АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2663/14
Головуючий в 1-й інстанції -
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Романюк М.М.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 18
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні житловим приміщенням ,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 листопада 2013 року усунуто ОСОБА_2
перешкоди у користуванні належним їй
нерухомим майном шляхом її вселення у
домоволодіння АДРЕСА_1. Зобов'язано
ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 дублікати ключів
від замків, що встановлені на калитці
та воротах, що ведуть до спільного
двору. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. (а.с.39-40)

З таким заочним рішенням не погодилась
відповідачка, подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення норм процесуального та
матеріального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачці у задоволенні
її позову.(а.с.73-75)

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга, не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з правилами ст. ст. 74, 76 ЦПК
України судові виклики здійснюються
повістками, що надсилаються особам, які
беруть участь у справі.

Суд відкладає розгляд справи у разі
неявки в судове засідання однієї із
сторін, які беруть участь у справі, про
яких немає відомостей, що їм вручені
судові повістки (ч. 1 ст. 169 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення
норм процесуального права є підставою
для скасування або зміни рішення, якщо
це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідачка була повідомлена про
слухання справи, однак в судове
засідання не з*явилась, але це не
призвело до неправильного вирішення
спору.

Зазначене заочне рішення
відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 на підставі договору дарування
частини домоволодіння від 25 квітня 2013
року належить 21/100 частина житлового
будинку №2 з усіма господарськими
будівлями та спорудами по провулку
Стальному у м. Дніпропетровську, що
також підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності за № 2946731 від 25 квітня 2013
року.(а.с.7,8)

У зазначеному домоволодінні
зареєстрована з 22.06.2009 року та проживає
ОСОБА_1, яка чинить ОСОБА_2 перешкоди у
користуванні власністю, не дає їй
доступу до спірного домоволодіння,
відмовляється надати ключі від дверей
та воріт, що ведуть до спільного двору.
Зазначені обставини відповідачкою не
спростовані.

Розглядаючи спір по суті, суд першої
інстанції виходив з положень ст.391 ЦК
України, дійшовши висновку про
задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову
власника є встановлення факту
порушення прав власника і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

У зв'язку з викладеним, висновок суду
першої інстанції щодо усунення
позивачці перешкод у користуванні
належною їй частиною нерухомого майном
шляхом її вселення у спірне
домоволодіння та зобов'язання
відповідачку надати їй дублікати
ключів від замків, що встановлені на
калитці та воротах, що ведуть до
спільного двору, відповідає зазначеним
вимогам закону.

Доводи апелянта у скарзі стосовно
того, що частина домоволодіння
позивачки знаходиться у зруйнованому
стані та не придатна для житла, що
робить неможливим її вселення, а також
те, що остання не хоче сплачувати їй
кошти за виготовлення дублікатів
ключів, колегія суддів вважає не
суттєвими та такими, що не мають
правового значення для вирішення
даного спору.

Виходячи з наведеного, судова колегія
приходить до висновку, що заочне
рішення суду постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування в суді апеляційної
інстанції не встановлено. Отже
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: