Справа №2-331/10 Головуючий у суді у 1
інстанції - Янова Л.М.Номер провадження
22-ц/788/516/14 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

25 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу
Тростянецького районного суду
Сумської області від 11 лютого 2014 року
про відмову роз»ясненні рішення суду

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Відкритого акціонерного товариства
« Тростянецький машинобудівний завод »
про стягнення вихідної допомоги при
звільненні, компенсації інфляційних за
знецінення грошових доходів,
компенсації за спеціальне харчування,
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку, відшкодування
моральної шкоди,

В С Т А Н О В
И Л А :

Ухвалою Тростянецького
районного суду Сумської області від 11
лютого 2014 року у задоволенні заяви
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про
роз'яснення рішення по справі №2-331/10
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
просить скасувати вищевказану ухвалу,
надати роз»яснення з питань
оподаткування присуджених сум.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, представника відповідача
Усенка М.П., який заперечував проти
доводів скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вимоги до змісту рішення суду
містяться у ст. 215 ЦПК України.

Отже, зі змісту наведених норм ЦПК
вбачається, що рішення суду повинно
відповідати критеріям визначеності
та ясності : бути чітким, переконливим
і зрозумілим як для осіб, які брали
участь у справі, так і для
державного виконавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 221 ЦПК
України, якщо рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення
суду допускається, якщо воно ще не
виконане або не закінчився строк,
протягом якого рішення може бути
пред'явлене до примусового виконання.

Згідно п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі» відповідно до статті
221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе
тоді, коли воно не містить недоліків, що
можуть бути усунені лише ухваленням
додаткового рішення, а є незрозумілим,
що ускладнює його реалізацію.

Зазначене питання розглядається судом,
що ухвалив рішення, і в ухвалі суд
викладає більш повно та ясно ті частини
рішення, розуміння яких викликає
труднощі, не вносячи змін у суть
рішення і не торкаючись питань, які не
були предметом судового розгляду.

Роз'яснення рішення не допускається,
якщо воно виконане або закінчився
установлений законом строк, протягом
якого рішення може бути пред'явлене до
виконання.

Якщо фактично порушено питання про
зміну рішення або внесення в нього
нових даних, у тому числі й роз'яснення
мотивів ухваленого рішення, суд
ухвалою відмовляє в роз'ясненні
рішення.

Рішенням Тростянецького районного
суду Сумської області від 20 грудня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
09 березня 2011 року та яке набрало
законної сили 09 березня 2011 року,
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з ВАТ «
Тростянецький машинобудівний завод » (
далі - ВАТ ) на користь ОСОБА_3 : вихідну
допомогу при звільненні в сумі 5853 грн. 93
коп.; заробітну плату за травень 2009 року
1571 грн. 51 коп.; заробітну плату за
червень 2009 року з урахуванням
компенсації відпускних 5298 грн. 35 грн.;
зобов'язано ВАТ нарахувати компенсацію
інфляційних за знецінення грошових
доходів за травень - червень 2009 року;
стягнуто середній заробіток за весь
час затримки розрахунку при звільненні
за 375 днів 37522 грн. 50 коп.; стягнуто у
відшкодування моральної шкоди 500 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

Представником позивача 18 березня 2011
року отримано виконавчий лист та
звернуто його до виконання. Із
матеріалів справи вбачається, що
присуджені судом чсуми позивачем
отримані, але за мінусом утриманих
податків.

Ліквідатор ВАТ Усенко М.П. зазначає, що
суми стягнуті судом виплачені позивачу
з урахуванням стягнутого прибуткового
податку, тобто фактичне виконання
рішення відбулося в червні-вересні 2011
року.

ОСОБА_4 в своїй заяві фактично не
просить роз'яснити рішення суду, а
наполягає на роз'ясненні порядку
виконання рішення, та фактично вказує
на те, що не згоден з діями ліквідатора
при виплаті коштів.

З виконавчих листів, що маються в
матеріалах справи, вбачається
отримання позивачем присуджених
коштів в 2011 році.

Постановляючи оскаржувану ухвалу,
місцевий суд виходив з того, що заява
про роз'яснення рішення Тростянецького
районного суду по справі №2-331/10
задоволенню не підлягає, оскільки в
заяві фактично позивач не вказує що
саме йому не зрозуміло по тексту
рішення, відповідачу рішення та його
порядок виконання зрозумілі. Крім
того, рішення суду було виконане у 2011
році.

Колегія суддів цілком погоджується з
даними висновками суду, оскільки
рішення суду виконано в межах
задоволених позовних вимог, тому таке
рішення роз'ясненню не підлягає згідно
вимог ч. 2 ст. 221 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про відмову у задоволенні
заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення
Тростянецького районного суду
Сумської області від 20 грудня 2010 року
по справі №2-331/10.

Як убачається з матеріалів справи,
ухвалою Тростянецького районного суду
Сумської області від 11 травня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
14 червня 2012 року, ОСОБА_4, який діє в
інтересах ОСОБА_3 було відмовлено у
роз'ясненні рішення, по суті з тих же
самих підстав, на які заявник
посилається і у своїй заяві від 08
січня 2014 року.

Окрім того, колегією суддів
встановлено, що питання оподаткування
присуджених позивачу згідно рішення
Тростянецького районного суду
Сумської області від 20 грудня 2010 року
сум та повноти його виконання були
предметом судового розгляду в іншій
цивільній справі - №588/974/13-ц
Тростянецького районного суду
Сумської області від 23 жовтня 2013 року
за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 до
ВАТ в особі Комітету кредиторів та в
особі ліквідатора Усенка Миколи
Петровича, Відділу державної
виконавчої служби Тростянецького
районного управління юстиції в
Сумській області про стягнення
середнього заробітку, зобов'язання
виконати рішення суду, стягнення
моральної шкоди, визнання
неправомірними дій арбітражного
керуючого та державного виконавця,
визнання дискримінаційно-потерпілою
особи. Як вбачається зі змісту
ухвалених в рамках даної цивільної
справи рішення Тростянецького
районного суду Сумської області від 23
жовтня 2013 року, а також ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області від 25 грудня 2013 року,
під час ліквідаційної процедури ВАТ,
присуджені судовим рішенням кошти
були виплачені позивачу в повному
обсязі.

Інстанційні суди встановили, що цей
факт підтверджується видатковими
касовими ордерами, а також відміткою
про виконання у виконавчому листі.

Окрім того, факт отримання присуджених
сум сам ОСОБА_3 не заперечував. Його
твердження про подвійне відрахування
податку були визнані безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не можуть бути
підставою для зміни чи скасування
вмотивованої ухвали суду.

Частиною 2 статті 308 ЦПК України
передбачено, що не може бути
скасоване правильнее по суті і
справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином, колегією суддів не
виявлено порушень вимог закону, які
могли б бути підставою для зміни чи
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Тростянецького районного суду
Сумської області від 11 лютого 2014 року
про відмову роз»ясненні рішення суду
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -