АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1784/14
Головуючий 1 інстанції
Справа№2/638/185/13
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного
суду м.Харкова від 17 вересня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди внаслідок залиття, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди внаслідок залиття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
вказувала, що вона є власником кімнати
НОМЕР_1 у комунальній квартирі,
загальною площею 11,5 кв.м. по АДРЕСА_2.
Поверхом вище знаходиться кімната
відповідача. На протязі кількох років
ОСОБА_2 затоплює її житлову кімнату,
речі побуту. На підставі неодноразових
звернень до ЖЕК-30 Дзержинського району
м.Харкова останнім були складені акти з
висновком про вину ОСОБА_2 на вказана
причина залиття - порив проводки під
умивальником у кімнаті відповідача.
Добровільно відшкодувати завдану
шкоду останній відмовляється.

Тому, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просила суд стягнути з
ОСОБА_2 на її користь суму матеріальної
шкоди, завданої внаслідок залиття
квартири у сумі 5 633 грн., суму моральної
шкоди у розмірі 1000 грн., а також
понесені витрати: 229,40 грн. судовий збір
та 2 206,80 грн. за проведення судової
будівельно-технічної експертизи.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов визнав частково, пояснив, що з
сумою матеріальної шкоди він не згоден,
оскільки вона є завищеною; дійсна
вартість шкоди складає 400 грн. і він її
не заперечує відшкодувати. Вказує, що
співвласником квартири 705 також є
ОСОБА_4, який має бути співвідповідачем.
Крім того, причина залиття квартири не
встановлена, що є підставою для відмови
у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні пояснив, що він хоч і є
власником кімнати АДРЕСА_3, проте, він в
ній не мешкає, оскільки зареєстрований
та проживає у гуртожитку за місцем
навчання по АДРЕСА_4, а на момент
залиття квартири він взагалі
знаходився у своєї бабусі в селі.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 17 вересня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь позивача 8069 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що його вини у залитті квартири
позивачки не має, оскільки будинок
АДРЕСА_1 знаходиться в аварійному
стані. Крім того, він не згоден з
розміром вартості заподіяної шкоди та
вартістю експертизи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з
доведеності вини відповідача з
урахуванням висновку судової
будівельно-технічної експертизи.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Пунктом 18 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою KM України від
8.10.1992р. №572, встановлено, що власники
квартир, наймачі та орендарі
зобов'язані використовувати
приміщення житлових будинків за
призначенням, забезпечувати
збереження жилих і підсобних приміщень
квартир та технічного обладнання
будинків, дотримувати правил пожежної
безпеки. При появі несправностей у
квартирі вживати заходів до їх
усунення власними силами або силами
підприємств по обслуговуванню житла.

Необхідними елементами складу
цивільного правопорушення, як підстави
деліктної відповідальності є шкода,
протиправна поведінка, причинний
зв'язок між шкодою та протиправною
поведінкою винної особи.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, проводити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку придомову
територію.

Згідно з частиною 1 статті 177 Житлового
Кодексу України громадяни зобов'язані
забезпечувати схоронність жилих
приміщень, бережно ставитися до
санітарно-технічного та іншого
обладнання, до об'єктів благоустрою,
додержувати правил утримання жилого
будинку і придомової території.

Відповідно до ст. 179 ЖК України
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Положенням підпункту 4.1.9
вищезазначених Правил встановлено, що
під час експлуатації будинку необхідно
забезпечувати, у тому числі, усунення
протікань, витоків, закупорок,
засмічування, зриву гідравлічних
затворів, санітарних приладів і
негерметичності стикових з'єднань у
системах каналізації; надійність і
тривкість кріплення каналізаційних
трубопроводів і випусків, тощо.

Безгосподарне утримання, громадянином
належного йому будинку (квартири) тягне
за собою наслідки, передбачені
Цивільним Кодексом України.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що власником кімнати АДРЕСА_1 є ОСОБА_3,
а кімнати АДРЕСА_3 - ОСОБА_2 (а.с.6,38).

Згідно актів обстеження кімнати
АДРЕСА_1, неодноразові залиття
житлового приміщення з квартири
відповідача відбуваються через порив
проводки під умивальником у кімнаті
ОСОБА_2 та його халатного ставлення до
сантехнічних приладів в його кімнаті
(а.с.7-9).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи
встановлено, що причини залиття
квартири АДРЕСА_1 визначити не можливо,
оскільки експерт не приймав участі у
складанні актів про залиття приміщення
та з моменту його складання пройшов
значний проміжок часу; вірогідний
розмір матеріальної шкоди, заподіяної
власнику нерухомого вищевказаного
майна внаслідок її залиття 24 серпня 2011
року на момент проведення експертизи,
становить 5 633 грн. (а.с.115-119).

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК
України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Матеріалами справи підтверджено та
достовірно установлено судом першої
інстанції, що причинною залиття
квартири позивачки є недбале ставлення
саме відповідача до
санітарно-технічного обладнання, яким
він користується.

Відповідачем не доведено, що залиття
квартири позивачки відбулося не з його
вини, а з інших причин, беззаперечних
доказів до суду не надав.

Крім того, відповідач, як у суді першої
інстанції так у суді апеляційної
інстанції частково визнав суму
заподіяної шкоди позивачці.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 17 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: