Справа № 296/7191/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"25" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
у складі:

головуючого - судді Маслак В.П.,

при секретарі Щетініної Ю.Л.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 75000,00грн. основного
боргу за договором позики та 330,82 грн.
відсотків за користування чужими
грошовими коштами, всього - 75330,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
23.03.2012р., 05.04.2012р. та 08.05.2012р. сторонами
було укладено договори позики між
фізичними особами, за яким відповідач
отримав позику на загальну суму 95000
грн., про що він надав розписки.
Відповідач зобов"язався повернути суму
позики в наступні строки: за договором
від 23.03.2012р. - до 23.01.2013р., за договором
від 05.04.2012р. - до 05.01.2013р., за договором
від 08.05.2012р. - до 08.01.2013р., однак свої
зобов"язання в повному обсязі не
виконав, внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 75000,00 грн.

Позивачка в засідання суду не
з"явилася, в заяві від 25.02.2014р. просила
розглядати справу за її відсутності,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Відповідач в засідання суду не
з'явився, судова повістка, направлена
на його адресу, зазначену в довідці
адресно-довідкового підрозділу
територіального органу ДМС України,
повернена відділенням поштового
зв'язку з відміткою "за закінчення
терміну зберігання.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК
України, беручи до уваги наявні у
справі дані про права та
взаємовідносини сторін, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог, вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.03.2012р. між ОСОБА_1 (позикодавець) та
ОСОБА_2 (позичальник) було укладено
договір позики між фізичними особами
(далі - договір), згідно п.1 якого
позикодавець передав, а позичальник
прийняв 40000,00 грн.

Відповідно до п.2 договору вказану вище
суму коштів позичальник зобов"язується
повернути в строк до 23.01.2013р.

Факт передачі грошових коштів в сумі
40000,00 грн. підтверджується розпискою
від 23.03.2012р., яка підписана
відповідачем.

05.04.2012р. між ОСОБА_1 (позикодавець) та
ОСОБА_2 (позичальник) було укладено
договір позики між фізичними особами
(далі - договір), згідно п.1 якого
позикодавець передав, а позичальник
прийняв 19000,00 грн.

Відповідно до п.2 договору вказану вище
суму коштів позичальник зобов"язується
повернути в строк до 05.01.2013р.

Факт передачі грошових коштів в сумі
19000,00 грн. підтверджується розпискою
від 05.04.2012р., яка підписана
відповідачем.

08.05.2012р. між ОСОБА_1 (позикодавець) та
ОСОБА_2 (позичальник) було укладено
договір позики між фізичними особами
(далі - договір), згідно п.1 якого
позикодавець передав, а позичальник
прийняв 36000,00 грн.

Відповідно до п.2 договору вказану вище
суму коштів позичальник зобов"язується
повернути в строк до 08.01.2013р.

Факт передачі грошових коштів в сумі
36000,00 грн. підтверджується розпискою
від 08.05.2012р., яка підписана
відповідачем.

Всього за договорами позики позивачка
передала відповідачу грошові кошти в
сумі 95000,00грн.

Як вказує позивачка, відповідач свої
зобов'язання за договорами позики не
виконав в повному обсязі, в зв'язку з
чим станом на день подачі позову
заборгованість останнього склала 75330,82
грн., з яких 75000,00грн. основного боргу за
договорами позики та 753,31 грн. відсотків
річних.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, того самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Матеріалами справи стверджується, що
відповідач дійсно отримав у позивачки
грошові кошти в сумі 95000,00 грн., що
підтверджується також розписками від
23.03.2012р., 05.04.2012р., 08.05.2012р., та на даний час
борг не повернув у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 75000,00 грн.
основного боргу підлягають
задоволенню, оскільки вони є
обґрунтованими та підтвердженими
належними доказами.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як передбачено п.7 договорів, якщо
позичальник вчасно не повернув суму
позики, то він зобов"язаний сплатити за
вимогою позикодавця суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь період прострочення, а
також 1% річних від простроченої суми.

Нарахування позивачем до стягнення з
відповідача 753,31 грн. відсотків
проведено згідно вимог чинного
законодавства, а тому підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 75330,82 грн.
боргу та 753,31 грн. витрат зі сплати
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В. П. Маслак