У х в а л а

іменем україни

12 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової
І.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
державної казначейської служби
України про відшкодування шкоди
завданої злочином, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду
Київської області від 19 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з
позовом до Державної казначейської
служби України про відшкодування
шкоди, завданої злочином, посилаючись
на те, що 20 листопада 2004 року
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди за участю автомобіля марки
«МАЗ» державний номер НОМЕР_3, що
належав ТОВ «УкрТрансОйл» на праві
власності, під керуванням ОСОБА_9, який
перебував з ТОВ «УкрТрансОйл» в
трудових відносинах, та автомобіля
марки ЗАЗ-968 державний номер НОМЕР_4, що
належав ОСОБА_4, ОСОБА_10 був
травмований та госпіталізований в
Ірпінську міську лікарню, де
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер внаслідок перелому
кісток скелету.

Вина водія ОСОБА_9 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, встановлена, а кримінальна
справа щодо нього закрита постановою
Ірпінського міського суду Київської
області від 02 березня 2006 року на
підставі Закону України «Про амністію»
від 31 травня 2005 року.

Рішенням Ірпінського міського суду від
19 квітня 2006 року з ТОВ «УкрТрансОйл»
стягнуто на користь ОСОБА_4
відшкодування матеріальної шкоди 1 494
грн 82 коп. вартості автомобіля, 320 грн
вартості робіт по проведенню
експертизи, 5 грн 85 коп. витрат на
відправлення телеграми, 2 тис. грн
вартості пам'ятника, 900 грн вартості
огорожі, стола та лави, 155 грн вартості
вінків, а всього 4 875 грн 67 коп.

Рішенням Ірпінського міського суду від
13 червня 2006 року стягнуто з ТОВ
«УкрТрансОйл» на користь ОСОБА_4 на
відшкодування матеріальної шкоди 1 056
грн 63 коп.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 червня 2006 року з
урахуванням додаткового рішення від 21
вересня 2006 року стягнуто з ТОВ
«УкрТрансОйл» на користь ОСОБА_4 на
відшкодування шкоди по втраті
годувальника 517 грн 65 коп. щомісячно
довічно, починаючи з 03 грудня 2004 року,
на користь ОСОБА_5 на відшкодування
шкоди по втраті годувальника 517 грн 65
коп. щомісячно довічно, починаючи з 03
грудня 2004 року, на користь ОСОБА_6 на
відшкодування шкоди по втраті
годувальника 517 грн 65 коп. щомісячно до
закінчення навчального закладу, але не
більше ніж до 11 вересня 2008 року,
починаючи з 03 грудня 2004 року, на користь
ОСОБА_6 на відшкодування шкоди по
втраті годувальника 517 грн 65 коп.
щомісячно до закінчення навчального
закладу, але не більше ніж до 28 липня 2011
року, починаючи з 03 грудня 2004 року, а
також стягнуто моральну шкоду на
користь ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6
та ОСОБА_6 в розмірі по 10 тис. грн
кожному.

Станом на час розгляду справи з ТОВ
«УкрТрансОйл» примусово стягнуто лише
4 170 грн. 49 коп..

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
жовтня 2010 року припинено
підприємницьку діяльність юридичної
особи ТОВ «УкрТрансОйл».

На даний час у Відділі державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м. Києві
відкриті та перебувають на виконанні
одинадцять виконавчих проваджень по
виконанню вищевказаних судових рішень.

Оскільки ТОВ «УкрТрансОйл»
ліквідовано, майно, яке б перебувало у
власності товариства, не виявлено,
грошові кошти на рахунках підприємства
відсутні, позивачі просили
задовольнити їх позовні вимоги
стягнувши з Державної казначейської
служби України на їх користь завдану
майнову та моральну шкоду.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду від 12 серпня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з Державної
казначейської служби України на
користь ОСОБА_11 на відшкодуванні
майнової шкоди 5 932 грн 30 коп., 10
тис. грн моральної шкоди,
заборгованість по відшкодуванню шкоди
по втраті годувальника з 03 грудня 2004
року по 03 липня 2013 р. в розмір 52 283
грн 82 коп., а також по відшкодуванню
шкоди по втраті годувальника в розмірі
517 грн 65 коп., щомісячно довічно,
починаючи з 03 липня 2013 pоку; на користь
ОСОБА_12 10 тис грн моральної шкоди,
заборгованість по відшкодуванню шкоди
по втраті годувальника з 03 грудня 2004
року по 03 липня 2013 року в розмірі
52 289 грн 37 коп., а також по відшкодуванню
шкоди по втраті годувальника в розмірі
517 грн 65 коп., щомісячно довічно,
починаючи з 03 липня 2013 року; на
користь ОСОБА_8 10 тис грн моральної
шкоди; на користь ОСОБА_6 відшкодування
шкоди по втраті годувальника з 03 грудня
2004 року по 30 червня 2008 року на загальну
суму 21 195 грн 72 коп. та 10 тис.
грн моральної шкоди; на користь ОСОБА_6
відшкодування шкоди по втраті
годувальника з 03 грудня 2004 року по 30
червня 2011 року на загальну суму 39 780 грн
64 коп. та 10 тис грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 листопада 2013 року
заочне рішення Ірпінського міського
суду від 12 серпня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким відмовлено
у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі, особи, які її
подали, просять скасувати оскаржуване
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог, оскільки
за правилами ст. 1207 ЦК України, особи,
які мають право на відшкодування шкоди,
завданою смертю потерпілого (ст. 1200 ЦК
України), вправі отримати
відшкодування шкоди від держави за
наявності таких умов: шкоду завдано
внаслідок злочину, але не встановлено
особу, яка вчинила злочин; особа, яка
вчинила злочин, є неплатоспроможною;
шкода, завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи, при цьому заподіювач
шкоди має бути фізичною особою.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини у справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює, а наведені у касаційних
скаргах доводи висновків суду не
спростовують.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачає.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч.3 ст.
332 ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу і
залишити рішення суду апеляційної
інстанції без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 19 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Парінова І.К.

Фаловська І.М.