АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2074/2014
інстанції - Таран Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року, колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 20 листопада
2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
третя особа: приватний нотаріус
Івано-франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним
позовом до публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі
Банк») про визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовував тим, що 14 березня
2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір №
07/18-05, відповідно до якого позичальник
отримав у банку кредит в сумі 25 000
доларів СІЛА, на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання.

Крім того, 14 березня 2007 року між ПАТ
«ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № 07/19-05, згідно якого
позичальник отримала кредит в розмірі
20 000 доларів США, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

Позивач також зазначає, що на
забезпечення виконання вищезазначених
договорів 15 березня 2007 року між ним та
відкритим акціонерним товариством
«Всеукраїнський АкціонернийБанк»
(далі - ВАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено
іпотечний договір, відповідно до умов
якого він передав в іпотеку ПАТ «ВіЕйБі
Банк» квартиру АДРЕСА_1.

24 жовтня 2008 року на підставі поданих
ВАТ «ВіЕйБі Банк» документів приватним
нотаріусом ОСОБА_3 було здійснено
виконавчий напис № 6107, згідно якого
запропоновано звернути стягнення на
зазначене нерухоме майно.

В позовній заяві ОСОБА_2 просив суд
визнати виконавчий напис від 24 жовтня
2008 року № 6107, вчинений приватним
нотаріусом Івано-Франківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
таким, що суперечить чинному
законодавству, а тому не підлягає
виконанню, оскільки позивач не
отримував повідомлення про наявність
заборгованості, крім того, запис на
повідомленні та підпис виконані не ним,
а іншою особою. Таким чином, його було
протиправно позбавлено можливості не
лише знати про невиконання ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, як позичальниками, своїх
зобов'язань за кредитними договорами, а
й усунути такі порушення добровільно.
Позивач вважає, що у іпотекодержателя
не було підстав для звернення до
нотаріуса для вчинення виконавчого
напису, оскільки право такого
звернення в іпотекодержателя виникає
лише після спливу не менше тридцяти
днів з моменту одержання іпотекодавцем
та боржником письмової вимоги про
усунення порушень в основному
зобов'язанні, крім того, така вимога
йому не направлялась.

Разом із тим позивач посилається на
положення статті 88 Закону України «Про
нотаріат», згідно якої нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Однак іпотекодержателем не було
підтверджено безспірність
заборгованості.

Рішенням Даснянського районного суд м.
Києва від 18 липня 2012 року, залишеним без
змін ухвалою колегії суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня
2012 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано виконавчий напис № 6107,
вчинений 24 жовтня 2008 року приватним
нотаріусом Івано-франківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2, таким, що
не підлягає виконанню.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за результатами розгляду
касаційної скарги Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
рішення Деснянського районного суд м.
Києва від 18 липня 2012 року та ухвалу
колегії суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва від 18 жовтня 2012 року скасовано.
Справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Задовольняючи частково касаційну
скаргу колегія суддів виходила з того,
що заперечуючи проти позову,
відповідач надав копію
листа-повідомлення з вимогою виконати
зобов'язання за кредитними договорами
та погасити заборгованість, де
міститься підпис ОСОБА_2 про
ознайомлення, проте на порушення вимог
процесуального закону суди
зазначеного не врахували. В основу
рішення поклали лише доводи позивача,
які не підтверджені будь-якими
доказами в розумінні положень статей 57,
58 ЦПК України, доводиПАТ «ВіЕйБі Банк»
щодо повідомлення позивача належним
чином спростовані не були.

Рішенням Деснянського районного суд м.
Києва від20 листопада 2013 в задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
третя особа: приватний нотаріус
Івано-франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу в якій просив
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити в повному обсязі.

В скарзі вказував на те, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Посилалися на те, що в порушення вимог
ст.ст. 10, 160, 212-214 ЦПК України не було
з'ясовано чи мало місце виконання
Відповідачем обов'язку передбаченого
ст. 35 ЗУ «Про Іпотеку», п. 283 Інструкції,
перед зверненням до нотаріуса для
вчинення виконавчого напису, тобто не
було з'ясовано, чи направляв Відповідач
рекомендованим листом ОСОБА_2
відповідне повідомлення-вимогу.

Так, суд першої інстанції, не надав
належної оцінки обґрунтованим доводам
позивача про те, що на адресованому
йому повідомленні від 15 січня 2008 року №
08/1426 підпис та текст від його імені
виконано іншою особою. Судом
необґрунтовано було відмовлено у
призначенні експертизи, чим позбавлено
Позивача права доводити свою правоту
шляхом подачі відповідних доказів -
висновку судової почеркознавчої
експертизи. Суд до уваги не взяв
висновок № 674 від 11 листопада 2013 року,
надавши перевагу усним пояснення
представника Відповідача. судом
необґрунтовано відмовлено позивачу у
задоволенні клопотання про
витребування у Відповідача оригіналу
повідомлення про наявність
заборгованості та необхідності її
усунення, адресованого ОСОБА_2.
Зазначав, що не відповідає дійсності і
не є обґрунтованим твердження суду, яке
було покладено в основу прийнятого
рішення, про те, що не можна
стверджувати про наявність факту
підроблення підпису, у зв'язку з тим що
до кримінальної відповідальності за
таке порушення не притягалася жодна
особа. Таке твердження суперечить
діючому законодавству України,
оскільки вирок у кримінальній справі
не є єдиним доказом підроблення
підпису. Вказував на те, що суд,
приймаючи оскаржуване рішення не
виконав обов'язку сприяння сторонам у
наданні доказів, що свідчить про
необ'єктивність та упередженість суду
при прийнятті рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримав.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення доводів скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про іпотеку», іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», звернення стягнення на
предмет іпотеки передбачено на
підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого
напису нотаріуса або 3) згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (тобто шляхом
позасудового врегулювання). При цьому
правовою підставою для передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
(або застереження в іпотечному
договорі).

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35
Закону України «Про іпотеку» у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення у не менш
ніж тридцятиденний строк. У цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки, відповідно до цього
Закону. Недотримання цих правил є
перешкодою для звернення стягнення на
предмет іпотеки, але не перешкоджає
зверненню з позовом до боржника про
виконання забезпеченого іпотекою
зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35
Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про
нотаріат» та п. 284 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо для
вчинення виконавчого напису подані
документи, передбачені Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року № 1172: оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Строки, протягом яких може бути вчинено
виконавчий напис, обчислюються з дня,
коли у стягувача виникло право
примусового стягнення боргу.

Згідно з п. 285 Інструкції, у разі
вчинення виконавчого напису за
договором іпотеки нотаріус перевіряє
за даними Державного реєстру іпотек
наявність чи відсутність заставної,
наявність чи відсутність інших
іпотекодержателів.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що не
має жодних законних підстав для
визнання таким, що не підлягає
виконанню виконавчого напису № 6107 від
24 квітня 2008 року, вчиненого приватним
нотаріусом ОСОБА_3, так як він був
вчинений відповідно до вимог ст. 35
Закону України «Про іпотеку» та п.283
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
та ПАТ «ВіЕйБі Банк» мав усі правові
підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки. Колегія суддів
погоджується з таким висновком
районного суду, так як він в повній мірі
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 14
березня 2007 року між ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ
«ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_4 було укладено
Кредитний договір № 07/18-05, відповідно
до якого останній отримав кредит в сумі
25.000 доларів США, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

Крім того, 14 березня 2007 року між ПАТ
«ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 було укладено
Кредитний договір № 07/19-05, згідно якого
позичальник отримала кредит в розмірі
20000 доларів США, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4
та ОСОБА_5 вищевказаних договорів, 15
березня 2007 року між Банком та ОСОБА_2
було укладено Іпотечний договір,
відповідно до якого останній передав в
іпотеку ПАТ «ВіЕйБі Банк» нерухоме
майно: квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 46-50, 74 т.1).

Судом встановлено, що у зв'язку з
неналежним виконанням позичальником
ОСОБА_4 Кредитного договору № 07/18-05 від
14 березня 2007 року та позичальником
ОСОБА_5 умов Кредитного договору № 07/19-05
від 14 березня 2007 року, а також
несвоєчасним погашенням належних до
сплати сум та несплачених відсотків, у
останніх виникла заборгованість за
кредитом, про що боржників було
попереджено листами від 15 січня 2008 року
за № 08/1422 та № 08/1424

Як вбачається з матеріалів справи
зазначений лист за № 08/1422 від 01 січня 2008
року ОСОБА_4 отримав 18 січня 2008 року, а
лист за № 08/1424 від 15 січня 2008 року
ОСОБА_5 отримала 17 січня 2008 року, про що
свідчать їх особисті підписи на
зазначених листах (а.с. 36, 37 т.1).

Як вбачається з листа № 08/1422 від 15 січня
2008 року, який ОСОБА_4 отримав 18 січня 2008
року, розмір заборгованості за
кредитним договором станом на 15 січня
2008 року становив 23537,42 доларів США, а
саме: строкова заборгованість в сумі
22749,65 доларів США, прострочена
заборгованість в сумі 1499,68 доларів США,
прострочені відсотки в сумі 779,40
доларів США, пеня в розмірі 451 грн. 57 коп.
та штраф (п.4.3 Кредитного договору
№07/18-05) в сумі 6312 грн. 50 коп.

Як вбачається з листа № 08/1424 від 15 січня
2008 року, який 17 січня 2008 року отримала
ОСОБА_5, розмір заборгованості за
кредитним договором станом на 15 січня
2008 року становив 18965,70 доларів США, а
саме: строкова заборгованість в сумі
18333,35 доларів США, прострочена
заборгованість в сумі 1333,32 доларів США,
прострочені відсотки в сумі 625,63
доларів США, пеня в розмірі 415 грн. 46 коп.
та штраф (п.4.3 Кредитного договору
№07/19-05) в сумі 5050,00 грн.

Лист такого ж змісту з вимогою виконати
зобов'язання за Кредитними договорами
та погасити заборгованість в розмірі
23537,42 доларів США та 18965,70 доларів США,
був направлений і стороні за Іпотечним
договором від 15 березня 2007 року -
ОСОБА_2, який він отримав 19 січня 2008 року
(а.с. 35 т.1).

Як вбачається з тексту вищезазначеного
листа Банк роз'яснив ОСОБА_2 право
припинити звернення стягнення на
заставлене майно, а саме: однокімнатну
квартиру, загальною площею 28,0 кв. м., що
належить позивачу на праві власності
та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
виконанням забезпеченого іпотекою
зобов'язання . В разі непогашення
позивачем до 15 лютого 2008 року
зазначеної заборгованості у повному
обсязі Банком буде вчинено виконавчий
напис, звернувши стягнення на предмет
іпотеки застосувавши заходи
примусового стягнення повної суми
боргу за Кредитними договорами або
Банк звернеться до суду з метою
примусового стягнення суми
заборгованості за кредитним договором.
З метою уникнення примусового
стягнення заборгованості за рахунок
реалізації предмету іпотеки, зі
сплатою витрат на вчинення виконавчого
напису, держмита, судових витрат та
витрат виконавчої служби за рахунок
заставленого майна, або іншого майна,
Банк просив позивача у визначений
термін погасити прострочену
заборгованість за Кредитними
договорами.

24 жовтня 2008 року ВАТ «ВіЕйБі Банк»
звернувся до приватного нотаріуса
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою
про вчинення виконавчого напису щодо
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, яка на праві власності
належить ОСОБА_2

На підставі наданих Банком документів
24 жовтня 2008 року приватним нотаріусом
ОСОБА_3 було здійснено виконавчий напис
№ 6107, яким запропоновано звернути
стягнення на належну ОСОБА_2
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. За
рахунок коштів, отриманих від
реалізації вказаної квартири, погасити
заборгованість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за
кредитом в сумі 34812,31 доларів США, що
еквівалентно 179283 грн. 40 коп., та штраф у
загальному розмірі 15003 грн. 97 коп., а
також витрати щодо вчинення
виконавчого напису, які підлягають
стягненню з боржника в сумі 1700 грн. (а.с.
9 т.1).

Як вбачається з Акту продажу квартири з
прилюдних торгів від 26 серпня 2011 року, 22
серпня 2011 року о 10:00 год. були проведені
прилюдні торги з реалізації квартири
АДРЕСА_1. Переможцем прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна (предмету
іпотеки), яке належить ОСОБА_2, став
ОСОБА_7, який повністю вніс кошти за
квартиру в сумі 178764 грн. (а.с 163-164 т.1).

В своїх поясненнях від 24 жовтня 2011 року
приватний нотаріус
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 зазначає,
що при вчиненні нею виконавчого напису
були дотримані всі вимоги
законодавства щодо підстав, порядку та
форми вчинення виконавчого напису (а.с.
26-28, 107-109 т.1).

Судом встановлено, що для вчинення
виконавчого напису приватному
нотаріусу Івано-Франківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
відповідачем в підтвердження
наявності заборгованості було надано
наступні документи: заява Банку про
вчинення виконавчого напису, оригінал
Кредитного договору №07/18-05, укладений
між ОСОБА_4 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 14
березня 2007 року, оригінал Кредитного
договору № 07/19-05, укладений між ОСОБА_5
та ПАТ«ВіЕйБі Банк» від 14 березня 2007
року, оригінал Іпотечного договору,
розрахунок заборгованості за
Кредитним договором № 07/18-05 від 14
березня 2007 року, укладеним між ПАТ
«ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 станом на 24
квітня 2008 року, а також розрахунок
заборгованості за Кредитним договором
№ 07/19-05 від 14 березня 2007 року, укладеним
між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 станом
на 24 квітня 2008 року, лист-претензію ПАТ
«ВіЕйБі Банк» із вихідним номером 08/1422
від 01 січня 2008 року, адресований ОСОБА_4,
лист-претензію ПАТ «ВіЕйБі Банк» із
вихідним номером 08/1424 від 15 квітня 2008
року, адресований ОСОБА_5,
лист-претензію ПАТ «ВіЕйБі Банк» із
вихідним номером 08/1426 від 15 квітня 2008
року, адресований ОСОБА_2 На всіх
вищевказаних листах було зазначено, що
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 ознайомлені з
ними.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 17 листопада 2011 року по справі
призначалась судово-почеркознавча
експертиза, на вирішення якої було
поставлено питання: чи виконаний напис
«Ознайомлений. ОСОБА_2 19 січня 2008 р» та
підпис на повідомленні
Івано-Франківської філії ВАТ
«Всеукраїнський Акціонерний банк» за
№ 08/1426 від 15 січня 2008 року про
необхідність сплати кредиту,
процентів, пені та штрафу, - ОСОБА_2 чи
іншою особою.

Як вбачається з повідомлення № 13021/11032
від 31 січня 2012 року судового експерта ,
за наявними матеріалами справи та
через відсутність оригіналу
досліджуваного документу проведення
даної експертизи неможливе (а.с.66 т.1).

Як вбачається з повідомлення №
3968/12-32/4178/12-32 від 31 травня 2012 року
судових експертів Назарова В.В., Ткачук
І.А. оскільки запитуваного експертами
оригіналу повідомлення
Івано-Франківської філії Відкритого
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» від
15 січня 2008 року № 08/1426 про необхідність
сплати кредиту, процентів, пені та
штрафу, адресованого на ім'я ОСОБА_2 не
надано, а наявні електро-фотокопії
документів досить низької якості,
відповідно проведення даної
експертизи не можливо (а.с. 150, 151 т. 1).

З наданих в судовому засіданні
пояснень представника банку ОСОБА_13
вбачається, що оригінал повідомлення
від 15 січня 2008 року за № 08/1426, про
необхідність сплати кредиту,
процентів, штрафу, яке адресоване на
ім'я ОСОБА_2, Банком не може бути наданий
до суду через його відсутність.

Як встановлено в судовому засіданні, на
момент розгляду справи районним судом,
щодо факту підроблення підпису ОСОБА_2
зареєстрованих кримінальних
проваджень не має, жодна особа щодо
підроблення підпису ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності не
притягнута, отже твердження
представника позивача про підроблення
відповідачем підпису позивача є
безпідставними.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2
неодноразово підтверджував, що йому
було відомо про заборгованість та
намір ВАТ «ВіЕйБі Банк» звернутись до
нотаріуса з метою вчинення виконавчого
напису, але ніяких дій щодо погашення
заборгованості він не вчиняв, так як в
нього були відсутні кошти. Після
приходу державного виконавця для опису
майна, він також не вчиняв спроб
особисто владнати з банком дане
питання - бо ОСОБА_4 запевнив його що він
усе владнає, ніхто не продасть квартиру
бо немає процедури реалізації, з даного
приводу вони неодноразово
спілкувались.

Вивчивши, надані суду докази, колегія
суддів приходить до висновку, що ті
обставини справи, які суд вважав
встановленими є доведеними.

Висновки суду про відсутність підстав
для задоволення позову, відповідає
встановленим обставинам та вимогам
Закону.

Доводи апеляційної скарги позивача,
про безпідставне не прийняття в якості
доказу висновку спеціаліста № 674 від 11
листопада 2013 року, яким встановлено, що
підпис на вимозі про погашення боргу
належить не позивачу, колегія суддів не
приймає, тому, що вказаний висновок,
проводився на вимогу позивача. Для
дослідження спеціалісту позивач сам
надавав документи. Особа, що складала
висновок не попереджена про
кримінальну відповідальність, а тому
суд правильно виходячи з вимоги ЦПК
України щодо належності та
допустимості доказів правомірно не
прийняв його. Також суд, правильно
врахував, що експерти, які
попереджались судом про кримінальну
відповідальність, дійшли висновку про
неможливість проведення експертизи по
тим же матеріалам, які надавались
позивачем спеціалісту.

Посилання в скарзі на безпідставне не
проведення судом
судової-почеркознавчої експертизи,
також є необґрунтованими та
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що експертиза судом
призначалась, про те не була проведена,
оскільки експерти відмовились від дачі
висновку з посиланням на неможливість
проведення дослідження підпису по
фотокопіям документів.

Доводи про не задоволення судом
клопотання про витребування оригіналу
вимоги банку, також не відповідають
дійсності, тому, що таке клопотання
задовольнялось, проте вимога суду не
могла бути виконана, через відсутність
у відповідача оригіналу.

Таким чином, під час нового розгляду
даної справи, після скасування рішення
ВССУ, суду, сторонами не були надані
нові докази, які б спростовували факт
повідомлення відповідача про борг,
необхідність його погашення, та
звернення стягнення на його майно,
внаслідок не повернення грошей.

Тобто, судом не було встановлено, що
відповідач не мав права розпочати
процедуру звернення стягнення на майно
позивача, а державний нотаріус не мав
права вчиняти виконавчий напис.

Суд правильно вирішуючи даний спір,
врахував особисті пояснення позивача в
даній справі , відповідно до яких,
останній визнавав, що йому було відомо
про борг, та можливе звернення
стягнення на його майно, проте він не
звертався до відповідача з метою його
погашення, так як один з боржників його
завірив, що все владнає, а в нього були
відсутні гроші, щоб виконати вимогу
банку.

Доводи скарги про те, що 29 жовтня 2013
року зареєстровано повідомлення про
злочин, щодо підроблення підпису
позивача на вимозі банку також на
правильність рішення не впливає, тому,
що сам факт наявності кримінального
провадження не свідчить про
доведеність факту підроблення підпису.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
без порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: