П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Київ

Судова палата у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого Патрюка М.В.,
суддів:Григор'євої Л.І.,Онопенка
В.В.,Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Охрімчук
Л.І.,Сеніна Ю.Л.,- розглянувши на
засіданні справу за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_9 про стягнення боргу за
договором позики за заявою ОСОБА_8 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_9 про
стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що з 1997 року був акціонером
закритого акціонерного товариства
«Фаетон Плюс» (далі - ЗАТ «Фаетон Плюс»).
У лютому 2009 року він із ОСОБА_9
домовились про те, що він виходить зі
складу акціонерів ЗАТ «Фаетон Плюс», а
ОСОБА_9 бере на себе зобов'язання
віддати йому як компенсацію його
частки золото 585 проби. Відповідно до
цієї домовленості ОСОБА_9 склав
розписку про те, що винен ОСОБА_8 11533,63
грамів золота 585 проби, і зобов'язався
повернути борг до 1 травня 2010 року.

Оскільки відповідач своїх зобов'язань
не виконав, позивач просив із підстав
ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) позов
задовольнити та стягнути з ОСОБА_9 борг
з урахуванням процентів, індексу
інфляції та 3% річних у сумі 3 274 077 грн, що
є еквівалентом 13500,63 грамів золота 585
проби.

У березні 2013 року ОСОБА_8 уточнив свої
позовні вимоги й просив стягнути з
відповідача борг з урахуванням
процентів, індексу інфляції та 3% річних
у сумі 3 461 057 грн, що є еквівалентом 14488,72
грамів золота 585 проби станом на 18
березня 2013 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 квітня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_8 2 911 132 грн 60 коп., що
еквівалентно 12 152,99 грамів золота
585 проби відповідно до курсу
банківських металів Національного
банку України станом на 19 березня 2013
року, та 3 219 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
25 червня 2013 року зазначене рішення суду
першої інстанції скасовано й ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року,
касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилено,
рішення апеляційного суду м. Києва від
25 червня 2013 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України
заяві про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року ОСОБА_8
порушує питання про скасування
ухвалених у справі рішень судів
касаційної й апеляційної інстанцій та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції з підстав, передбачених п. 1 ч.
1 ст. 355 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України), -
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. ст. 1046, 1047, 1048 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення ОСОБА_8 посилається на
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 вересня
2011 року та від 20 березня 2013 року.

ОСОБА_8 указує на те, що правові
висновки Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ про застосування
норм матеріального права, покладені в
основу судового рішення у справі, яка
переглядається, не є однаковими з
висновками, зробленими Верховним Судом
України та судом касаційної інстанції
в наданих для прикладу судових
рішеннях, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників ОСОБА_8 - ОСОБА_10, ОСОБА_9 -
ОСОБА_11, перевіривши наведені в заяві
доводи, Судова палата у цивільних
справах Верховного Суду України
вважає, що заява про перегляд
оскаржуваних судових рішень
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України
Верховний Суд України переглядає
судові рішення у цивільних справах
виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень у цивільних
справах є неоднакове застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

У справі, яка переглядається, судом
установлено, що з 1997 року
ОСОБА_8 був акціонером ЗАТ «Фаетон
Плюс». У лютому 2009 року сторони
домовились про те, що він виходить зі
складу акціонерів ЗАТ «Фаетон Плюс», а
ОСОБА_9 передає йому як компенсацію
його частки 11533,63 грамів золота 585 проби.
Згідно із домовленістю ОСОБА_9 склав
розписку про те, що винен ОСОБА_8 11533,63
грамів золота 585 проби та зобов'язався
повернути борг до 1 травня 2010 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
відмову в позові, апеляційний суд, з
висновками якого погодився й суд
касаційної інстанції, виходив із
безпідставності заявлених позовних
вимог відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК
України, оскільки договір позики між
сторонами не укладався про що свідчить
і надана позивачем розписка.

Разом із тим у рішеннях Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 вересня 2011 року та від 20
березня 2013 року, на які як на
приклади неоднакового застосування
судом касаційної інстанції ст. ст. 1046-1048
ЦК України посилається у своїй заяві
про перегляд судового рішення
Верховним Судом України заявник, судом,
на відміну від справи, яка
переглядається, установлено, що між
сторонами укладено саме договір
позики.

Отже, у зазначених справах наявні різні
фактичні обставини, до яких
застосовано відповідний матеріальний
закон, а тому ухвалені в них рішення не
свідчать про неоднакове застосування
судом касаційної інстанції ст. ст. 1046-1048
ЦК України.

З огляду на викладене обставини, які
стали підставою для перегляду справи,
не підтвердилися, що відповідно до ч. 1
ст. 360-5 ЦПК України є підставою для
відмови в задоволенні заяви.

Керуючись пунктом 1 частини першої
статті 355, пунктом 2 частини першої
статті 360-3, частиною першою статті 360-5
ЦПК України, Судова палата у цивільних
справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_8 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є
остаточною і може бути оскаржена
тільки на підставі, встановленій
пунктом 2 частини першої статті 355
Цивільного процесуального кодексу
України.

Головуючий Судді Верховного Суду
України:М.В. Патрюк Л.І. Григор'єва
Н.П. Лященко В.В. Онопенко Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк Ю.Л. Сенін