Справа №: 398/9447/13-цЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" лютого 2014 р.
Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді
Ковальової О.Б.

при секретарі - Соловйовій Л.Є.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Олександрії цивільну
справу за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання договору купівлі -
продажу будинку дійсним, -

В С Т А Н О
В И В:

позивач звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача, де
просить:визнати договір купівлі -
продажу нерухомого майна № 947-НД/947-Н/Ф12.
укладений 15.05.2002 року на
Придніпровській товарній біржі між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсним.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її матір.

Після її смерті відкрилась спадщина
на житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Окрім неї, спадкоємцем є також її
брат, який відмовився від своєї частки
у спадщині на її користь. Вона прийняла
спадщину, подавши до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини.

Однак, нотаріус відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, мотивуючи тим, що договір
купівлі - продажу житлового будинку
оформлений на Придніпровській
товарній біржі та посилається на
інструкцію, яка втратила чинність
07.03.2012 року та на ст..657 ЦК України (від
16.01.2003 р.), якій суперечить договір, що
укладений 15.05.2002 року(у 2002 році діяв ЦК
УРСР та ст., ст. 47, 227 ЦК УРСР регулювали
дані правовідносини).

Сторони, укладаючи договір купівлі -
продажу нерухомого майна, керувались
ст..15 Закону України «Про товарну
біржу» від 10.12.1991 року, згідно якого
угоди зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню
та ч.3 ст.9 ЖК УРСР, яка вказує, що
громадяни мають право на придбання
будинків і квартир на біржових торгах.

Після укладення договору, 22.05.2002 року
в БТІ було зареєстровано право
власності за покупцем.

Посилається на ч.2 ст.220, ч.3 ст. 334 ЦК
України та просить її вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі, пояснивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її матір, після її смерті
відкрилась спадщина на житловий
будинок по АДРЕСА_1 та на земельну
ділянку. Вони з братом у нотаріуса
добровільно поділили це майно, а саме:
брату - земельний пай, а їй - жилий
будинок. Наскільки їй відомо, брат уже
отримав свідоцтво про право на
земельний пай, а вона не може отримати
свідоцтва про право на спадщину, бо
договір купівлі - продажу, який був
укладений між її матір'ю та
відповідачем, нотаріально не
завірений.

Представник позивача підтримала
позовні вимоги з підстав зазначених в
позові.

Відповідач на розгляд справи не
явився повторно, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. До суду представником позивача
подано копію заяви від відповідача про
розгляд справи у його відсутність. Суд
ухвалив визнати причину неявки
відповідача не поважною, з врахуванням
думки позивача, яка не заперечує проти
ухвалення заочного розгляду справи,
провести заочний розгляд справи та
ухвалити заочне рішення відповідно до
вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивачки та її
представника, суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до діючого законодавства,
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.11). Після її смерті відкрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку з надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та з
земельної ділянки, яка розташована на
території Новопразької селищної ради
Олександрійського району
Кіровоградської області.

Спадкоємцем першої черги по закону є
позивачка - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які у
визначений законом строк, подали до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини (а.с. 24, 28).

10.12.2012 року між спадкоємцями було
укладено договір про поділ спадкового
майна, згідно якого: ОСОБА_5 переходить
земельна ділянка №015 для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що знаходиться на
території Новопразької селищної ради,
площею 4,24 га; а ОСОБА_2 переходить
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 (а.с.27).

Згідно договору купівлі - продажу
нерухомого майна укладеного 15.05.2002
року на Придніпровській товарній
біржі, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбала
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 та зареєстрували
вказаний договір в бюро технічної
інвентаризації (а.с. 5, 35).

Враховуючи, що цивільні відносини
виникли до набрання чинності Цивільним
Кодексом України 2004 року, а саме
договір купівлі продажу було укладено
15 травня 2002 року, суд вважає за
необхідне керуватися Цивільним
Кодексом Української РСР (в редакції 1963
року).

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (в ред. 1963
року) договір вважається укладеним,
коли між сторонами в потрібній у
належних випадках формі досягнуто
згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є ті умови договору, які
визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто
згоди.

За договором купівлі-продажу
продавець зобов'язується передати
майно у власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 224 ЦК України 1963 року).

Нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках, зазначених
у законі. Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч.
1 ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року).

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963
року), якщо одна з сторін повністю або
частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в ред. 1963
року) договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору
(стаття 47 цього Кодексу). Договір
купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір купівлі - продажу нерухомого
майна укладеного 15.05.2002 року на
Придніпровській товарній біржі без
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації. Даний договір
було укладено на Придніпровській
товарної біржі.

Таким чином, під час вирішення спору
про визнання дійсною угоди, яка
підлягає нотаріальному посвідченню,
необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст.
47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) не
застосовується щодо договорів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
договорів відповідно до ст.ст. 224, 227 ЦК
УРСР (в ред. 1963 року) пов'язується з
державною реєстрацією, тому договір
укладений 15.05.2002 року на
Придніпровській товарній біржі, згідно
якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбала
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 не створюють прав
та обов'язків для сторін.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача не підлягають стягненню
сплачені позивачем і документально
підтвердженні судові витрати, що
складаються з судового збору у розмірі
229,40 грн..

Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 61, 88, 209, 212 -
215, 218, 224 - 226, 228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі - продажу
будинку дійсним - відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя: