
5-11).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд 1 інстанції виходив із того,
що позивачем пропущено строк позовної
давності звернення до суду для захисту
свого порушеного права, а
представником відповідача подано
письмову заяву про застосування спливу
позовної давності, відповідно до вимог
ч.4 ст.267 ЦК України.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права: статтею 256 ЦК
України визначено поняття позовної
давності, згідно з якою це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Крім того, відповідно ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
а згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання починається зі спливом
строку виконання кредитного договору.
Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
кінцевим терміном дії
договору№DNH4KP80381590, укладеного з ОСОБА_2,
вказано 10 грудня 2007 року, а з позовом
Банк звернувся у липні 2013 року, при
цьому не зазначив жодної поважної
причини пропуску строку і не просив
його поновити.

Згідно із п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з
матеріалів справи 18 жовтня 2013 року
представник відповідача подав до суду
першої інстанції заяву про
застосування строку позовної давності
( а.с. 35-37).

За таких обставин рішення суду
підлягає залишенню в силі, а посилання
апелянта на те що правовідносини між
сторонами не припинені не може бути
прийнято судом до уваги, оскільки
позивачем не надано жодного доказу про
продовження дії кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, зводяться до
тлумачення норм чинного законодавства
і не спростовують правильність
висновків суду 1 інстанції, яким у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення не встановлено, справа
розглянута у рамках позовних вимог та
на підставі наданих доказів, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду є законним і
обґрунтованим, і його слід залишити без
змін.

Керуючись ст.307, п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», відхилити.

Рішення Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

СУДДІ: