Справа № 463/145/13
Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/586/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи:21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю адвоката ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4; ОСОБА_5 і його
представників: ОСОБА_6 та адвокатів
ОСОБА_7 і ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та
апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 11 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_9, треті
особи - приватні нотаріуси ОСОБА_10 і
ОСОБА_11, в кінцевій редакції позовних
вимог якого просив суд: 1) визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірна
квартира"), укладений 06 травня 2009 року
між ОСОБА_12 і ОСОБА_4 та посвідчений
нотаріусом ОСОБА_10; 2) витребувати у
ОСОБА_9 спірну квартиру, яку вона
отримала по договору дарування,
укладеному 15.03.2010 року між ОСОБА_4 і нею
та посвідченому приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_11, та 3) надати йому
додатковий строк (три місяці) для
прийняття спадщини після смерті його
батька, ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_12,
який 06.05.2009 року подарував спірну
квартиру брату позивача, відповідачу
ОСОБА_4, який (у свою чергу) 15.03.2010 року
подарував спірну квартиру своїй
доньці, відповідачці ОСОБА_9 Однак на
час укладення першого договору
дарування (06.05.2009 року) ОСОБА_12 не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, що стверджується
висновком посмертної
судово-психіатричної експертизи від
25.05.2012 року. Позивач був позбавлений
можливості реалізувати своє право щодо
прийняття спадщини шляхом подачі заяви
через нотаріальну контору, оскільки на
момент відкриття спадщини після смерті
батька спірна квартира йому не
належала і оригіналів
правовстановлюючих документів на неї
не було, оскільки такі були
використаними при укладенні договору
дарування 06.05.2009 року, а тому і просив
надати йому додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті
батька, ОСОБА_12 (т.1, а.с. 1-3; 149-151; 196-198; т.2,
а.с. 19-21).

У листопаді 2012 року ОСОБА_9 подала до
суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_5,
у якій просила суд визнати її
добросовісним набувачем спірної
квартири та визнати за нею право
власності на цю квартиру, оскільки
ОСОБА_5 таке її право оспорює (т.1, а.с.
172-173).

У лютому 2013 року зустрічну позовну
заяву до ОСОБА_5 подав ОСОБА_4, у якій
просив суд визнати за ним право
власності на спірну квартиру в порядку
спадкування за законом після смерті
його батька, ОСОБА_12, оскільки після
його смерті він, як спадкоємець за
законом першої черги, подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття ним спадщини після смерті
батька, а ОСОБА_5 такої заяви до
нотаріальної контори не подав (т.1, а.с.
235-236).

Оскаржуваним рішенням первісний позов
ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсним
договір дарування спірної квартири від
06 травня 2009 року та витребовано цю
квартиру у ОСОБА_9 Визначено ОСОБА_5
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, що відкрилася
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12,
тривалістю три місяці з дня набрання
рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічних позовів
ОСОБА_9 і ОСОБА_4 - відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Вирішено питання судових витрат (т.2,
а.с. 124-126).

Дане рішення оскаржили ОСОБА_9 і ОСОБА_4

Апелянти просять рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги за їхніми
зустрічними позовами, покликаючись на
порушення норм матеріального права.

Вважають неправомірним встановлення
ОСОБА_5 додаткового строку на прийняття
спадщини, оскільки відсутність у
згаданого позивача інформації про
спадкову масу не є поважною причиною
для встановлення додаткового строку на
прийняття спадщини і така правова
позиція знайшла своє відображення у
Постанові Верховного Суду України від
26.09.2012 року (т.2, а.с. 134-135; 137-138).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників апелянтів на
підтримання доводів апеляційних скарг
та заперечення цих доводів зі сторони
ОСОБА_5 і його представників,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Задоволення позовних вимог ОСОБА_5,
зокрема - в частині визначення йому
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, що відкрилася
після смерті ОСОБА_12, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, суд мотивував тим, що
ОСОБА_5 одразу після смерті ОСОБА_12
звернувся з даним позовом до суду; усно
звертався до нотаріуса з приводу
успадкування спірної квартири, яка на
момент смерті ОСОБА_12 останньому вже не
належала, а також тим, що про наявність
будь-якого іншого спадкового майна у
згаданого спадкодавця ОСОБА_5 відомо не
було.

Однак вище наведені висновки судом
зроблені з порушенням норм
матеріального права, виходячи з
наступного.

Cтаттями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості і що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ст. 1269 ЦК
України та аналізу положень розділу 22
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини: при цьому
законодавець не обумовлює подання
такої заяви долученням до неї будь-яких
інших документів. Зокрема, п. 207 вище
згаданої Інструкції ... встановлено, що
нотаріус зобов'язаний прийняти таку
заяву та завести спадкову справу
навіть у випадку, коли ця заява
надійшла поштою і справжність підпису
спадкоємця на ній ніким не засвідчена.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч.1), а ч. 3
ст.1272 ЦК України - що за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову
практику у справах про спадкування"
міститься роз'яснення про те, що суду
при дослідженні причин пропуску строку
для прийняття спадщини необхідно
виходити з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

В узагальненні судової практики
розгляду цивільних справ про
спадкування (постанова пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 6) Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ звертає
увагу на те, що у зазначеній категорії
справ є обов'язковим обгрунтування в
мотивувальній частині судового
рішення поважності причин пропуску
строку для подання заяви про прийняття
спадщини і що судом не можуть бути
визнані поважними такі причини
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини (зокрема) як
юридична необізнаність позивача щодо
строку та порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна тощо. Також звертає
увагу на те, що необгрунтованою і
помилковою є практика судів, які
визнають причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
поважними із порушенням вимог ч.2 ст. 59
ЦПК, відповідно до якої обставини, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування, зокрема -
показами свідків.

Вище наведена правова позиція знайшла
своє відображення і у постанові
Верховного Суду України від 26.09.2012 року
у справі за позовом ОСОБА-10 до
Головного управління юстиції у м. Києві
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, у якій Верховний
Суд України прийшов до висновку про те,
що правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть
бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця
були перешкоди для подання нотаріусу
заяви про прийняття спадщини; 2) ці
обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а
він не скористався правом на прийняття
спадщини через відсутність інформації
про спадкову масу, то положення ч. 3 ст.
1272 ЦК України не застосовуються (т.2, а.с.
52-54).

Дана постанова Верховного Суду України
від 26.09.2012 року у відповідності до ч.1 ст.
360-7 ЦПК України є обов'язкової для всіх
судів України.

ОСОБА_5 було відомо про смерть ОСОБА_12,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і про відкриття
спадщини після його смерті, однак у
шестимісячний строк заяву про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_12 ОСОБА_5 до нотаріальної контори
не подав: наведені обставини
визнаються сторонами спору, а відтак в
силу норми, яка передбачена ч.1 ст. 61 ЦПК
України, доказуванню не підлягають.

В той же час, як вбачається з матеріалів
спадкової справи Винниківської
державної нотаріальної контори
Львівської області № 87/2012 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12
(долученої до матеріалів даної
цивільної справи), ОСОБА_4 14.06.2012 року
подав до згаданої нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини і 04.10.2012
року йому було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_12.

Вище наведене свідчить (зокрема) про
наявність спадкової маси після смерті
ОСОБА_12

За вище наведених обставин звернення
ОСОБА_5 до суду з позовом про визнання
договорів дарування спірної квартири
недійсними не може бути визнано
поважною обставиною для визначення
йому додаткового строку для прийняття
спадщини, оскільки не може бути
свідченням того, що у ОСОБА_5 були
перешкоди для подання нотаріусу заяви
про прийняття спадщини, так само, як не
може бути визнано такою поважною
причиною і відсутність у нього
інформації про спадкову масу.

Відтак оскаржуване рішення в частині
визначення ОСОБА_5 додаткового строку
для подання ним заяви про прийняття
спадщини, що відкрилася після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12, підлягає
скасуванню з ухваленням у цій частині
нового рішення - про відмову у
задоволенні цієї позовної вимоги.

Відповідно підлягає до скасування
оскаржуване рішення і в частині
задоволення позовної вимоги ОСОБА_5 про
витребування спірної квартири у
ОСОБА_9: також з ухваленням у цій
частині нового рішення - про відмову у
задоволенні даної позовної вимоги.

Рішення суду, яке є предметом
апеляційного оскарження, в частині
визнання недійсним договору дарування
спірної квартири, укладеного 06 травня
2009 року між ОСОБА_12 і ОСОБА_4 та
посвідченого нотаріусом ОСОБА_10, ніким
не оспорюється і в цій частині колегія
суддів погоджується з ним.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_4 прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_12.

Відтак колегія суддів приходить до
висновку про те, що зустрічний позов
ОСОБА_4 підлягає до задоволення і за ним
слід визнати право власності на спірну
квартиру в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_12.

Як встановлено судом та стверджується
матеріалами справи, 15.03.2010 року ОСОБА_4
спірну квартиру відчужив ОСОБА_9,
уклавши з нею договір дарування (т.1, а.с.
11), а відтак остання є добросовісним
набувачем цієї квартири та у
відповідності до ст. 392 ЦК України має
право на пред'явлення позову про
визнання її права власності на дану
квартиру, оскільки таке її право (як
вбачається з первісного позову ОСОБА_5)
оспорюється останнім.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3 і 4, 314 ч.2, 316,
319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та
апеляційну скаргу ОСОБА_9 частково
задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду
міста Львова від 11 жовтня 2013 року в
частині витребування квартири АДРЕСА_1
у ОСОБА_9, в частині визначення ОСОБА_5
додаткового строку для подання ним
заяви про прийняття спадщини, що
відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_12, та в частині відмови ОСОБА_4 та
ОСОБА_9 у задоволенні позовних вимог за
поданими ними зустрічними позовами
скасувати і в цих частинах ухвалити
нове рішення, яким:

- відмовити ОСОБА_5 у задоволенні
його позовних вимог про витребування
квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_9 та у
визначенні йому додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_12;

- зустрічний позов ОСОБА_4
задовольнити та визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12;

- зустрічний позов ОСОБА_9
задовольнити та визнати її
добросовісним набувачем квартири
АДРЕСА_1, а також визнати за нею право
власності на цю квартиру.

В решті рішення Личаківського
районного суду міста Львова від 11
жовтня 2013 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: