інстанції - Клімашевська І. В.Номер
провадження 22-ц/788/451/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 57
УХВАЛА

12 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Рибалки В. Г.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Зарічного районного суду
м.Суми від 28 січня 2014 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про
скасування судового наказу Зарічного
районного суду м. Суми від 20 грудня 2013
року, виданого за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго», -

в с т а н о в
и л а:

11 грудня 2013 року ТОВ «Сумитеплоенерго»
звернулося до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за надані послуги з
централізованого опалення в сумі 3469,44
грн.

20 грудня 2013 року Зарічний районний суд
м.Суми видав судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Сумитеплоенерго» заборгованість за
теплопостачання за період з 01 квітня 2011
року по 30 листопада 2013 року в сумі 3469,44
грн. та 114,70 грн. на відшкодування
судових витрат, а всього 3584,14 грн.

14 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з заявою про скасування судового
наказу від 20 грудня 2013 року. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що в квартирі, за
теплопостачання якої вказаним судовим
наказом стягнуто заборгованість,
зареєстровано двоє споживачів, а
відповідно свідоцтва про право
власності на житло від 12 жовтня 1993 року
вона не є єдиним власником вказаної
квартири. Крім того, до заяви про видачу
судового наказу не додано договорів на
теплопостачання та рішень щодо
затвердження тарифів за період з 01
квітня 2011 року по 30 листопада 2013 року.
Посилаючись на такі обставини, просила
суд скасувати судовий наказ від 20
грудня 2013 року.

Ухвалою Зарічного районного суду
м.Суми від 28 січня 2014 року залишено
заяву ОСОБА_3 про скасування судового
наказу від 20 грудня 2013 року без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та судовий наказ від 20 грудня 2013 року.

По суті фактично посилаючись на ті ж
обставини, що й у заяві про скасування
судового наказу, доводить, що судом
першої інстанції не враховано, що вона
є не єдиним споживачем та власником
квартири, за теплопостачання якої
стягнуто заборгованість. Вказує, що ТОВ
«Сумитеплоенерго» не надано доказів
(договорів на теплопостачання та
рішень про затвердження тарифів), що
підтверджують обґрунтованість
нарахування суми боргу за
теплопостачання за спірний період.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 підтримали доводи
апеляційної скарги, а представник ТОВ
«Сумитеплоенерго» Кубанова А.М.
заперечувала проти них, вважала ухвалу
суду першої інстанції законною і
обґрунтованою.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу
суд першої інстанції виходив з того, що
відсутність укладеного у
встановленому порядку договору на
теплопостачання та рішень про
затвердження тарифів не ґрунтується на
законі та суперечить вимогам ст. ст. 67, 68
ЖК України. Матеріали справи містять
докази того, що ОСОБА_3 є співвласницею
квартири, зареєстрована та фактично
проживає в ній, а тому є достатньо
підстав для стягнення з ОСОБА_3 боргу за
теплопостачання.

Проте, погодитись з такими висновками
неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до абз. 4 п. 5 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ за змістом статті 98,
пункту 2 частини третьої статті 100,
статті 103 ЦПК України до заяви про
видачу судового наказу додаються
оригінали або належним чином
завірені копії документів, які
підтверджують матеріально-правову
вимогу заявника. На такі документи
поширюються вимоги статей 58 і 59 ЦПК
України щодо належності та
допустимості доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Пунктом 9 вищезазначеної Постанови
передбачено, що наявність спору про
право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором); із доданих
документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267 ЦК
України. Разом із тим лише той факт, що
договірні зобов'язання (наприклад, у
частині оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Відповідно до абз. 1 п. 13 вищезазначеної
Постанови, якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України),
судовий наказ може бути видано за
наявності відповідних договорів про
надання таких послуг, інших письмових
доказів, що підтверджують фактичне
надання та отримання таких послуг.
Крім того, заявник має обґрунтувати
свої вимоги та додати документи, що
вказують на правильність і
безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги.

У матеріалах справи відсутні достатні
документи, які підтверджують
матеріально-правову вимогу ТОВ
«Сумитеплоенерго», рішення
компетентних органів про затвердження
конкретних розмірів тарифів у
грошовому виразі, що виключає
можливість зробити висновок, про те, що
заявник правильного і безспірно
розрахував свої вимоги.

Крім того, ОСОБА_3 проживає у квартирі
не одна, квартира в яку, як доводить
заявник, надавались послуги належить
кільком особам (а.с. 4, 5, 21), що не
виключає за доведеності вимог
солідарну відповідальність
співвласників по боргам перед ТОВ
«Сумитеплоенерго».

За умови розгляду заяви ОСОБА_3 з
дотриманням порядку, передбаченого ЦПК
України, не виключається висновок
проте, що в даному випадку існує спір
про право.

З вищезазначеного вбачається, що суд
першої інстанції постановив
оскаржувану ухвалу передчасно,
порушивши процесуальний порядок
вирішення питання зазначеного в заяві
ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 309-1 ЦПК України
судовий наказ підлягає скасуванню в
апеляційному порядку, якщо апеляційний
суд встановить відсутність між
стягувачем та боржником спірних
правовідносин, на основі яких була
заявлена вимога, передбачена частиною
першою статті 96 цього Кодексу.

За встановлених обставин, та
ураховуючи положення ч. 1 ст. 309-1 ЦПК
України апеляційна скарга в цій
частині задоволенню не підлягає.

Згідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

З огляду на зазначене, оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню з передачею
питання про скасування судового наказу
від 20 грудня 2013 року на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч.1 ст. 312, ст.
ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати ухвалу Зарічного районного
суду м.Суми від 28 січня 2014 року, а
питання про розгляд заяви ОСОБА_3 про
скасування судового наказу від 20
грудня 2013 року передати на новий
розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -