Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/3457/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко
Володимир Вікторович
Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

секретаря Гукової
О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення сплаченого авансу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 31 січня 2014
року

встановила:

Рішенням Малинського районного
суду Житомирської області від 31 січня
2014 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 отримані за
попереднім договором купівлі-продажу
грошові кошти в розмірі 320 000 грн. та
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3200 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт та її представник доводи
апеляційної скарги підтримали.

Позивачка та її представники в судове
засідання не з'явилися. Про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Представник ОСОБА_3 направив до
суду телеграму, у якій просив
розглянути справу без їх участі.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 635 ЦК
України попереднім є договір, сторони
якого зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором.

Законом може бути встановлено
обмеження щодо строку (терміну), в який
має бути укладений основний договір на
підставі попереднього договору.

Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не
направить другій стороні пропозицію
про його укладення.

Як видно з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, 31.07.2013 року між сторонами
було укладено попередній договір, за
умовами якого вони зобов'язалися
протягом трьох місяців, тобто до 31.10.2013
року укласти договори купівлі-продажу
нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, а
саме: ? частини житлового будинку з
відповідними господарськими будівлями
за АДРЕСА_1 та земельної ділянки для
обслуговування будинку, площею 0,036 га,
за ціною 320 000 грн. (а.с. 4-5).

Згідно з п.4 попереднього договору до
оформлення цього договору ОСОБА_1
сплатила ОСОБА_2 аванс у розмірі 320 000
грн.

Сторони також домовилися, що
зобов'язання, встановлені даним
договором, припиняються, якщо договори
купівлі-продажу нерухомого майна не
будуть укладені протягом строку,
встановленого даним договором, або
якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення (п.13 договору).

Оскільки у визначений попереднім
договором строк сторони договір
купівлі-продажу нерухомого майна не
уклали, пропозицію про його укладення
жодна із сторін другій стороні не
направила, суд першої інстанції
правильно виходив з вимог ч.3 ст.635 ЦК
України та дійшов правильного висновку
про припинення зобов'язань за
попереднім договором.

За положеннями ч.1 ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

З огляду на те, що зобов'язання сторін
за попереднім договором припинені,
грошові кошти в розмірі 320000 грн., які
відповідач ОСОБА_2 отримала за цим
договором, підлягають поверненню.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 320
000 грн., суд першої інстанції по суті
правильно вирішив спір.

Посилання апелянта на покази свідка
ОСОБА_4, який пояснив суду, що 28.10.2013 року
в його присутності ОСОБА_2 пропонувала
ОСОБА_1 укласти договори
купівлі-продажу нерухомого майна,
колегія суддів до уваги не бере,
оскільки з матеріалів справи видно, що
станом на 31.10.2013 року укладення
вказаних договорів купівлі-продажу
було неможливим за відсутності у
ОСОБА_2 правовстановлюючого документу
на об'єкт нерухомості, зокрема,
житловий будинок.

Свідоцтво про право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1
відповідачці видано лише 14.11.2013 року,
тобто за спливом строку протягом якого
сторони зобов'язалися укласти договір
купівлі-продажу вказаного нерухомого
майна (а.с. 30).

Доводи апеляційної скарги про
відсутність вини ОСОБА_2 щодо
невиконання зобов'язань за попереднім
договором не впливають на правильність
прийнятого судом рішення.

Припинення зобов'язань за попереднім
договором відповідно до ч.3 ст.635 ЦК не
вимагає встановлення вини будь-кого із
сторін щодо невиконання зобов'язання.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять посилань на порушення судом
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели чи могли призвести
до неправильного вирішення спору, а
тому підстав для скасування рішення
немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малинського районного
суду Житомирської області від 31 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: