Головуючий суду 1 інстанції - Бойко С.Л.
Доповідач - Матвєйшина О.Б.
Справа № 413/5503/13-ц
Провадження № 22ц/782/564/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Матвєйшиної О.Б.,

суддів: Малієнко Н.В., Єрмакова Ю.В.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 08 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом, який в
подальшому був нею уточнений, зокрема
зазначено відповідачем Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» (далі - ТОВ
«ЛЕО»), та в якому послалась на наступні
обставини.

Внаслідок тривалого стрибка напруги,
що відбувся 16.07.2013 р. о 10.30 в будинку
АДРЕСА_1, в квартирі позивачки, що
знаходиться у вказаному будинку,
згоріли електроприлади, а саме: тюнер
супутникової антени вартістю 250 грн.,
зарядний пристрій для мобільного
телефону - 40 грн., безпровідний телефон
«Панасонік» - 400 грн., напільний
вентилятор S 121 - 350 грн. Крім того,
позивачкою була сплачена вартість
виїзду спеціалістів для ремонту та
настройки антени, що становить 450 грн.
Загальна вартість матеріального
збитку за розрахунком позивачки склала
- 1 490 грн.

Позивачка також зазначила, що за
повідомленням ремонтної бригади, яка
приїхала за її телефонним викликом о
10.45, стрибок напруги стався в
результаті підгоряння контактів у
трансформаторі, що знаходиться у дворі
будинку. На звернення голови ОСББ
«Ніка-Петровське» до начальника
Краснолуцького РЕМ з актом щодо
пошкоджених електроприладів, була
отримана відповідь, але ніяких дій з
боку керівництва Краснолуцького РЕМ
здійснено не було. За наслідками
звернення позивачки до департаменту
ЖКГ м. Луганська був проведений лише
огляд силового розподільного щита.

У зв'язку з пошкодженням майна, а також
душевними стражданнями, що були
завдані відсутністю можливості
тривалий час дивитись телевізор,
користуватись телефоном та
вентилятором, здійснювати зарядку
мобільного телефону, позивачка просила
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду у розмірі 1 490 грн. та моральну
шкоду у сумі 2 000 грн.

Рішенням Краснолуцького міського суду
Луганської області від 08 січня 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено за необґрунтованістю.

На вказане рішення позивачкою було
подано апеляційну скаргу, в якій вона
просить це рішення скасувати, як
ухвалене при неповному з'ясуванні всіх
обставин, що мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та неправильною оцінкою доказів
у справі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, та перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
Доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що судом у
повному обсязі дотримано вказані
вимоги закону.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору № 402-24П від 23.06.2008
р. про користування електричною
енергією (а. с. 43 - 44) ОСОБА_2 є споживачем
електричної енергії, що постачає
відповідач. Із загальної картки з
обіговою відомістю вбачається, що на
ім'я позивачки відкрито особовий
рахунок № 402-24П за вказаною вище
адресою (а. с. 45 - 50).

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи та не заперечуються
сторонами.

16.07.2013 року головою ОСББ
«Ніка-Петровське» Татаренко Л.Ф.,
мешканкою будинку №2 ОСОБА_2, депутатом
Петровської міської ради
Шамсутдіновим К.К., був складений акт,
згідно з яким в результаті стрибка
напруги в квартирах будинку АДРЕСА_1, де
мешкає ОСОБА_2, згорів тюнер, зарядка
для мобільного телефону, безпровідний
телефон «Панасоник», вентилятор (а. с. 3).

Вартість пошкодженого майна та робіт,
пов'язаних з викликом та ремонтом
електроприладів позивачка оцінила у 1
490 грн., з урахуванням вартості
пошкодженого тюнера супутникової
антени - 250 грн., зарядного пристрою для
мобільного телефону - 40 грн.,
безпровідного телефону «Панасонік» - 400
грн., напільного вентилятора S 121 - 350
грн., виїзду спеціалістів для ремонту
та настройки антени - 450 грн.

Моральну шкоду позивачка оцінила у 2 000
грн. та обґрунтовує душевними
стражданнями, що були завдані
відсутністю можливості тривалий час
дивитись телевізор, користуватись
телефоном та вентилятором, здійснювати
зарядку мобільного телефону.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, суд
керувався приписами ст. ст. 611, 1166, 1167, 1187
ч. 2 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про
захист прав споживачів», роз'ясненнями
наданими у п. 3, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р.
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», п. п. 49 - 52 Правил користування
електричною енергією для населення
(далі - ПКЕЕН), затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р.
№1357, п. 12 Правил користування
приміщенням житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету міністрів України від 24.01.2006 р.
№45, п. 1.2 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. №28 (з
наступними змінами та доповненнями).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
виходив з того, що наданий позивачкою
акт, складений головою ОСББ
«Ніка-Петровське» Татаренко Л.Ф.,
мешканкою будинку №2 ОСОБА_2, депутатом
Петровської міської ради
Шамсутдіновим К.К., яким встановлено
причину пошкодження електроприладів в
квартирі позивачки (стрибок напруги),
не відповідає вимогам Правил
користування електричною енергією для
населення та у зв'язку з цим не може
бути належним доказом у справі. Жодним
іншим доказом не підтверджується те, що
пошкодження майна позивачки відбулось
саме внаслідок перепадів напруги. Суд
вважав, що довідки та квитанції надані
позивачкою на підтвердження завданої
матеріальної шкоди не є доказом самого
факту пошкодження та не встановлюють
вини відповідача. У зв'язку з
особливістю електромереж, суд прийшов
до висновку про те, що наявність
підвищення напруги в будинку позивачки
не може не відобразитись на інших
абонентах, що живляться по одній фазі.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди було
відмовлено, у зв'язку з тим, що судом не
встановлено підстав для покладення
вини на відповідача, а також у зв'язку з
тим, що на правовідносини, які виникли
між сторонами, не поширюється
положення ст.4 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду у оскаржуваному
рішенні щодо відсутності підстав для
встановлення вини в діях відповідача
та, як наслідок, стягнення з ТОВ «ЛЕО»
матеріальної та моральної шкоди,
завданої позивачці внаслідок
пошкодження майна.

Судом встановлено, відносини між
сторонами виникли на підставі договору
про постачання електроенергії, а отже,
регулюються нормами ст. 714 ЦК України та
ст. 24 - 27 Закону України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення.

Відповідно до вказаних норм закону, що
визначають права, обов'язки та
відповідальність учасників спірних
правовідносин споживач має право на
отримання електроенергії, якісні
характеристики якої визначені
державними стандартами та на
відшкодування збитків, заподіяних
внаслідок порушення його прав, а
енергопостачальник зобов'язаний
забезпечувати надійне та безперервне
постачання електричної енергії згідно
з умовами договору. У випадку порушення
умов договору, зокрема, у разі відпуску
електроенергії, параметри якої
знаходяться поза межами показників,
зазначених у договорі, чи надання
послуг, що за якістю не відповідають
вимогам нормативно - технічних
документів, несе відповідальність
згідно з законодавством та договором, у
тому числі і за шкоду, заподіяну
споживачу або його майну, в розмірі й
порядку, визначених законодавством.

Отже, при вирішенні питання про те, чи
мало місце порушення
енергопостачальником умов договору і
постачання електроенергії неналежної
якості, параметри якої не відповідають
нормативно - технічним вимогам,
наявність вини енергопостачальника в
заподіянні шкоди майну споживача,
насамперед потрібно встановити
причини виходу з ладу електроприладів
та наявність причинного зв'язку між
діями енергопостачальника щодо
постачання електроенергії неналежної
якості й пошкодження електроприладів
та дотримання порядку оформлення
порушення умов договору, передбаченого
п. 49 - 51 Правил користування електричною
енергією для населення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що акт, складений головою ОСББ
«Ніка-Петровське» Татаренко Л.Ф.,
мешканкою будинку №2 ОСОБА_2, депутатом
Петровської міської ради
Шамсутдіновим К.К., не є належним
доказом, що встановлює причини
пошкодження електроприладів в
квартирі позивачки та не може
підтверджувати, що цією причиною був
саме стрибок напруги в мережі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що акт був складений
у довільній формі, та підписаний трьома
особами, як це передбачено п. 50 ПКЕЕН та
нормами Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», у зв'язку
з тим, що представник
енергопостачальника не прибув
протягом 3 днів, а тому він є належно
складеним та повинен бути прийнятий як
доказ.

Відповідно до п. 49 ПКЕЕН у разі
порушення енергопостачальником умов
договору споживач викликає
представника енергопостачальника для
складання та підписання акта-претензії
споживача, в якому зазначаються
терміни, види, відхилення показників з
надання послуг тощо, згідно з формою
типового акта-претензії наведено у
додатку 2 ПКЕЕН.

Згідно з п. 50 ПКЕЕН акт-претензія
складається споживачем та
представником енергопостачальника і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника
енергопостачальника протягом 3 днів з
дня звернення у містах або 7 днів - у
сільській місцевості споживач має
право скласти акт-претензію у
довільній формі.

Однак, слід зазначити, що в даному
випадку, вказаний акт, що не містить
відомостей про терміни, види,
відхилення показників, як цього
вимагають ПКЕЕН, може тільки
підтвердити факт виходу з ладу
електроприладів в квартирах будинку,
та не може встановити причини з яких це
відбулось, та їх зв'язок з діями ТОВ
«ЛЕО», що є обов'язковою передумовою
покладення вини та обов'язку з
відшкодування збитків на відповідача.

Колегія суддів погоджується також із
висновками про те, що довідки та
квитанції, надані позивачкою на
підтвердження завданої їй
матеріальної шкоди не є доказом самого
факту пошкодження, оскільки відповідно
до ст. 58 ЦПК України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмету
доказування.

Посилання апелянта на те, що причиною
пошкодження електроприладів є стрибок
напруги, що стався в результаті
підгоряння контактів у трансформаторі
ТП - 215, про що їй повідомили електрики з
ремонтної бригади, що повертаючись на
дільницю отримали повідомлення на
мобільний телефон та приїхала за
викликом, не можуть бути прийняті до
уваги суду, оскільки, як зазначила
апелянт відповідних замірів напруги
вони не здійснювали.

Зазначені посилання спростовуються
також поясненнями майстра Петровської
дільниці РЕМ, який зазначив, що саме від
мешканців будинку дізнався, що
відгорів нуль на стовпі, однак при
огляді рубильника №14 на ТП - 215, від якої
запитаний будинок АДРЕСА_1, однак
вказаних пошкоджень виявлено не було
(а. с. 68), про що обґрунтовано зазначено в
оскаржуваному рішенні.

Слід зазначити, що належним доказом, як
щодо причин псування електричної
техніки, так і щодо причин зміни якості
електричної енергії, в
трансформаторній підстанції, в точці
експлуатаційної відповідальності
споживача, в самій електроустановці
споживача є лише відповідні заміри та
дослідження стану електричної мережі,
які проводяться компетентними особами
та органами, що мають необхідний обсяг
знань, освіту, та кваліфікацію в галузі
електроенергетики відповідно до акту
претензії, складеного у відповідності
до п. п. 49-51 ПКЕЕН.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заміри напруги ремонтною бригадою
Петровської дільниці РЕМ здійснено не
було, крім того, у місті відсутні
організацій, які б могли здійснити
проведення вимірів напруги, суд до
уваги не приймає, оскільки питання щодо
дослідження причин пошкодження могло
бути надано на вирішення експерту під
час розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачкою ОСОБА_2 не заявлялось
клопотання про призначення вказаної
експертизи.

Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд же лише
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 143 ЦПК суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Отже, виходячи із вказаних вимог
закону, експертизу суд не може
призначити за власною ініціативою, а
лише за заявою особи чи осіб, які беруть
участь у справі.

Щодо доводів апелянта про надання
майстром з ремонту тюнерів висновку
про причини його пошкодження (а. с. 23),
слід зазначити, що відповідна ліцензія,
що передбачає експертну діяльність, у
вигляді встановлення причин
пошкодження електроприладів (зокрема
тюнерів) на яку посилається апелянт, в
матеріалах справи відсутня. До того ж,
виходячи зі змісту вказаного висновку,
він носить характер припущення та не
може бути прийнятий як доказ, згідно з
приписами ч. 4 ст. 60 ЦПК України, за якими
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Посилання апелянта на недоліки в
оформленні процесуальних документів,
зокрема журналу судового засідання, не
стосуються предмета доказування та не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду.

Так, порядок щодо розгляду зауважень на
журнал судового засідання
передбачений частинами першою та
другою ст. 199 ЦПК України. Відповідно до
цього порядку, особи, які беруть участь
у справі, мають право ознайомитися із
технічним записом судового засідання,
журналом судового засідання та
протягом трьох днів з дня проголошення
рішення у справі подати до суду
письмові зауваження щодо неповноти або
неправильності їх запису. Головуючий
розглядає зауваження щодо технічного
запису судового засідання та журналу
судового засідання, про що постановляє
відповідну ухвалу.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, то відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Зокрема, з'ясуванню підлягає
підтвердження факту заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, та
інших норм законодавства, що регулюють
ці правовідносини, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду про те, що на спірні
правовідносини, які виникли між
сторонами, не поширюється положення ст.
4 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що висновки суду про
відсутність підстав для стягнення
матеріальної та моральної шкоди
відповідають вимогам закону, оскільки
не встановлені винні дії з боку
відповідача щодо пошкодження
електроприладів в квартирі позивачки,
а тому відсутні підстави для
скасування правильного та
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції.

У відповідності зі ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду;

Згідно зі ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують фактичних обставин
справи, встановлених судом, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи і не
містить передбачених законом підстав
для скасування або зміни оскаржуваного
рішення суду.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303, 307,
313, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 08 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: