АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/6819/13-ц
Провадження№22-ц/790/1677/2014
1-ї інстанції: Березовська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Трішкової І.Ю.,

суддів: -
Пилипчук Н.П., Кірсанової Л.І.,

при секретарі
- Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 15 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_6, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору - Служба у справах
дітей Харківської районної державної
адміністрації Харківської області, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житлом,

в с т
а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
він є власником житлового будинку
АДРЕСА_1. В будинку зареєстровані, проте
з 2000 року по теперішній час не
проживають без поважних причин його
син ОСОБА_5 та його онук ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Їх особистих речей в
будинку немає, а тому просив визнати
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими,
що втратили право користування житлом -
будинком АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 проти позову
заперечував, посилаючись на те, що в
спірному будинку зареєстрований разом
з сином з 2011 року. На протязі 2011 -2012
років проживав з сином в спірному
будинку з весни по осінь, займався
городництвом. Взимку проживає разом з
батьками в квартирі в с. Комуніст,
оскільки спірний будинок не
пристосований для проживання в ньому у
зимовий період. В 2013 році в будинку не
проживав, оскільки відповідач чинив
йому перешкоди в проживанні, змінив
замки на вхідних дверях, проте він
продовжував займатися городом. При
цьому відповідач зазначив, що
посилання позивача на те, що будинок є
непридатним для проживання, не
відповідають дійсності, оскільки у
подвір'ї знаходяться колодязь, туалет.
їжу він готує, на плиті з газовим
балоном. Що стосується
електропостачання, то він приєднується
до електромережі сусідів. В будинку
знаходяться його речі та речі сина.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області просив в позові відмовити.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 15 січня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на неправильність та
незаконність рішення суду; неповне
з'ясування обставин, що мають значення
по справі; судом не надано належної
оцінки наданим доказам.

Заслухавши сторони, перевіривши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені
надані докази, дана їм належна оцінка,
визначені правовідносини сторін та
закон, їх регулюючий, і згідно
встановленого ухвалене рішення, яке
відповідає вимогам ст.ст.10,11,60.212-215 ЦПК
України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1
згідно договору дарування від 19.04.2001
року.

В зазначеному будинку з 18.10.2011 року
зареєстровані ОСОБА_5 та його
малолітній син ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України
член сім'ї власника втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як встановлено, сторони фактично
проживають разом в АДРЕСА_2. З дозволу
батька - позивача по справі ОСОБА_5
зареєструвався разом із малолітнім
сином в спірному будинку, який не
пристосований до проживання взимку. Ця
обставина підтверджена наданими
позивачем фотографіями, які зроблені в
лютому 2014 року, тобто після звернення
до суду.

Відповідач ОСОБА_5 наполягав на тому, що
він проживає разом із сином у спірному
будинку, починаючи з 2011 року з весни до
осені, в 2013 році не проживав, оскільки
батько перешкоджав йому користуватись
будинком, але працював на городі на
земельній ділянці спірного будинку
влітку 2013 року. Взимку будинок не
придатний для проживання.

Зазначене відповідачем в судовому
засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9,
яка є дружиною позивача і матір'ю
відповідача, а також сусідка сторін
ОСОБА_10

Допитана в суді апеляційної інстанції
свідок ОСОБА_11 - рідна сестра позивача,
підтвердила, що у сторін часто з вини
відповідача виникають сварки, коли на
прохання брата навідувалась до
спірного будинку, то у спірному будинку
ОСОБА_5 вона не бачила.

Як на доказ непроживання відповідача
та його сина в спірному будинку позивач
посилався на акт від 16 липня 2013 року,
складений депутатом Роганської
селищної ради Полікарповою Т.М. та
сусідами ОСОБА_14 та ОСОБА_13, згідно
якого відповідач з сином зі слів
сусідів не проживає в будинку з 2000 року
по теперішній час.

При цьому суд зазначив, що цей акт не
може бути допустимим доказом, оскільки
в акті вказано, що відповідач з сином не
проживає в спірному будинку з 2000 року,
проте вказаний будинок було придбано
позивачем в квітні 2001 року, а
відповідач з сином в ньому
зареєстрований тільки в жовтні 2011 року.

Акт обстеження стану житлового будинку
АДРЕСА_1 від 12.09.2013 року не спростовує
пояснення відповідача про проживання у
будинку в теплі періоди року.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивачем не
доведені ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог, а саме, що відповідач та
його малолітній син не проживають в
спірному будинку понад один рік без
поважних причин.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду. Підстав
для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 314, 319 ЦПК
України, судова колегія. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 15 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності ухвалою.

Головуючий :

Судді: