АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/2653/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
16 грудня 2013 року в справі за позовом
Національної академії внутрішніх
справ України до ОСОБА_2 про
відшкодування витрат за період
навчання ,-

в с т а н о
в и л а:

У жовтні 2013 року позивач пред»явив
вказаний позов до відповідача та
зазначав, що з 01.09.2007 року по 17.06.2011 року
відповідно до договору № КВ-430 від
04.12.2007 року, укладеного між Київським
національним університетом внутрішніх
справ та ОСОБА_2 про підготовку фахівця
в КНУВС, відповідач перебував на
державному забезпеченні харчуванням,
речовим майном, грошовим утриманням та
житлом із наданням відповідних
комунальних послуг. Після присвоєння
відповідачу кваліфікації юриста та
видання йому диплому 17.06.2011 року ОСОБА_2
було направлено для подальшого
проходження служби до ГУ МВС України в
м. Києві. 28.11.2011 року відповідача було
звільнено на підставі поданого ним
рапорту за власним бажанням.

Посилаючись на порушення відповідачем
умов договору , внаслідок недотримання
останнім 3-річного терміну перебування
на службі по закінченню навчання,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 22
622 грн. 25 коп. витрат за період його
навчання та витрати по сплаті судового
збору.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Ухвалено стягнути
з ОСОБА_2 на користь позивача витрати
за навчання за договором № Кв-430 від
04.12.2007 року у розмірі 19 841 грн. 52 коп. та
судовий збір у розмірі 198 грн. 41 коп..

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позову. Зазначає, що
позивач не надав докази того, що
відповідач проживав у гуртожитку та
фактично отримував комунальні послуги,
речове забезпечення, харчування та
грошове забезпечення, а також докази,
які підтверджують фактичний розмір цих
витрат.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення осіб, що з»явилися в
судове засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що 04.12.2007 року між
Київським національним університетом
внутрішніх справ , правонаступником
якого є Національна академія
внутрішніх справ України та
відповідачем був укладений договір №
КВ-430 від 04.12.2007 року, відповідно до умов
якого позивач зобов»язався
забезпечити теоретичну та практичну
підготовку ОСОБА_2 згідно з
навчальними планами та програмами і
вимогами освітньо-кваліфікаційних
рівнів бакалавр за напрямом
(спеціальністю) правознавство,
забезпечити відповідача харчуванням,
речовим майном та грошовим утриманням,
а відповідач зобов»ячався виконати в
повному обсязі навчальну програму
відповідної фахової спрямованості та
освітньо-кваліфікаційного рівня та
після закінчення навчання прибути до
місця призначення в термін визначений
у направленні на роботу, приступити до
виконання службових обов»язків за
посадою, на яку призначена замовником і
відпрацювати не менше трьох років.

Відповідно до витягів з Наказів
Національної академії внутрішніх
справ № 465 від 17.06.2011 року та Головного
управління МВС України в м.Києві за № 390
від 01.07.2011 року, ОСОБА_2 було присвоєно
кваліфікацію юриста за спеціальністю
«Правознавство» , видано диплом
спеціаліста та призначено
оперуповноваженим відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Дарницького районного управління.

28.11.2011 року ОСОБА_2 подав рапорт про
звільнення з органів внутрішніх справ
за власним бажанням .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги
Національної академії внутрішніх
справ України , суд встановив та
виходив з того, що ОСОБА_2 , навчаючись у
позивача за державним замовленням,
після закінчення навчання не
відпрацював, передбачений укладеним
між сторонами договором трьохрічний
строк , внаслідок чого на підставі
Порядку відшкодування особами витрат,
пов»язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
за № 313 від 01.03.2007 року, зобов»язаний
відшкодувати витрати ,понесені на його
навчання. При цьому вважав довідку про
відшкодування фактичних витрат на
підготовку фахівця, належним доказом,
за вирахуванням суми у розмірі 2 780 грн.
73 коп., так як докази проживання
відповідача на казарменому положенні
відсутні .

Такий висновок суду колегія суддів
вважає законним та обґрунтованим ,
відповідним обставинам справи та
нормам матеріального та
процесуального права , які регулюють
правовідносини, що виникли між
сторонами.

Проте, разом з цим, колегія суддів
вважає за необхідне зменшити розмір
стягнутих судом з відповідача витрат
за навчання на суму 1 214 грн. 26 коп. , яка є
витратами, які понесені на харчування
з наступних підстав.

Відповідно до п.2.1.2. Порядку
відшкодування особами витрат,
пов»язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
за № 313 від 01.03.2007 рок, витратами на
продовольче забезпечення є витрати,
пов»язані із забезпеченням курсанта
продовольством згідно з нормами
харчування. У довідці-розрахунку
відображається кількість діб
перебування на харчуванні та фактична
його вартість, яка підраховується на
підставі відповідних норм харчування.

В обґрунтування вимоги про вартість
витрат на харчування ОСОБА_2, позивач
надав довідку, яка містить тільки
загальний розмір витрат на харчування
без зазначення кількості діб
перебування відповідача на харчуванні,
фактичної його вартості, норм
харчування, що не може вважатись
належним та допустимим доказом
понесених витрат відповідно до
вищевказаного Порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-60 ЦПК України.

В апеляційній скарзі, представник
відповідача зазначає, що позивачем не
надано жодних доказів про діючі тарифи
в місцевості розташування навчального
закладу, на підставі яких зроблено
розрахунки про витрати на навчання, а
також суд відмовивши у задоволенні
позовних вимог про стягнення витрат на
забезпечення проживання на
казарменому положенні у розмірі 2 780
грн. 73 коп. помилково взяв до уваги іншу
суму, оскільки в довідці про фактичні
витрати на оплату комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв
зазначено суму 9 398 грн. 46 коп..

Проте вказані доводи апеляційної
скарги на увагу колегії суддів не
заслуговують , оскільки будь-якими
належними та допустимими доказами, які
б підлягали оцінці у відповідності до
вимог ст. 212 ЦПК України, відповідач
надані позивачем розрахунки не
спростовував та на наявність таких не
вказав .

При цьому довідка про фактичні
витрати на оплату комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв ОСОБА_2
за підписом начальника
комунально-експлуатаційного
відділення складається з двох частин :
за першою частиною витрати за
користування комунальними послугами
та споживання енергоносіїв на
забезпечення навчального процесу
склали 6 617,73 грн.; за другою - на
забезпечення проживання на
казарменому положенні витрати за
користування комунальними послугами
та споживання енергоносіїв склали 2 780,73
грн., що разом складає 9 398,46 грн..

Відмовивши у задоволенні вимог щодо
стягнення суми у розмірі 2 780,73 грн. на
забезпечення проживання на
казарменому положенні, суд правильно
стягнув суму у розмірі 6 617,73 грн. витрат
за користування комунальними
послугами та споживання енергоносіїв
на забезпечення навчального процесу.

На підставі викладеного
відсутні підстави для відмови
позивачу у задоволенні позову з
підстав зазначених відповідачем.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 16 грудня 2013 року
змінити та зменшити суму стягнення з
ОСОБА_2 на користь Національної
академії внутрішніх справ України до 18
627 грн. 26 коп. .

В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий :
Судді: