Справа № 505/6206/13-ц
Провадження по справі № 2/505/222/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"11" березня 2014 р. Котовський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді -
Фабіжевського С.А.

при секретарі -
Банташ Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідачки, при цьому наполягала
на визнанні за ОСОБА_2 право власності
на новостворене майно, а саме на:
павільйон торгівельного призначення
розміром 5x6 метрів, розташований у
АДРЕСА_1; на визнанні дійсним договір
купівлі-продажу павільйону
торгівельного призначення розміром 5x6
метрів, розташованого у АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01
вересня 2013 року та на визнанні за нею,
ОСОБА_1 право власності на павільйон
торгівельного призначення розміром 5x6
метрів, який розташований у АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, надала заяву, де позов
підтримала у повному обсязі та прохала
про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, надала заяву, де позов
визнала у повному обсязі та прохала про
розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що 01 вересня 2013 року, між
позивачкою та ОСОБА_2 була укладений
договір купівлі-продажу павільйону
торгівельного призначення по АДРЕСА_1.

Так, сторонами було досягнуто
домовленості про те, що після виконання
ними зобов'язань за договором і сплати
за вказаний павільйон грошей в сумі 20000
грн., вони оформлять угоду нотаріально.
На підтвердження чого, позивачка
сплатила відповідачці обумовлену суму
грошей за вказаний павільйон.

Але, оформити нотаріально договір
позивачка не має можливості, оскільки
відповідачка відмовляється від
відповідних дій, мотивуючи це тим, що на
вказаний павільйон є документи, які не
дозволять посвідчити договір
нотаріально, окрім вказаного наявність
вказаних документів, а саме свідоцтва
про право власності не передбачено
законом. Крім того, відповідачка
мотивує це тим, що вищевказане майно є
самочинно збудованим.

Однак, відповідно до ст. 376 ЦК України,
нерухоме майно вважається самочинним,
якщо воно збудоване на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або з істотнім порушенням
будівельних норм і правил, що
підтверджень не знайшло.

Зазначені підстави і змусили позивачку
звернутися до суду, надавши відповідні
докази по справі.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, суд може визнати такий
договір дійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 325, 328, 376, 391, 655 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
новостворене майно, а саме на павільйон
торгівельного призначення розміром 5x6
метрів, розташований у АДРЕСА_1.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу павільйону
торгівельного призначення розміром 5x6
метрів, розташованого у АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01
вересня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
павільйон торгівельного призначення
розміром 5x6 метрів, який розташований у
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

С у д д я - С.А.
Фабіжевський