Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/2277/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційні
скарги ОСОБА_1 та заступника прокурора
Житомирської області на рішення
Малинського районного суду
Житомирської області від 5 грудня 2013
року справі за позовом прокурора
Малинського району, який діє в
інтересах ОСОБА_1, до Малинського
комунального підприємства
«Благоустрій» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
індексації, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року прокурор Малинського
району звернувся до суду з позовом, в
якому зазначив, що ОСОБА_1
працювала на посаді майстра
Малинського комунального підприємства
«Благоустрій» та наказом від 4 червня
2012 року була звільнена з роботи на
підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

В день звільнення адміністрація
підприємства, в порушення вимог
трудового законодавства, не виплатила
ОСОБА_1 належні їй кошти. 25 липня 2012 року
їй була виплачена лише заборгованість
із заробітної плати, проте відповідач
не виплатив компенсацію за
невикористані відпустки за період
2009-2010 роки.

1 лютого 2013 року на виконання припису
територіальної державної інспекції
праці ОСОБА_1 було частково виплачено
компенсацію за невикористані
відпустки в сумі 891 грн. 86 коп., а також
коригування у зв'язку з підвищенням
посадового окладу в розмірі 20 грн. 82
коп.

Проте, при обчисленні суми компенсації
за невикористані відпустки відповідач,
всупереч ст.81,83 КЗпП України, ст. 9
Закону України «Про відпустки»,
виходив із заробітної плати ОСОБА_1 за
червень-грудень 2009 року, внаслідок чого
загальна сума, яка підлягає виплаті,
була значно зменшена. В той же час, при
обрахунку суми компенсації необхідно
враховувати заробіток за 12 місяців
перед звільненням, на що неодноразово
було наголошено у актах перевірки
територіальної державної інспекції з
питань праці.

Враховуючи вищезазначене, прокурор
просив суд стягнути з відповідача 788
грн. 29 коп. компенсації за
невикористані відпустки за 2009-2010 роки,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 39230
грн. 73 коп., а також 19 грн. 95 коп.
індексації за несвоєчасну виплату
коштів при звільненні.

Рішенням Малинського районного суду
Житомирської області від 5 грудня 2013
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційних скаргах заступник
прокурора Житомирської області та
ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять скасувати рішення та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Зокрема, апелянти зазначили, що
компенсація за невикористану
відпустку входить до структури
заробітної плати, що свідчить про
можливість звернення до суду з даними
позовними вимогами без обмеження
будь-яким строком. Окрім того,
компенсація за невикористану
відпустку досі не виплачена в повному
обсязі. Отже, початок перебігу строку
звернення до суду розпочнеться з дня
фактичного повного розрахунку.

В судовому засіданні апелянти
підтримали доводи, викладені в
апеляційних скаргах.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнав апеляційні скарги,
зауваживши, що ОСОБА_1 були повністю
виплачені всі належні кошти при
звільненні. Обрахунок компенсації за
невикористані відпустки здійснений
відповідно до вимог чинного
законодавства та з урахуванням
зауважень, які містяться у актах
перевірки дотримання вимог
законодавства про працю.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги підлягають до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з
того, що при звільненні ОСОБА_1 їй не
була повністю виплачена компенсація за
невикористані відпустки. При цьому, суд
зазначив, що у відповідності до
приписів Постанови Кабінету Міністрів
України №100 від 8 лютого 1995 року,
вказана грошова компенсація повинна
обраховуватись з урахуванням
середнього заробітку ОСОБА_1 за 12
місяців перед звільненням.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

В судовому засіданні встановлено, що
наказом №8 від 1 березня 2011 року ОСОБА_1
прийнята на роботу
диспетчера-комірника Малинського
комунального підприємства
«Благоустрій» по переводу з
Малинського державного виробничого
підприємства комунального
господарства. Згідно з наказом від 5
червня 2012 року її було звільнено з
роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП
України.

Наявна в матеріалах справи копія
трудової книжки свідчить про те, що з 20
травня 2009 року по 29 січня 2010 року ОСОБА_1
працювала у відповідача на вказаній
посаді та в подальшому була звільнена в
порядку переведення до Малинського
державного виробничого підприємства
комунального господарства. 1 лютого 2010
року знову була прийнята на посаду
диспетчера по переведенню з МКП.

При звільненні ОСОБА_1 та переведенні
на інше підприємство їй не була
здійснена виплата грошової
компенсації за невикористані
відпустки протягом вказаного періоду.
Зазначена обставина підтверджується
змістом акта перевірки додержання
вимог законодавства про працю від 14
січня 2013 року.

В судовому засіданні також
встановлено, що 1 лютого 2013 року ОСОБА_1
була виплачена компенсація за
невикористані відпустки за 2009-2010 роки в
сумі 912 грн. 68 коп., що підтверджується
касовими ордерами №864 та №865. При цьому,
розрахунок компенсації був здійснений
з урахуванням заробітку за шість
місяців 2009 року ( а. с. 49).

Відповідно до вимог ч.3 ст.9 Закону
України «Про відпустки» у разі, якщо
працівник, переведений на роботу на
інше підприємство, повністю або
частково не використав відпустки і не
одержав за них грошову компенсацію, до
стажу роботи, що дає право на щорічні
основну та додаткові відпустки,
зараховується час, за який він не
використав ці відпустки за попереднім
місцем роботи.

За правилами частин 1 та 3 статті 24
Закону України «Про відпустки», у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі невикористані ним дні відпустки. У
разі переведення його на роботу у інше
підприємство така грошова компенсація
за його бажанням повинна бути
перерахована на рахунок підприємства,
на яке працівник був переведений.

Обчислення середньої заробітної плати
для нарахування компенсації за
невикористану відпустку провадиться
згідно з Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 2005 року за №100, виходячи з
виплат за останні 12 календарних
місяців роботи, що передують місяцю
виплати.

Враховуючи вищезазначене, на користь
ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація
за невикористані відпустки в сумі 606
грн.50 коп., що підтверджується наданим
прокурором розрахунком.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України
відповідач зобов'язаний був виплатити
ОСОБА_1 належні їй грошові кошти в день
звільнення. Непроведення розрахунку з
працівником у день його звільнення,
якщо в цей день він був на роботі, є
підставою для стягнення середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку.

З огляду на вищезазначене, з
відповідача підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 29572
грн. 40 коп.

При обчисленні зазначеної суми суд
виходить з наступних розрахунків:
середньоденний заробіток ОСОБА_1
становить 67 грн. 21 коп., що
підтверджується довідкою відповідача (
а.с. 16). Термін затримки розрахунку з 5
червня 2012 року по 4 березня 2014 року
становить 440 роб. дн. Тоді, загальна сума
середнього заробітку за час затримки
розрахунку становитиме 29572 грн. 40 коп. (
67,21 грн. х 440 роб. дн.).

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Невиплата звільненому працівникові
всіх сум, що належать йому від власника
або уповноваженого ним органу, є
триваючим правопорушенням, а отже,
працівник може визначити остаточний
обсяг своїх вимог лише на момент
припинення такого правопорушення, яким
є день фактичного розрахунку.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012
вирішено, що в аспекті конституційного
звернення положення частини 1 статті 233
КЗпП України у взаємозв'язку з
положеннями статей 116,117,237-1 цього
Кодексу слід розуміти так, що для
звернення працівника до суду із заявою
про вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди, встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Відповідно до положень ст. 2 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані ними в гривнях на території
України, які не мають разового
характеру.

З огляду на ту обставину, що
компенсація за невикористану
відпустку є разовою виплатою, позовні
вимоги про стягнення індексації в сумі
19 грн.95 коп. не підлягають до
задоволення.

Таким чином, рішення суду підлягає
скасуванню з ухвалення нового,- про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та заступника
прокурора Житомирської області
задовольнити частково .

Рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 5 грудня 2013
року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Малинського комунального
підприємства «Благоустрій» на користь
ОСОБА_1 компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 606 грн. 50 коп. та 29572 грн.
40 коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Малинського комунального
підприємства «Благоустрій» на користь
держави судовий збір в сумі 301 грн. 79
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча
Судді: