Справа №751/8740/13-ц
Провадження №2/751/1651/2013
Рішення

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді
Гордійка Ю. Г.

при секретарі
Летяга М. О., Ващиліна М. О.

з участю: позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача, представника
відповідачки - ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідачів
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди -

В С Т А Н О В
И В :

03.09.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди(а.с.3-4),
вимоги якого згодом уточнені(а.с.132),
мотивуючи свої вимоги наступним.

27.06.2013 р. її сусіди - відповідачі
зруйнували 18 метрів огорожі, що
розділяє їх земельні ділянки.
Зруйнований паркан простояв 20 років,
його залишки розпиляли на шматки. Вона
звернулась до дільничного інспектора
міліції. Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 11.10.2011 р. був
встановлений порядок користування
земельною ділянкою, спірна земельна
ділянка не ділилась і меж по ній не
зазначалось. Із-за неправомірних дій
відповідачів по зносу паркану, її сім»я
змушена була шукати гроші у знайомих на
встановлення нового паркану; вона
нервувала, коли приходила міліція,
необхідно було знову і знову
доказувати те, що є очевидним, в
результаті «заробила» собі
гіпертонічну хворобу. Посилаючись на
ст.ст. 11, 16, 22-23, 1166-1167 ЦК України, просила
стягнути з відповідачів на її користь:
суму матеріальної шкоди в розмірі 1097
грн. за пошкоджений паркан та по 500 грн.
моральної шкоди з кожного відповідача;
витрати за проведення експертизи в
сумі 624 грн., судові витрати.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позов підтримала за вимогами,
викладеними на а.с.132, вказавши, що
матеріальна шкода в розмірі 1097 грн.
підлягає стягненню з відповідачів
солідарно, та пояснила, що 27.06.2013 р.
відповідачі спиляли її дерев'яну
огорожу; раніше паркану майже не було;
паркан її, бо лицева його сторона
виходить на її частину; зараз є новий
паркан, який вони поставили після
знесення відповідачами старого.

Представник позивачки ОСОБА_2 позов
підтримала за вимогами, викладеними на
а.с.132, вказавши, що матеріальна шкода в
розмірі 1097 грн. підлягає стягненню з
відповідачів солідарно.

Відповідач, представник
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який за
його клопотанням був допитаний у
судовому засіданні в якості свідка,
позов не визнав та пояснив, що паркан
дістався у спадок дружині від батьків
до того, як власником стала позивачка;
знесений паркан ОСОБА_3 - це паркан її
батьків; паркан був збудований
приблизно у 80-х роках ХХ століття;
паркан був збудований ОСОБА_11;
позивачка переносила паркан на
земельну ділянку ОСОБА_3; паркан
зносила бригада, яку найняла ОСОБА_3;
зараз позивачкою встановлений новий
металевий паркан.

Представник відповідачів ОСОБА_5
позов не визнала та пояснила, що
позивачка не довела, що є власником
знесеного паркану; знесений паркан був
до цього перенесений позивачкою, яка
збільшила свою земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_6 показав, що працює
інспектором Новозаводської районної
ради м. Чернігова; 27.06.2013 р. йому
подзвонила позивачка з приводу того, що
зносять її огорожу; коли він прийшов,
огорожа вже лежала; паркан було
сфотографовано; паркан був збудований
у 1986 році ОСОБА_1; він приймав участь в
будівництві цього паркану.

Свідок ОСОБА_7 показала, що є
донькою позивачки; 27.06.2013 р. вона була
сама дома, батьки і брат поїхали в село;
сусід ОСОБА_4 пиляв бензопилою паркан, з
ним був ще якийсь чоловік; вона
дзвонила в міліцію; ОСОБА_4 казав, що
паркан його; паркан фарбували,
ремонтували вони; вона не бачила, щоб
ОСОБА_3 зносила огорожу.

Свідок ОСОБА_8 показав, що
відповідачів знає з 80 років ХХ
століття; з 1980 р. стояла дерев'яна
огорожа, яку побудували батьки ОСОБА_3;
позивачка перенесла паркан.

Вислухавши осіб, які беруть участь
у справі, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
проживає за адресою: АДРЕСА_2; ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Земельні ділянки, якими
користуються сторони, є сусідніми.

З приводу розташування межі між
цими земельними ділянками між
сторонами тривалий час існують взаємні
неприязнені стосунки, з приводу чого
вони зверталися до міліції і суду, в
інші державні інстанції.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 15.06.2012 р. в
задоволені позову ОСОБА_9, ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про передання в
постійне користування земельної
ділянки, встановлення фактичної площі
земельної ділянки, дотримання правил
добросусідства користувачів земельних
ділянок, а також відновлення меж у
натурі земельних ділянок було
відмовлено(а.с.66-68).

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 24.07.2012 р.
вказане рішення залишено без змін.
Апеляційним судом Чернігівської
області встановлено, зокрема, що 28.12.1984
р. між ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_9
укладений договір купівлі-продажу,
згідно з яким ОСОБА_12, ОСОБА_13 продали, а
ОСОБА_9 купив 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_2, який розташований на
земельній ділянці площею 325 кв.м.
Співвласниками житлового будинку з
надвірним будівлями по АДРЕСА_1 є
відповідачі по справі. Відповідно до
розписки від 30.10.1995 р. ОСОБА_14 (мати
ОСОБА_3, ОСОБА_11) у 1986 р. передала ОСОБА_1
зі свого користування за адресою:
АДРЕСА_1, земельну ділянку розміром 2,9 м
через всю суміжну земельну ділянку по
АДРЕСА_2. Апеляційний суд Чернігівської
області погодився з висновками суду
першої інстанції, що позивачі на час
розгляду справи не набули права на
спірну земельну ділянку за набувальною
давністю; розпорядження землями
комунальної власності належить до
компетенції міської ради; позивачами
не надано доказів щодо створення їм
перешкод у користуванні спірною
земельною ділянкою; не підлягають
відновленню межі в натурі, з
урахуванням спірної земельної ділянки,
оскільки такі межі не встановлювались
і відсутні правові підстави для їх
встановлення; не передбачений такий
спосіб захисту прав, як встановлення
реальної площі земельної ділянки та
дотримання правил
добросусідства(а.с.69-71).

Актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
від 10.01.2013 р. було встановлено, що
позивачка не виконала припису від
30.11.2012 р. № 001299 щодо усунення виявленого
порушення вимог земельного
законодавства при використанні
земельної ділянки по АДРЕСА_2, а саме:
вона продовжувала використовувати
дану земельну ділянку без
правовстановлюючих документів, тобто
позивачка порушила вимоги ст.ст. 125, 126
ЗК України(а.с.72-73).

На даний час наявний судовий спір між
ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_9, ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою(а.с.82).

Згідно висновку судової експертизи №
С-306 від 29.11.2013 р. ЧРТПП дійсна вартість
дерев'яного паркану, який був знесений
АДРЕСА_2 складає 1097 грн.(а.с.42-46).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала;
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

На підставі викладеного, відсутні
правові підстави для задоволення
позову, враховуючи, що земельні
ділянки, якими користуються сторони, є
сусідніми; межі між цими земельними
ділянки в натурі не встановлювались;
позивачка користується земельною
ділянкою без правовстановлюючих
документів; знесений дерев'яний паркан
перебував на частині земельної
ділянки, на яку претендують одночасно
сторони по справі; суду не надано
допустимих доказів стосовно того, що
власником знесеного дерев'яного
паркану є позивачка, а не відповідачка
ОСОБА_3 При цьому суду не надано
допустимих доказів стосовно того, хто
саме з відповідачів безпосередньо
зносив дерев'яний паркан: фактично в
позові і в ході судового розгляду суду
не було вказано, якими доказами
підтверджується, що дерев'яний паркан
зносили два відповідача; очевидцем
знесення паркану була тільки донька
позивачки - свідок ОСОБА_7, яка показала,
що це робив ОСОБА_4, з яким був ще якийсь
чоловік, та що вона не бачила, щоб
ОСОБА_3 зносила паркан. Також суду не
доведено, що знесений дерев'яний паркан
не має ніякої цінності, оскільки в
протилежному випадку при стягненні
матеріальної шкоди потрібно вирішити
питання про передачу цього паркану
винній особі.

В зв'язку з повною відмовою в
задоволенні позову не підлягають
відшкодуванню позивачці понесені нею
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-61, 79-88, 213, 215
ЦПК України, ст.ст. 22-23, 1166-1167 ЦК України -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд м. Чернігова. Апеляційна скарга
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Новозаводського

районного суду міста Чернігова Ю. Г.
Гордійко