РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року

м.
Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді
Чирки С.С.

при секретарях

судового засідання
Кравцовій А.В., Ляшенко Н.П.

за участю

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
Глибоцької сільської ради
Бориспільського району Київської
області про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
знесення самочинно побудованих споруд,
зобов'язання вчинити дії по демонтажу,
стягнення моральної шкоди та заборону
користуватися земельною ділянкою та
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6
про відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_4,
Глибоцької сільської ради про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
зобов'язання знести самочинно
побудовані будівлі та господарські
споруди, демонтаж поліетиленової та
водостічної труби,
паркану,відшкодування моральної шкоди
та заборону користування земельною
ділянкою.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 03
листопада 1990 року у її власність на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом виданого
державним нотаріусом Бориспільської
районної державної нотаріальної
контори Ткач Л.Є. та зареєстрованого в
реєстрі № 2990 перейшла ? частина
житлового будинку з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1, інша ? частина на
підставі цього ж свідоцтва перейшла у
власність ОСОБА_4

24 травня 1996 року рішенням Глибоцької
сільської ради Бориспільського району
їй у приватну власність була передана
земельна ділянка загальною площею 0,142
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Право власності на вказану
земельну ділянку підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю ІІ-КВ №010213.

Починаючи з 2008 року відповідач ОСОБА_4
почала чинити їй перешкоди у
користуванні земельною ділянкою.

Так, ОСОБА_4 було здійснено
переобладнання та прибудова до будинку
приміщень та господарських споруд на
земельній ділянці , що їй не належить, а
саме: веранда(а1), веранда (а2), веранда
(а3), сарай (В), сарай(Д). Дозволу ОСОБА_4 на
добудову до жилого будинку та
будівництво господарських споруд вона
не надавала, що підтверджується
рішенням Глибоцької сільської ради від
24 листопада 2010 року.

Крім того, ОСОБА_4 незаконно та без
дозволу позивача в 2009 році здійснила
монтаж поліетиленової труби,яка
прокладена від колодязя(л) до
переобладнаної частини будинку, а
після добудови санвузла ще й монтаж
підземної водостічної труби.

Влітку 2010 року ОСОБА_4 побудувала на
земельній ділянці ОСОБА_6 паркан з
металевих стовпців.

20 листопада 2008 року Глибоцькою
сільською радою Бориспільського
району було прийнято рішення №255 про
надання дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на
переобладнання житлового будинку та
будівництво господарських будівель в
будинку АДРЕСА_1.

24 листопада 2010 року Глибоцькою
сільською радою було прийнято
рішення№149 яким скасовано рішення
виконавчого комітету Глибоцької
сільської ради від
20 листопада 2008 року №255 «Про надання
дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на
переобладнання житлового будинку та
будівництво господарських будівель в
АДРЕСА_1».

В результаті зазначених дій ОСОБА_4 їй
було заподіяно моральної шкоди, розмір
якої вона оцінила в 4000грн. і які просить
суд стягнути на її користь.

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що у 2010
році нею був встановлений паркан з
металевої сітки ,який відмежовував
двір, що перебуває у спільній часткові
власності від городу ОСОБА_6

25 жовтня 2013 року ОСОБА_6 разом з своїм
сином ОСОБА_3 знесли вказаний паркан, а
тому позивач за зустрічним позовом
вважає що в результаті зазначених дій
їй було заподіяно шкоди на 2150 грн.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом повністю
підтримав заявлені вимоги, пославшись
на обставини викладені в позовній
заяві та пояснив, що паркану з
металевих стовпців і сітки вже не
існує, зустрічні позовні вимоги не
визнав зазначивши, що вони
безпідставні.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник за
первісним позовом позовні вимоги
ОСОБА_6 не визнали, пославшись на їх
необґрунтованість та безпідставність
та визнали те, що на спірній земельній
ділянці паркану з металевих стовпців і
сітки вже не існує, зустрічні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач Глибоцька сільська рада при
вирішенні даного спору поклалась на
розсуд суд, просила слухати справу у її
відсутність.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
суд приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
первісних вимог і відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 03 листопада 1990 року
спадкоємцями майна ОСОБА_10 є її дочки
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Спадкове майно
складається з жилого будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться в
с.Глибоке Бориспільського району
Київської області.(а.с.7).

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-КВ №010213 ОСОБА_6 передано у приватну
власність земельна ділянка площею 0,142
га, що розташована в с.Глибоке
Бориспільського району для
будівництва та обслуговування
житлового будинку (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету
Глибоцької сільської ради
Бориспільського району №255 від 20
листопада 2008 року дозволено ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 переобладнання житлового
будинку в АДРЕСА_1, а саме: добудова
житлової кімнати,санвузла, котельні та
веранди та дозволено будівництво
господарських будівель: сараю, літньої
кухні, гаража, погреба, колодязя (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно №605 від
25.02.2009 року ОСОБА_4 належить 4/5 частини
права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1. Опис об'єкта: житловий будинок
(1943), А-1, льох,Є; сараї,Б,В; л
кухня,сарай,Г,Д; вбиральня;Ж; огорожа,№1
-3; криниця,К; криниця,Л. (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету
Глибоцької сільської ради
Бориспільського району від 24 листопада
2010 року №149 скасовано рішення
виконавчого комітету Глибоцької
сільської ради Бориспільського району
№255 від 20 листопада 2008 року «Про
надання дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на
переобладнання житлового будинку та
будівництво господарських будівель в
АДРЕСА_1» (а.с.11).

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_6 в
АДРЕСА_1 від 15 січня 2014 року
встановлено: сусідка ОСОБА_6 -ОСОБА_4
збудувала без згоди ОСОБА_6 на приватні
ділянці, що належить ОСОБА_6
(кадастровий номер №:01:0030047 від
30.06.2011) наступні новобудови: веранда а1,
веранда а2, веранда а3, сарай В,сарай Д, а
також здійснила монтаж поліетиленової
труби з електропроводом від колодязя Л
до новобудов та водостічну трубу під
грунтовим шаром на земельній ділянці
ОСОБА_6 ,яка використовується нею як
піхотна земля (а.с.111).

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

За частинами 1 і 2 ст.59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи те, що свідоцтво про право
власності на нерухоме майно №605 від
25.02.2009 року було видане на підставі
рішення виконавчого комітету
Глибоцької сільської ради
Бориспільського району №255 від 20
листопада 2008 року ,яке на момент видачі
свідоцтва було чинним і ніким не
скасованим, тому суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
визнання свідоцтва недійсним.

Крім того, суд також враховує те , що
рішення виконавчого комітету
Глибоцької сільської ради
Бориспільського району від 24 листопада
2010 року №149,яким скасовано рішення
виконавчого комітету Глибоцької
сільської ради Бориспільського району
№255 від 20 листопада 2008 року «Про
надання дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на
переобладнання житлового будинку та
будівництво господарських будівель в
АДРЕСА_1 було ухвалено вже після
отримання ОСОБА_4 спірного свідоцтва.

За ч.4. ст.376 ЦК України якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Разом з цим, суд не вважає належним та
допустимим доказом акт обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_6 в
АДРЕСА_1 від 15 січня 2014 року , на який
посилається представник позивача , як
на доказ, що підтверджує належність
будівель та господарських споруд,які
збудувала ОСОБА_4. до категорії
самочинного будівництва, оскільки
депутати місцевих рад не є тими особами
в повноваження яких входить надання
висновків щодо належності нерухомого
майна до категорії самочинного
будівництва.

З огляду на це, суд вважає , що в
задоволенні вимог ОСОБА_6 щодо знесення
самочинно збудованих будівель і споруд
слід відмовити.

Також суд враховує те, що сторони по
справі визнали факт відсутності
паркана з металевих стовпців та сітки
на момент розгляду справи на земельній
ділянці ОСОБА_6 , тому позовні
вимоги ОСОБА_6 слід залишити без
задоволення в частині знесення
паркану, оскільки предмет спору
відсутній, як такий.

Вимоги позивача ОСОБА_6 щодо
демонтажу поліетиленової труби з
електропроводом, яка прокладена від
колодязя (Л) до веранди (А2) та
водостічну трубу , яка прокладена від
санвузла до вул.Перемоги на земельній
ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1
обгрунтовані та підлягають до
задоволення, оскільки розташування
даних труб порушує право власності
позивача на земельну ділянку.

Разом з цим, позивачем всупереч вимогам
ст.60 ЦПК України не доведено заподіяння
їй моральної шкоди, тому в задоволенні
вимог про відшкодування моральної
шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК
України, ст. 3 ЦПК України , кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 16 ЦК
України, ст. 4 ЦПК України).

Захист цивільних прав-це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально- правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення(визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушення. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст. 16 ЦК
України. Як правило, власник порушеного
права може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Спосіб захисту порушеного права
частіше за все визнається спеціальним
законом, який регламентує конкретні
цивільні правовідносини.

Такий спосіб захисту, обраний
позивачем, як заборона користуватися
земельною ділянкою, не може бути
визнаний таким, що передбачений
законом -ст.16 ЦК України.

З огляду на зазначене, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 в частині заборони
користування земельною ділянкою слід
відмовити.

Крім того, ОСОБА_4 не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_6
пошкодила її паркан та розміру
вартості матеріального збитку, а тому в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
слід відмовити.

Керуючись ст.ст.5,10,15, 58-60,208,212-215,218,223 ЦПК
України, ст.ст.16,321,376 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
Глибоцької сільської ради
Бориспільського району Київської
області про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
знесення самочинно побудованих споруд,
зобов'язання вчинити дії по демонтажу,
стягнення моральної шкоди та заборону
користуватися земельною ділянкою
задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою, яка належить на
праві приватної власності ОСОБА_6 та
зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати
поліетиленову трубу з електропроводом,
яка прокладена від колодязя (Л) до
веранди (А2) та водостічну трубу , яка
прокладена від санвузла до
вул.Перемоги на земельній ділянці, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

В іншій частині позовні вимоги
ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4
до ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної шкоди залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:

С.С. Чирка