АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/433/2014
інстанції: Скрипнік Л.А.
Доповідач: Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року березня місяця 13 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Бездрабко
В.О.Суддів:Приходько Л.А. Борка А.Л.при
секретарі:Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє
в інтересах ОСОБА_6 на рішення
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 30 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_7, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, Херсонської міської
ради, третя особа - Комсомольський
районний відділ державної міграційної
служби України у Херсонській області
про визнання ордеру на житлове
приміщення дійсним; визнання ордеру
недійсним; виселення та зняття з
реєстраційного обліку; вселення;

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_7, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_8 звернулася до суду з вказаним
позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що
на підставі договору піднайму
житлового приміщення разом з донькою
проживала у квартирі АДРЕСА_1.

30 жовтня 2009 року ВАТ «Херсонський
завод карданних валів», як власник
будинку, видав їй ордер №134 на вселення
до вищезазначеної квартири.

Ордер на вселення нею зданий до
житлово-експлуатаційної організації,
проте, їй було відмовлено у реєстрації
за зазначеною адресою, оскільки у
спірній квартирі є зареєстрованою
відповідачка ОСОБА_6 на підставі ордеру
за таким же номером №134, виданим ВАТ
«Херсонський завод карданних валів» 10
листопада 2009 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 був
виданий ордер на квартиру з порушенням
вимог діючого житлового законодавства,
позивач просила поновити їй строк на
звернення до суду з позовом; визнати
дійсним ордер серії ВЖ №134 від 30 жовтня
2009 року, виданий їй на жиле приміщення -
квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсним та
скасувати ордер серії ВЖ №134 від 10
листопада 2009 року, виданий на ім'я
ОСОБА_6; усунути перешкоди у
користуванні квартирою шляхом
виселення ОСОБА_6 без надання іншого
житлового приміщення та зняття
відповідачки з реєстраційного обліку;
вселити її та неповнолітню ОСОБА_8
шляхом постановки на реєстраційний
облік за вищевказаною адресою.

Рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 30 жовтня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_7
задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи просить
рішення суду в частині визнання
недійсним та скасування ордеру серії
ВЖ №134 від 10.11.2009 року на спірне житлове
приміщення, виданого на ім'я ОСОБА_6,
закрити на підставі ст.205 ч.2 п.1 ЦПК
України, в решті частині позову
відмовити за необґрунтованістю.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка правомірно одержала ордер на
вселення до спірної квартири, а тому її
права та права неповнолітньої ОСОБА_8
підлягають захисту шляхом визнання
недійсним в порядку ст.59 ЖК ордеру на
житло, виданого на ім'я відповідачки,
виселення останньої та зняття її з
реєстраційного обліку.

Проте, погодитися з висновком
суду не можна.

Під час розгляду справи встановлено,
що житловий будинок АДРЕСА_1 перебував
у власності та на балансі ВАТ
«Херсонський завод карданних валів».
Безпосередньо товариством
вирішувалося питання щодо надання
квартир в будинку працівникам заводу,
які потребували поліпшення житлових
умов.

Відповідно до положень ст.4 ЖК України
до житлового фонду включаються жилі
будинки, що належать, у тому числі,
підприємствам і організаціям. До цих
будинків застосовуються правила,
встановлені для громадського
житлового фонду.

Статтею 58 ЖК України передбачено, що
ордер на жиле приміщення є єдиною
підставою для вселення в надане
приміщення. Ордер може бути видано лише
на вільне жиле приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_7
послалася на те, що 30 жовтня 2009 року їй
був виданий ордер серії ВЖ №134 на жиле
приміщення квартири АДРЕСА_1. На
підтвердження цієї обставини надала
ксерокопію ордеру, підписаного
генеральним директором товариства
ОСОБА_9.( а.с.22).

Зібранні у справі докази свідчать, що
позивач ОСОБА_7 не була працівником ПАТ
«Херсонський завод карданних валів»,
на обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов не
перебувала. Разом з членами своєї сім'ї
є співвласником квартири АДРЕСА_2
вказаного будинку (а.с.25). Крім того,
ордер не міг бути підписаний 30.10.2009 року
ОСОБА_9, оскільки останній 25 березня 2009
року звільнений з посади директора
товариства.

В ході розгляду справи позивачем та її
представниками не було надано належних
та допустимих доказів, які б свідчили
про фактичну видачу ОСОБА_7 ордеру на
жиле приміщення спірної квартири та
прийняття ПАТ «Херсонський завод
карданних валів» рішення про надання
їй житла.

Доводи представників позивача про те,
що батько ОСОБА_7- ОСОБА_10, як працівник
заводу, перебував на обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, за місцем роботи не підтверджує
факт надання житла позивачу.

Разом з тим, згідно виписки з наказу №25
від 05 листопада 2009 року встановлено, що
відповідач ОСОБА_6 з 02 листопада 2009 року
працює в ПАТ «Херсонський завод
карданних валів» (а.с.182).

10 листопада 2009 року ОСОБА_6 виданий
ордер серії ВЖ №134 на право зайняття
жилого приміщення квартири АДРЕСА_1
(а.с.24).

Факт видачі ордеру на спірне жиле
приміщення саме відповідачці
підтверджується й відповідним записом
у Журналі реєстрації видачі ордерів,
оригінал якого був досліджений в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що, ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції не встановив фактичні
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, судове
рішення не відповідає вимогам ст.212, 213
ЦПК України щодо оцінки доказів та
законності й обґрунтованості, а тому в
силу ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про закриття
провадження у справі в порядку ст.205 ч.2
п.1 ЦПК України в частині визнання
недійсним та скасування ордеру серії
ВЖ №134 від 10.11.2009 року на спірне жиле
приміщення, виданого на ім'я ОСОБА_6,
колегія суддів визнає неприйнятними,
оскільки рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 10 вересня 2012
року хоч і вирішений спір між тими ж
сторонами та про той саме предмет,
проте підстави, з якими ОСОБА_7
пов'язувала недійсність цього ордеру
та, які перевірялися судом, інші, а тому
доводи скарги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 30 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити у справі нове
рішення. У задоволенні позову ОСОБА_7,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
Херсонської міської ради, третя особа -
Комсомольський районний відділ
державної міграційної служби України у
Херсонській області про визнання
ордеру на житлове приміщення дійсним;
визнання ордеру недійсним; виселення
та зняття з реєстраційного обліку;
вселення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :