Справа № 309/4194/13-ц
Провадження № 2/309/257/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Кемінь В.Д.

при секретарі судового засідання Орос
В.М.

з участю позивачки ОСОБА_1 її
представника ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3 її представника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до
відповідачки про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок знищення домашніх
кролів собакою, яка належить
відповідачці. Позовні вимоги позивачка
мотивує тим, що ранком біля 07.00 години
06.09.2013 року, в сараї свого
дворгосподарства АДРЕСА_1 виявила
задушеними 17 власних кроликів, які
купила для відгодівлі на Хустському
тваринному ринку по 100 гривень за
кожного. В середині сараю вона виявила
собаку, що належить відповідачці, яка
одного з кролів доїдала, а решта були
задушеними. Коли вона зайшла в середину
сараю собака втекла. Зразу вона
звернулася до відповідачки, щоб
остання добровільно сплатила їй кошти
або віддала кролів, так як у неї також в
господарстві утримуються кролики.
Відповідачка відмовилася добровільно
вирішити між ними даний спір, тому вона
змушена звернутися до суду з даним
позовом. Просила суд стягнути з
відповідачки вартість витрачену на
купівлю кроликів в сумі 1700 гривень та
моральну шкоду в сумі 4000 гривень, так як
вона та її діти, для яких вона придбала
кролів, перенесли шок і постійно
переживають та знаходяться в страху
від того, що собака відповідачки може
зробити напад і на дітей, оскільки вона
може розгулювати вулицею.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги,
просили суд задовольнити позов
виходячи з доказів встановлених в
судовому засіданні по даній справі.

Відповідачка в судовому засіданні
позов не визнала, суду пояснила, що
собака, яка належить фактично її
батькам, не могла знищити домашніх
кролів у сусідньому дворогосподарстві,
де проживає позивачка, так як їх собака
постійно прив'язаний біля будки поряд з
їхніми кроликами, оскільки вони також
утримують домашніх кроликів і собака
ніколи їх не чіпляє. Можливо їхній
собака відв'язувався та втікав з будки,
але вона його зразу прив'язувала і
фактично ніколи собака не розгулює по
вулиці. Крім цього, їхній собака є
простою «доворняшкою». Вважає, що
позивачка безпідставно вимагає у неї
відшкодування шкоди, так як в самих
матеріалами перевірки працівниками
міліції не встановлено, яка кількість
кролів загинула і по якій причині, та
яке відношення до цього має домашній
собака її батьків. Всі матеріали
містять лише пояснення самої позивачки
і жодних письмових доказів про
обставини цієї пригоди не має. Просила
суд відмовити позивачці в задоволенні
позову.

Представник відповідачки ОСОБА_4 також
просив суд відмовити позивачці в
задоволенні позову, через
недоведеність позовних вимог, виходячи
з доказів встановлених у судовому
засіданні, які вказують на відсутність
достатніх підстав для відшкодування
позивачці завданої матеріальної та
моральної шкоди.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та матеріали по
перевірці заяви ОСОБА_1 за №2261 від
12.09.2013 року надані з Хустського МВ УМВС
України в Закарпатській області, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні позивачка не
навела доказів, про те, що саме
відповідачка повинна нести
відповідальність по відшкодуванню
завданої їй моральної та матеріальної
шкоди та не надала суду доказів про
розмір завданих матеріальних збитків.

Не навела позивачка в судовому
засіданні доказів та не обґрунтувала, з
яких критеріїв оцінки вона виходила
визначаючи розмір завданої їй
моральної шкоди.

В ст. 1167 ЦК України визначено підстави
за якими настає відповідальність особи
за завдану моральну шкоду. Статтею 1166
ЦК України також визначені підстави
відшкодування майнової шкоди, особою
яка її завдала. Однак, виходячи з
встановлених по справі в судовому
засіданні доказів, суд не знаходить
підстав для задоволення вимог
позивачки, виходячи з вказаних норми
матеріального права.

Так, під час розгляду справи в судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1
зверталася до Хустського МВ із заявою
по факту знищення домашніх кролів у
сараї її дворогсподарства собакою, що
належить відповідачці, яке мало місце
06.09.2013 року.

Дані обставини встановлені
дослідженими матеріалами по перевірці
заяви ОСОБА_1 за №2261 від 12.09.2013 року, що
надавалися Хустським МВ УМВС України в
Закарпатській області. З письмових
доказів наявних у вказаних матеріалах
міститься висновок ОВС, про
відсутність складу кримінального
правопорушення, пов'язаного з пригодою,
про яку повідомляла ОСОБА_1 Заявниці
рекомендовано в порядку цивільного
судочинства звернутися до суду. Сам
висновок та письмові докази додані до
заяви містять по одному поясненню від
позивачки та відповідачки, однак інших
яких-небудь письмових доказів про
фіксування самої пригоди, наявності
загиблих домашніх кролів, їх кількості
та обставин про причину їхньої
загибелі не має. Відповідачка на час
перевірки по заяві ОСОБА_1 заперечувала
причетність їхньої собаки до загибелі
домашніх кролів позивачки і ці
обставини ніким не фіксувалися та не
перевірялися.

Суд також звертає увагу на ту
обставину, що у своїй заяві позивачка
вказує на те, що пригода мала місце
06.09.2013 року, в сараї її
дворогосподарства і в цей же день вона
звернулася до органів місцевого
самоврядування та до Хустського МВ.
Однак з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 звернулася до Хустського МВ
такою заявою 09.09.2013 р., після чого
працівником ОВС 10.09.2013 року відібрані
пояснення по цьому факту від самої
позивачки та відповідачки. Жодної
фіксацій самого місця пригоди, огляду
загиблих тварин, їх наявності і
кількості, або надання їх для
дослідження, з метою встановлення
причини їхньої загибелі не
проводилося. В судовому засіданні
позивачка на зйомці мобільного
телефону показала зафіксовані тушки
загиблих короликів у її сараї, які
хаотично лежать на підлозі, однак з
цієї зйомки не можливо встановити дату
їх загибелі, а тим більше причину, яка
могла бути наслідком якого-небудь
захворювання домашніх тварин.

Наведені обставини спростовують
ствердження позивачки про те, що вона в
день самої пригоди 06.09.2013 р. зверталася
до правоохоронних органів для
перевірки обставин стосовно цієї
пригоди, так як фактично звернулася із
заявою та повідомила правоохоронні
органи 09.09.2013 р., при цьому не надавши
доказів для можливості перевірити
доводи наведені в її заяві.

З обставин, перевірених та
встановлених у судовому засіданні
вбачається, що очевидців нападу собаки,
яка належить відповідачці, 06.09.2013 року
на домашніх кролів позивачки у її
дворогосподарстві також не
встановлено. Твердження позивачки про
те, що її домашніх кролів знищила
собака, яка належить відповідачці,
остання категорично заперечує,
пояснюючи про можливість існування
інших причини їх загибелі, які ніким не
перевірялися.

Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Також в
статті 1167 ЦК України визначено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Встановлені та перевірені в судовому
засіданні докази суд не може вважати
достатніми для вирішення питання про
відповідальність ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, а також визначити
наявність вини останньої у заподіяні
такої шкоди позивачці. Суд також
констатує, що в ході розгляду справи
позивачкою не надано жодних доказів,
якими б стверджувалися понесені нею
витрати на придбання домашніх кролів у
кількості та за ціною вказаною у заяві,
чим спростовуються вимоги позивачки
про стягнення матеріальної шкоди з
відповідачки.

Таким чином суд, оцінивши в сукупності
добуті в судовому засіданні докази,
вважає необхідним в задоволенні позову
відмовити, оскільки позовні вимоги
позивачки в судовому засіданні не
доведені і відсутні підстави вважати,
що відповідачка є винною у заподіянні
позивачці моральної та матеріальної
шкода.

Враховуючи наведене та керуючись
вимогами ст.ст.10,60,209,212-215 ЦПК, ст.ст.1166,
1167 ЦК України, суд -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис
Кемінь В.Д.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського районного суду
Кемінь В.Д.