Справа № 0908/6067/2012
Провадження № 22-ц/779/653/2014
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Беркій
О.Ю.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, головного
державного виконавця Сохана М.Й.,
заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
головного державного виконавця
відділу ДВС Калуського міськрайонного
управління юстиції про роз'яснення
змісту виконавчого листа,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Калуського міськрайонного суду
від 04 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 04 лютого 2013 року задоволено
заяву головного державного виконавця
відділу ДВС Калуського міськрайонного
управління юстиції про роз'яснення
змісту виконавчого листа. Роз'яснено,
що при виконанні виконавчого листа
№0908/6067/2012 від 17.04.2013 року, виданого
Калуським міськрайонним судом про
зобов'язання ОСОБА_3 знести та
перенести в погоджене з органами
архітектури та санепідемстанції місце:
купи гною, сіно та прибудову до
господарської будівлі - конюшню, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 слід
встановити, що ОСОБА_3 зобов'язано не
використовувати господарську будівлю -
конюшню, яка позначена в технічному
паспорті буквою "Ж" для утримання
худоби, свійських тварин та птиці.

Не погоджуючись з такою ухвалою,
стягувач ОСОБА_2 подала на неї
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
ухвала є незаконною, постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, апелянт
зазначає, що оскаржуваною ухвалою, яка
суперечить нормам ч.1 ст.221 ЦПК України,
ч.3 ст.34 Закону України "Про виконавче
провадження", суд змінив по суті
рішення суду. Тому просила ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою роз'яснити, що під знесенням та
перенесенням слід розуміти розбирання
та встановлення споруди в іншому місці
згідно свідоцтва на забудову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримала з наведених у ній
мотивів та просила її задовольнити.

Головний державний виконавець відділу
ДВС Калуського міськрайонного
управління юстиції Сохан М.Й. поклався
у вирішенні скарги на розгляд суду.

ОСОБА_3 заперечив проти задоволення
апеляційної скарги, просив її
відхилити, а ухвалу суду залишити без
змін.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів
справи, рішенням Калуського
міськрайонного суду від 30 березня 2013
року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про зобов'язання знести самочинно
збудовані господарські споруди та
усунути порушення санітарних норм і
правил. Зобов'язано ОСОБА_3 знести та
перенести в погоджене з органами
архітектури та санепідемстанції місце:
купи гною, сіно та прибудову до
господарської будівлі - конюшню, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.67-69).

17 квітня 2013 року на підставі
зазначеного рішення суду видано
виконавчий лист №0908/6067/2012 про
зобов'язання ОСОБА_3 знести та
перенести в погоджене з органами
архітектури та санепідемстанції місце:
купи гною, сіно та прибудову до
господарської будівлі - конюшню, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Даний виконавчий лист стягувачем
ОСОБА_2 було пред'явлено до виконання у
відділ ДВС Калуського міськрайонного
управління юстиції, на підставі чого 30
вересня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження (а.с.98, 107).

24 січня 2014 року головний державний
виконавець відділу ДВС Калуського
міськрайонного управління юстиції
звернувся з суд із заявою про
роз'яснення виконання вищевказаного
судового рішення, в якій просив
роз'яснити: 1) порядок виконання
виконавчого листа за умови, що в
технічному паспорті, виданому 06.11.2013
року, сарай, що підлягає знесенню та
перенесенню, є невід'ємною частиною
господарської будівлі; 2) яким чином
спочатку знести, а потім перенести
прибудову до господарської будівлі -
конюшню; 3) чи підлягає знесенню
самочинно встановлені після ухвалення
вищевказаного рішення суду боржником
ОСОБА_3 без будь-якого дозволу: туалет,
вигрібна яма, прибудова господарської
споруди для утримання свині; 4) яким
чином виконати рішення суду в частині
погодження з органами
санепідемстанції, якщо згідно листа
Калуського районного управління
Держсанепідемслужби встановлено, що в
результаті законодавчих змін питання
відведення земельних ділянок,
експертизи проектної документації,
здійснення нагляду за будівництвом
виключені з обов'язків фахівців
Держсанепідемслужби.

Задовольняючи заяву державного
виконавця та роз'яснюючи вищевказане
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що при судовому розгляді даного
спору було досліджено порушення
будівельних норм ОСОБА_3 при
встановленні та використанні
господарської споруди (сараю), що
підтверджено листом Калуської
райдержадміністрації від 06.02.2013 року
(а.с.55), відповідно до якого відповідачу
запропоновано перенести господарську
будівлю на місце, вказане в свідоцтві
на забудову або не використовувати
дану господарську будівлю для
утримання худоби, свійських тварин та
птиці, а тому суд вирішив встановити, що
боржника слід зобов'язати не
використовувати господарську будівлю -
конюшню, яка позначена в технічному
паспорті буквою "Ж" для утримання
худоби, свійських тварин та птиці.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України, якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.34 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі, якщо
викладена у виконавчому документі
резолютивна частина рішення є
незрозумілою, державний виконавець або
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення. суд
або орган (посадова особа), який видав
виконавчий документ, зобов'язаний
розглянути заяву державного виконавця
у десятиденний строк з дня її
надходження і у разі необхідності дати
відповідне роз'яснення рішення чи
змісту документа, не змінюючи їх
редакції.

Отже, роз'яснюючи своє рішення, суд не
може при цьому змінювати його зміст чи
редакцію.

Як видно із оскаржуваної ухвали, суд
роз'яснив, що виконавчий лист в частині
знесення та перенесення прибудови до
господарської будівлі - конюшні слід
виконувати шляхом зобов'язання не
використовувати господарську будівлю
для утримання худоби, свійських тварин
та птиці. Давши таке роз'яснення, суд
фактично змінив своє рішення, що
суперечить ч.1 ст.221 ЦПК України, ч.3 ст.34
Закону України "Про виконавче
провадження".

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що ухвала суду є незаконною і
не може залишатися в силі.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Враховуючи те, що виключне право
роз'яснювати рішення належить суду,
який його ухвалив, колегія суддів
вважає, що на підставі п.3 ст.312 ЦПК
України ухвалу суду першої інстанції
слід скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду
від 04 лютого 2014 року скасувати і
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
О.В. Пнівчук

О.Ю. Беркій