Єдиний унікальний номер 233/7358/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1253/2014
Головуючий в 1 інстанції Бєлостоцька
Доповідач Пономарьова О.М.
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Соломахи Л.І., Биліни Т.І.,
представника відповідачів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання та визнання споживачами
комунальних послуг за апеляційною
скаргою відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
від імені та в інтересах яких на
підставі угоди про надання юридичної
допомоги діє ОСОБА_1, на рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 19 грудня 2013 року ,
03 жовтня 2013 року позивачі.
звернулися до суду з вказаним позовом
до відповідачів і зазначали, що їм на
праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_1 в якій вони
зареєстровані, але фактично не
мешкають. З їх згоди в зазначеній
квартирі з серпня 1996 року мешкають їх
родичі - відповідачі по справі, з якими
був в усній формі укладений договір
найму жилого приміщення та усна
домовленість про сплату вартості
комунальних послуг, в порушення якої
відповідачі не сплачують вартість
спожитих комунальних послуг, у зв'язку
із чим виникла заборгованість, яка за
судовими рішеннями стягується з
позивачів, як із співвласників
квартири. Просили суд встановити факт
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі
АДРЕСА_1 з серпня 1996 року по теперішній
час та визнати їх споживачами
комунальних послуг та електричної
енергії за визначеною адресою в період
з серпня 1996 року по теперішній час.
Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задоволено частково.
Встановлено факт проживання ОСОБА_4 в
період часу з 01 серпня 1996 року до 18
листопада 2013 року в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Встановлено факт проживання ОСОБА_5 в
період часу з 01 серпня 1996 року до 03
жовтня 2006 року, з 10 лютого 2010 року по 20
березня 2010 року, з 13 жовтня 2010 року по 13
листопада 2010 року, з 14 червня 2011 року до
16 серпня 2013 року в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1 В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено. Розподілені судові
витрати.

В апеляційній скарзі відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від імені та в
інтересах яких на підставі угоди про
надання юридичної допомоги діє ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просили
скасувати рішення суду в частині
визнання факту проживання в квартирі
та відмовити у задоволенні вимог
позивачів в повному обсязі. Апелянти
посилаються на те, що позивачі обрали
спосіб захисту, який не передбачений
законом, підстав для задоволення
позову про встановлення факту
проживання в квартирі не було. Договір
найму між сторонами не укладався і не
реєструвався у визначеному законом
порядку, а тому не породжує будь-які
права та обов'язки. Позивачами
пропущено строк позовної давності, про
що заявлялось в суді. ОСОБА_5 з 2006 року
постійно в квартирі не мешкала, а з 2011
року проживає однією сім'єю з ОСОБА_6 за
іншими адресами.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідачів
ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної
скарги і просив її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явилися, про час та місце судового
розгляду повідомлені належним чином,
про що свідчать поштові повідомлення
про отримання судових повісток
відповідачами, які подали заяви про
розгляд справи у їх відсутність;
представник позивачів ОСОБА_11 21 січня
2014 року отримала особисто
телефонограму про явку до суду 28 січня
2014 року, причини неявки суду не
повідомила і відповідно до частини 2 ст.
77 ЦПК України вважається, що вона не
з'явилася у судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника відповідачів, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині встановлення факту проживання
відповідачів в квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1, власниками якої є
позивачі, суд першої інстанції виходив
з того, що цей факт знайшов своє
підтвердження в судовому засіданні
наданими доказами і ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
як співвласники квартири у
відповідності до положень ст. 150 ЖК
України надали можливість
відповідачам мешкати в належній їм
квартирі.

Проте з таким висновком суду не
можна погодитись, оскільки він
зроблений в порушення норм
процесуального закону, що відповідно
до положень ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
в цій частині та відмови в задоволенні
позовних вимог про встановлення факту
проживання відповідачів в квартирі
позивачів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Суди
розглядають справи, визначені у
частині першій цієї статті, в порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право
власності від 22 червня 1995 року (а.с. 11-12)
є співвласницями квартири АДРЕСА_1, в
якій не мешкають з 1986 року, а в квартирі
без реєстрації проживають з серпня 1996
року ОСОБА_8 та ОСОБА_5, яка 16 серпня 2013
року уклала шлюб (а.с.67) та змінила
прізвище на «ОСОБА_5».

Право на звернення до суду за
захистом своїх прав належить особам за
умови, що вони доведуть наявність
порушеного права.

Звертаючись до суду, позивачі
просили встановити факт проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1,
яка їм належить на праві власності, з
серпня 1996 року по теперішній час, що
необхідно для подальшого стягнення з
відповідачів вартості сплачених
позивачами за судовими рішеннями
комунальних послуг.

Проте відповідачі в судовому
засіданні не заперечували факту, що
вони зі згоди позивачів проживають в
квартирі, яка належить позивачам, з 1
серпня 1996 року: ОСОБА_10 до 18 листопада
2013 року, а ОСОБА_5 до серпня 2006 року.

Вимоги щодо стягнення вартості
спожитих комунальних послуг позивачі
до відповідачів не заявляли.

Таким чином факт мешкання
відповідачів в квартирі позивачів не
потребує доказуванню, оскільки
визнається відповідачами, а тому
відсутні підстави для звернення з
такими вимогами до суду у
відповідності до положень ст. 256 ЦПК
України.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що рішення суду в частині
задоволення позовних вимог про
встановлення факту проживання
підлягає скасуванню та ухваленню в цій
частині нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту проживання в
квартирі АДРЕСА_1

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання відповідачів споживачами
комунальних послуг не оскаржувалось, а
тому відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України законність та обгрунтованість
рішення суду в цій частині апеляційним
судом не перевірялась.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 315, 316
ЦПК України, апеляційний суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_5, від імені та в інтересах яких
на підставі угоди про надання
юридичної допомоги діє ОСОБА_1, -
задовольнити.

Рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 грудня 2013 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту проживання
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
О.М. Пономарьова

Судді:
Л.І. Соломаха

Т.І. Биліна