Справа № 0907/4773/2012
Провадження № 22-ц/779/759/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Мелінишин Г.П., Шишка А.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
04 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із зазначеним
позовом та просила про виділення їй в
порядку поділу сумісного майна: стінку
кухонну - 2500грн., стінку в вітальні -
1500грн., відеокамеру - 2699грн.,
холодильник - 2166грн., плиту газову -
2919грн., тюнер - 400грн., комп'ютерний стіл -
700грн., супутникову систему - 500грн.,
пральну машинку - 1000грн., телевізор -
800грн. Відповідачу виділити: комп'ютер з
комплектуючими - 2500грн., монітор до
комп'ютера - 1200грн., фотоапарат - 1200грн.
Просила також стягнути з відповідача
на її користь вартість ? автомобіля
марки RENAULT KANGOO, 2006 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 -
24122грн., як за належну їй частку в
подружньому майні, а також виділити їй
в порядку поділу сумісного майна
подружжя у власність ? частки грошових
коштів, які знаходяться на депозитних
рахунках в установах банку.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 04 лютого 2014 року позов в
задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що з 04.06.2002р. по 03.02.2012
р. перебувала з відповідачем у шлюбі. За
час перебування у шлюбі 12.09.2007 року ними
був спільно придбаний транспортний
засіб - автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2006
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1. Згідно експертного
висновку, вартість вказаного
автомобіля становить 48244грн. без
врахування ПДВ. Разом з тим, суд першої
інстанції зазначив у своєму рішенні, що
даний автомобіль був придбаний за
кошти відповідача, які він отримав від
продажу іншого автомобіля, придбаного
до укладення шлюбу.

Апелянт також вказує, що суд першої
інстанції не врахував того, що
відповідачем не надано доказів щодо
придбання, а також продажу автомобіля
VOLKSWAGEN PASSAT, за продаж якого він ніби-то
придбав автомобіль марки RENAULT KANGOO.

На думку апелянта, суд даним обставинам
не дав належної оцінки та ухвалив
рішення з порушенням вимог закону.

З вище наведених підстав просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення її позовних
вимог, стягнувши з відповідача на її
користь вартість ? автомобіля марки
RENAULT KANGOO, 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 - 24122грн., як
за належну їй частку в подружньому
майні, 800грн. вартість проведеної
експертної оцінки, 150грн. витрат по
оплаті послуг нотаріуса та витрати по
оплаті судового збору .

В судовому засіданні апелянт та його
представник доводи апеляційної скарги
підтримали з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просили про їх
задоволення.

Представник відповідача апеляційну
скаргу заперечив, вважає її
безпідставною, а рішення суду законним
та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції в
повній мірі не відповідає цим вимогам
закону.

Як встановлено судом першої інстанції,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі із 04.06.2002 року по 03.02.2012 року. За
час перебування у шлюбі ними було
спільно нажито майно, а зокрема - 12.09.2007
року був придбаний транспортний засіб -
автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2006 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. Згідно експертного висновку,
вартість вказаного автомобіля
становить 48244грн. без врахування ПДВ.
Все майно, перелічене позивачкою у
позовній заяві, а також інше майно,
перелічене відповідачем у запереченні
на позов, враховуючи розбіжності, судом
першої інстанції не визнано спільним
майном, придбаним подружжям за час
шлюбу.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позивачами не надано жодного належного
та допустимого доказу на підтвердження
щодо майна, яке дійсно було нажите
подружжям на час перебування у шлюбі.

Однак повністю з таким висновком суду
першої інстанції колегія суддів
погодитись не може.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Так, апелянт оскаржує рішення суду
першої інстанції тільки в частині
відмови у стягненні з відповідача на її
користь вартість ? автомобіля марки
RENAULT KANGOO, 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 - 24122грн., як
за належну їй частку в подружньому
майні. Крім того просить стягнути з
відповідача на її користь також
витрати по оплаті експертизи,
нотаріальних послуг та судового збору.
В решті рішення апелянт не оскаржує.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

В засіданні апеляційного суду
встановлено, що все майно, крім
спірного автомобіля сторони поділили в
добровільно порядку. Транспортний
засіб - автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2006
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 придбаний 12.09.2007 року,
тобто на час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі. Дані обставини
сторонами не заперечуються. Будь-яких
доказів, що даний автомобіль придбаний
за власні кошти, відповідач ОСОБА_4 суду
не представив.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про те, що ОСОБА_4 набув
спірний автомобіль за час шлюбу, але за
кошти, які належали йому особисто, так
як до одруження мав у своєму
розпорядженні автомобіль марки VOLKSWAGEN
PASSAT, 1984 року випуску, який згодом продав
та за виручені кошти придбав
автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2006 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, оскільки такі твердження
відповідача є голослівними та не
підтверджуються жодними належними та
допустимими доказами. Однак суд першої
інстанції наведеного не врахував та
ухвалив рішення з порушенням вимог
закону.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя, вирішуючи
спори між подружжям про майно»,
вирішуючи спори про поділ майна
подружжя, суди повинні враховувати, що
само по собі розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності подружжя на майно, набуте за
час шлюбу.

Пунктом 22 зазначеної постанови
вказано, що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Таким чином, зважаючи на викладене
вище, та з правового аналізу ст.ст. 60, 69,
71 СК України, постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя, вирішуючи
спори між подружжям про майно», колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_2 та скасування рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2
про поділ автомобіля марки RENAULT KANGOO, 2006
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Згідно експертного висновку, вартість
вказаного автомобіля становить 48244грн.
без врахування ПДВ.

Отже з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню 1/2 частина вартості
автомобіля марки RENAULT KANGOO, 2006 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, що становить 24122грн.

Розподіл судових витрат на сторін слід
покласти відповідно до ст. 88 ЦПК
України. Зокрема, з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 підлягає стягненню 1014,60грн., а
саме: 800грн. - за надання правової
допомоги та 121,60грн. - за сплату судового
збору.

Що стосується витрат по платі послуг
нотаріуса в розмірі 150грн., то такі не
відносяться до судових витрат, а тому
підстав для їх стягнення колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 04 лютого 2014 року в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про поділ автомобіля марки RENAULT
KANGOO, 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію половини вартості
автомобіля марки RENAULT KANGOO, 2006 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 вартістю 22122 (двадцять дві
тисячі сто двадцять дві)грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 800
(вісімсот)грн. - за надання правової
допомоги та 121(сто двадцять одна)грн.
60коп. - за сплату судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Г.П. Мелінишин

А.І. Шишко