АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/585/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. УХВАЛА
12 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Захарова А. Ф. суддів
Охріменко Н. І. , Качан О. В. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 24 грудня
2013 року за заявою ОСОБА_6 про ухвалення
додаткового рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсним
договору комісії у вигляді заяви про
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, який
підтримав доводи апеляційної скарги та
представника банку, який на них
заперечував, судова палата, -
в с т а н о в и л а :
В липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк»
про визнання недійсним договору
комісії у вигляді заяви про переказ
Позивач посилався на те, що згідно
заяви про переказ готівки № 1 від 07
квітня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк»
зобов'язався прийняти готівкову
іноземну валюту в сумі 240 доларів США та
зарахувати на поточний рахунок ОСОБА_6.
Позивач зазначає, що квитанція № 1 від 07
квітня 2008 року про переказ ним готівки
є за своєю правовою природою договором
Договір комісії у вигляді заяви на
переказ готівки № 1 від 07.04.2008 року не
відповідає вимогам чинних нормативних
актів, тому що не містить усіх
необхідних обов'язкових реквізитів,
визначених в п. 3 глави 2 розділу ІІІ
«Інструкції про касові операції в
Документальне оформлення ЗАТ КБ
«Приватбанк» договору комісії, по
якому позивач (комітент) доручив, а
відповідач (комісіонер) взяв на себе
зобов'язання за винагороду вчинити за
рахунок позивача переказ іноземної
валюти у сумі 240 доларів США,- не
відповідає вимогам чинних нормативних
актів, оскільки приймати готівку
іноземної валюти від фізичних осіб
можна лише в разі відкриття їй
поточного або депозитного (вкладного)
рахунку або здійснення переказу без
Тому відповідач, як комісіонер, не
виконав належним чином свої
зобов'язання за договором комісії у
вигляді заяви на переказ готівки № 1
від 07.04.2008 року.
На підставі наведеного, ст. ст. 3, 4, 13, 177,
203, 215, 229, 230, 607, 628, 638, 901, 903, 1011, 1013, 1066, 1067,
1068 ЦК України, ЗУ «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні», позивач
просив суд визнати недійсним договір
комісії між ПАТ КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_6 у вигляді заяви на переказ
готівки № 1 від 07.04.2008 у сумі 240 доларів
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 25 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_6,- відмовлено.

09 грудня 2013 року ОСОБА_6 подав заяву про
ухвалення додаткового рішення до
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 25 листопада 2013 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 24 грудня 2013 року відмовлено
ОСОБА_6 в задоволенні заяви про
ухвалення додаткового рішення за його
позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про
визнання недійсним договору комісії у
вигляді заяви про переказ готівки.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на те, що дана ухвала є
незаконною, постановленою з порушенням
норм процесуального права, просить її
скасувати, постановити нову, якою
заявлені вимоги ОСОБА_6 задоволити в
повному обсязі, а саме:

- ухвалити додаткове рішення щодо
позовної вимоги з приводу застосування
всіх правових норм щодо порядку
приймання банком готівки відповідно до
« Інструкції про касові операції в
банках України;

- ухвалити додаткове рішення щодо
позовної вимоги з приводу того, що
касові операції проводяться банками
лише після одержання ліцензії
Національного банку України, з
урахуванням того, що здійснення
діяльності з надання фінансових
кредитів за рахунок залучених коштів
дозволяється також тільки після
отримання відповідної ліцензії;

- ухвалити додаткове рішення щодо
позовної вимоги з приводу встановлення
факту неукладеності договору комісії у
вигляді заяви на переказ готівки
(правочин не вчинено) у рішенні по
справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсним
договору комісії у вигляді заяви про
переказ готівки.

Винести окрему ухвалу суду в порядку
ст. 320 ЦПК України, щодо порушень
процесуального і матеріального права
судом першої інстанції.

Обговоривши матеріали справи, судова
палата вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги,
з приводу якої сторони подавали докази
і давали пояснення, не ухвалено
рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати;

3) суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові
витрати.

Відповідно до роз'яснень в п. 20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення в цивільній справі »
додаткове рішення може бути ухвалено
лише у випадках і за умов, передбачених
статтею 220 ЦПК, воно не може змінити
суті основного рішення або містити в
собі висновки про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі, чи
вирішувати вимоги, не досліджені в
судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення
додаткового рішення з інших підстав
суд ухвалою відмовляє в задоволенні
заяви.

Як встановлено з матеріалів справи,
представник ОСОБА_6 просив:

1) ухвалити додаткове рішення «щодо
позовної вимоги з приводу застосування
всіх правових норм щодо порядку
приймання банком готівки відповідно до
« Інструкції про касові операції в
банках », затверджені постановою
Правління Нацбанку України;

2) ухвалити додаткове рішення щодо
позовної вимоги з приводу того, що
касові операції проводяться банками
лише після одержання ліцензії
Національного банку України;

3) ухвалити додаткове рішення щодо
позовної вимоги з приводу встановлення
факту неукладеності договору комісії у
вигляді заяви на переказ готівки
(правочин не вчинено) у рішенні по
справі від 25 листопада 2013 року (ар. спр.
200).

Проте, з вищевказаними позовними
вимогами ні ОСОБА_6, ні його представник
ОСОБА_7 до суду не зверталися(ар. спр. 1-7;
36-37; 39-46), як правильно вказав суд,
дослідивши матеріали справи.

Крім того, як зазначалось вище,
додаткове рішення не може вирішувати
вимоги, не досліджені в судовому
засіданні, про що фактично просить у
своїй заяві про ухвалення додаткового
рішення представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7.

Додаткове рішення не може змінити суті
основного рішення, на чому наполягає
заявник, висуваючи вимогу про
встановлення факту неукладеності
договору комісії у вигляді заяви на
переказ готівки у рішенні по даній
справі від 25 листопада 2013 року.

Враховуючи наведене, суд, на думку
судової колегії, прийшов до
обґрунтованих висновків про
необхідності відмови в задоволенні
поданої заяви про ухвалення
додаткового рішення як безпідставної.

Така ухвала суду від 24.12.2013 року
відповідає матеріалам справи, вимогам
закону, положенням судової практики і
не вбачається підстав для її
скасування та задоволення апеляційної
скарги. Доводи останньої не
заслуговують на увагу, так як не
впливають на правильність висновків
суду.

Оскаржується представником ОСОБА_6 і
ухвала суду від 21 січня 2014 року
(помилково в скарзі зазначено 2013 року)
про відмову ОСОБА_6 в задоволенні його
заяви про виправлення описок в ухвалі
Соснівського райсуду м. Черкаси від 24
грудня 2013 року.

Пред'являючи 13 січня 2014 року заяву про
виправлення описок в ухвалі суду від 24
грудня 2013 року - про відмову заявнику в
ухваленні додаткового рішення, ОСОБА_7
як представник ОСОБА_6 просив фактично
винести суттєві зміни в ухвалу суду
цілими фразами таким чином, щоб остання
містила висновки все ж таки про
ухвалення додаткового рішення по ряду
визначених заявником вимог.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд
може з власної ініціативи або за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому рішенні
описки чи арифметичні помилки.

Згідно роз'яснень в п. 19 вищевказаної
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14
вирішуючи питання про виправлення
описок чи арифметичних помилок,
допущених у судовому рішенні (рішенні
або ухвалі), суд не має права змінювати
зміст судового рішення, він лише
усуває такі неточності, які впливають
на можливість реалізації судового
рішення чи його правосудності.

В даному випадку заявником
пропонується не виправлення допущених
описок, яких не має в ухвалі суду від
24.12.2013 року, а внесення значних змін у
висновки суду, що змінює по суті ухвалу
суду.

Виходячи з наведеного, суд
обґрунтовано відмовив і в задоволенні
заяви про внесення або виправлення
описок в ухвалі суду від 24.12.2013 року.

Дана ухвала як і попередня відповідає
матеріалам справи, вимогам закону,
положенням судової практики і не
вбачається підстав для її скасування
та задоволення апеляційної скарги,
доводи якої не є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 317, 218 ЦПК
України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду м.
Черкаси від 24 грудня 2013 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :