АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1793/14
Головуючий в 1 інстанції - Бабаніна В.А.
Справа № 182/7100/13-ц
Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 грудня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Росток»
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що йому на
праві приватної власності належить
земельна ділянка, площею 5,380 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Новоіванівської сільської ради
Нікопольського району
Дніпропетровської області. 01 січня 2008
року він уклав з ТОВ „ Агрофірма
Росток" договір оренди належної йому
земельної ділянки строком на 10 років.
Оскільки зазначений договір оренди не
містить інформації про об ект оренди,
орендної плати із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату, до угоди не додано акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі, який є невід"ємною частиною
договору оренди землі, просить визнати
договір оренди недійсним.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмолено
(а.с. 54-56).

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1, 2, 3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки);

строк дії договору
оренди;

орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату;

умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану
об'єкта оренди;

умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю;

умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної

ділянки;

визначення сторони, яка
несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини;

відповідальність сторін;

умови передачі у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, позивачу на праві
власності належить земельна ділянка
площею 5,380 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Новоіванівської сільської ради
Нікопольського району
Дніпропетроської області. 01 січня 2008
року між ОСОБА_1 та ТОВ „ Агрофірма
Росток" було укладено договір оренди
вищевказаної земельної ділянки строк
на 10 років, який 10 червня 2009 року
зареєстровано в Нікопольському
районному відділі ДРФ центру
Державного земельного кадастру 10
червня 2009 року № 83.

Також судом установлено, що межі
земельної ділянки визначено у
державному акті позивача, а сам договір
містить всі передбачені законом
істотні умови.

Вирішуючи спір та відмовляючи в
задоволенні позову про визнання
спірного договору недійсним, суд
правильно зазначив, що він підписаний
сторонами, визначено термін його дії в
межах діючого законодавства, державна
реєстрація проведена відповідно до
Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 2 липня 2003 р. № 174, за яким така
реєстрація здійснюється структурними
підрозділами Центру державного
земельного кадастру при Держкомземі
України.

Що стосується орендної плати, то
суд також правильно встановив, що
укладаючи 01 січня 2008 року договір
оренди землі, сторони домовилися про її
розмір.

Зокрема, п.9 вказаного договору
визначено, що орендна плата вноситься
орендарем у натуральній формі, а саме:
зерна 1200 кг, соняшника 100 кг, послуг 160
грн. щорічно до 01 листопада і один раз
на рік переглядається (п.13 договору).

Отже, повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, дослідивши надані
сторонами докази, вислухавши пояснення
сторін у справі, суд першої інстанції
дійшов по суті правильного висновку
про відмову у задоволенні даного
позову.

Доводи, вказані ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі про відсутність у
договорі істотних умов необґрунтовані,
оскільки подача акту визначення меж
земельної ділянки, яка надається в
оренду, є обов»язковою тільки в разі,
якщо межі земельної ділянки не були
визначені в натурі.

Оскільки до договору оренди землі
було додано копію державного акту на
право власності на земельну ділянку
позивача, яка містить план-схему
належної ОСОБА_1 земельної ділянки, не
можна вважати обґрунтованими доводи
апелянта щодо не погодження сторонами
такої істотної умови договору як об єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки).

Крім того, має місце фактичне
виконання умов договору оренди землі
сторонами, зокрема, одержання
позивачем передбаченої договором
орендної плати на протязі п»яти років.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 16
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: