Провадження № 22-ц/790/1919/14
Головуючий 1 ін. - Богдан
Категорія: «кредитні»
Доповідач - Бородін М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: Бородіна М.М.,

суддів - Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 20 січня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося у суд із
позовом до ТОВ «Українське Фінансове
Агентство «Верус» в особі філії ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог вказали, що 05 травня 2006 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем
було укладено кредитний договір на
суму 11 943, 68 грн., строком користування
на 42 місяці, зі сплатою 2, 09 % щомісяця.

Крім того, 22 березня 2011 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та філією ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Комінтернівському районі м. Харкова
укладено договір поруки. За умовами
вказаного договору поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання основного зобов'язання в
розмірі 200 грн..

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав у повному обсязі.

Проте, в порушення умов кредитного
договору відповідач не виконав
зобов'язання щодо сплати щомісячних
платежів.

Враховуючи вищевикладене, представник
позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 70 968, 03 грн..

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити.

Представник ТОВ «Українське Фінансове
Агентство «Верус» в особі філії ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі м.
Харкова в судове засідання не з'явився.
Про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав
пропуску строку позовної давності.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 20 січня 2014 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 34 134, 62 грн. заборгованості
за кредитним договором, а також витрати
по сплаті судового збору в розмірі 342, 28
грн., а всього 34 276 грн. 90 коп..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, та ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Комінтернівському районі м. Харкова на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200 грн.
заборгованості за договором кредиту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове, яким у
задоволенні позовних вимог - відмовити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Апелянт зокрема зазначає, що позивач
пропустив строк позовної давності при
пред'явленні позовних вимог щодо
стягнення заборгованості.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Постановляючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходи в з того, що при укладанні
кредитного договору боржник
ознайомився з умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам (
«Розстрочка») (Стандарт), які йому були
надані у письмовій формі, зокрема із
положенням щодо збільшення строку
позовної давності до 5 років.

Проте погодитися із такими висновками
не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 05
травня 2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк»
надало ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 11
943, 68 грн., строком користування на 42
місяці, зі сплатою 2, 09 % щомісяця (а.с. 8).

22 березня 2011 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та філією ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Комінтернівському районі м. Харкова
укладено договір поруки. За умовами
вказаного договору поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання основного зобов'язання в
розмірі 200 грн. (а.с. 6).

Відповідач належним чином свої
зобов'язання щодо повернення
запозичених коштів не виконав. Згідно
наданого банком розрахунку,
заборгованість за кредитом складає 71
369, 03 грн..

Проте, в суді першої інстанції ОСОБА_2
заявив клопотання про застосування
строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Згідно умов договору кредиту від 05
травня 2006 року, банк надав позичальнику
строковий кредит на строк 42 місяці по 05
листопада 2009 року.

Отже перебіг строку позовної давності
відраховується саме з 05 листопада 2009
року. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у
суд із позовом про стягнення
заборгованості за кредитом лише 07
жовтня 2013 року, тобто з пропуском
строку позовної давності.

Представник банку посилається на те, що
пунктом 5.5 умов надання споживчого
кредиту фізичним особам ( «Розстрочка»)
(Стандарт) терміни позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюється
сторонами тривалістю 5 років.

Положеннями частини 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і запереч, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що
представник позивача не надав
будь-яких доказів того, що ОСОБА_2
ознайомився саме з вищевказаними
умовами кредитування, зокрема
відсутній його підпис.

Отже до спірних правовідносин підлягає
застосування загальний строк позовної
давності передбачений ст. 57 ЦК України.

Оскільки відповідач в суді першої
інстанції заявив письмове клопотання
про застосування наслідків пропуску
строку позовної давності, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
постановлення нового, про відмову у
задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,
-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 20 січня 2014 року -
скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: