АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/5170/13-ц
Головуючий 1-ї інст. -
Провадження № 22ц/790/1045/14
Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

головуючого судді -
КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі -
Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 11 грудня 2013 року
по справі за позовною заявою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 про відшкодування
витрат в порядку регресу витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування, -

в с т а н о в
и л а :

В березні 2013 року позивач
звернувся з вказаним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача грошові
кошти в розмірі понесених витрат в сумі
25700 грн.00 коп. та судові витрати по
справі в розмірі 1257 грн. 00 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Харкова від 11 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач ОСОБА_3
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати у задоволенні
позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалено з порушенням
норм процесуального права і підлягає
скасуванню.

Вказує, що він дійсно отримував
лист Моторного (транспортного)
страхового бюро України від 25.05.2010 року
з вимогою про сплату відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. Але,
оскільки, він не скоював ніякого ДТП, не
завдавав шкоду, то він вважав дану
вимогу безпідставною та надсилав
відповідь в якій просив надати
письмові на те підтвердження.

Звертає увагу на те, що тільки під час
ознайомлення з матеріалами справи про
адміністративне правопорушення
дізнався, що від його імені іншою
особою написано та підписано
пояснення, протокол та схему про
скоєння ДТП, що відбулося 16.01.2010 року.

Зазначає, що судом розглядалася справа
про адміністративне правопорушення
під час розгляду він подавав заяву про
проведення почеркознавчої експертизи
почерку та підпису в поясненнях та
протоколі про адміністративне
правопорушення, яка була переглянута
апеляційним судом Харківської області
в задоволенні якої йому було
відмовлено. Вважає, що суд позбавив
його можливості надати докази та
довести обставини, що мають значення
для справи, а саме встановлення того, що
він не є суб'єктом правопорушення, яке
стало підставою для відшкодування
шкоди.

Крім того, вказує, що 09 грудня 2013 року
звертався до Жовтневого районного суду
м. Харкова з заявою про зупинення
провадження у справі за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до нього про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування у зв'язку з
поданням заяви про поновлення строку
на апеляційне оскарження. Але,
провадження в цивільній справі
зупинено не було, чим були порушені
норми ЦПК України.

Вважає, що без встановлення особи,
винної в скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди, неможливо розглядати справу
по суті про відшкодування витрат в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування.

Апелянт вважає, що оскаржуваним
рішенням порушені його права та
законні інтереси, порушено принцип
справедливості, присуджено
відшкодування шкоди, яку він не
завдавав.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення відповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає що скарга не підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач, який відшкодував шкоду,
завдану відповідачем, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі визначеного
відшкодування.

З таким висновком суду першої
інстанції, судова колегія погоджується
з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
16.01.2010 p., приблизно о 15.00 год., відбулося
ДТП за участю автомобіля «ВАЗ-21099» д.н.з.
НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Форд
Фокус» д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5
і був під його керуванням.(а.с. 30)

Цивільна правова відповідальність
водія ОСОБА_5, який керував автомобілем
«Форд Фокус», державний номер НОМЕР_1,
на час скоєння дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована у
Харківській філії Акціонерного
страхового товариства «Вексель», що
підтверджується копією поліса №
ВС/3047372 обов'язкового страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, (а.с. 31)

Цивільна правова відповідальність
ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» застрахована не була (а.с. 25)

Згідно п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Моторне (транспортне)
страхове бюро України за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Матеріальний збиток, завданий
власникові «Форд Фокус», державний
номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, в
результаті його пошкодження при ДТП
згідно зі звітом № 24
спеціаліста-автотоварознавця від
19.02.2010 року складає 84 089,636 грн. (а.с.36-38).

Відповідно до наказу МТСБУ від 13.04.2010
року, фінансове управління МТСБУ було
зобов'язано сплатити на рахунок ОСОБА_5
25 500 грн. за шкоду заподіяну в
результаті ДТП. (а.с. 8)

Страхове відшкодування в сумі 25 500 грн.
було перераховано Моторним
(транспортним) страховим бюро України
ОСОБА_5, що підтверджується копією
платіжного доручення № 1530 від 13.04.2010
року (а.с. 20), оскільки ОСОБА_3 на час
дорожньо-транспортної пригоди не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів.

Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу), до винної особи у розмірі
визначеного відшкодування.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 02.02.2010 року, ОСОБА_3 було
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 5).

У задоволенні клопотання про
поновлення строку постановою
Апеляційного суду Харківської області
від 13.08.2013 року ОСОБА_3 було відмовлено
(а.с. 117).

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

З огляду на це, суд першої інстанції
правильно не прийняв до уваги
заперечення відповідача щодо його
невинуватості у вчиненні ДТП 16.01.2010
року і дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Доводи ОСОБА_3, що він не був учасником
ДТП і хтось інший скористався його
автомобілем і документами є надуманими
з метою уникнути відповідальності,
оскільки спростовуються матеріалами
адміністративної і цивільної справ.

Так, як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення (а.с.1 ),
який міститься в справі про
адміністративне правопорушення після
скоєння ДТП особу ОСОБА_3 працівником
ДАІ було встановлено на підставі
посвідчення водія НОМЕР_3 від 7 травня
2003 року і як записано в протоколі це
посвідчення тимчасово було вилучено.

Під час судового засідання в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_3 було
надано для огляду судовій колегії
оригінал посвідчення водія НОМЕР_3 від 7
травня 2003 року, що беззаперечно
свідчить, що йому його повернули.

Крім того, після ДТП, коли до нього
звертались МТБ і потерпілий з вимогою
про відшкодування шкоди , останній не
заперечував свою участь в ДТП, а
намагався понад 3 роки з"ясовувати
розмір шкоди. В заяві про перегляд
заочного рішення в 2013 році відповідач
також не ставив питання щодо своєї
невинуватості, висловлював лише
незгоду з розміром шкоди. На питання
судової колегії не міг пояснити своє
місцезнаходження і автомобіля на час
скоєння ДТП.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307,308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Харкова від 11 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення. Касаційна скарга може
бути подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:

Судді колегії: