У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 28 березня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 11 грудня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Надія України» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення
боргу за договорами кредиту та поруки,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 28 березня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 11 грудня 2013 року, позов задоволено,
стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ТОВ «Фінансова компанія
«Надія України» борг в сумі 27 845 грн 04
коп., до якого входить: 18 060 грн 00
коп. - сума основного боргу, 9 728 грн 01
коп. - відсотки за користування
кредитом, 57 грн 03 коп. - пеня за
порушення строків оплати по договору.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 28 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 11 грудня 2013 року, передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 28 березня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 11 грудня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Надія України» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення
боргу за договорами кредиту та поруки
відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова