У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, управління Держземагенства
Комінтернівського району Одеської
області, треті особи: Державна
реєстраційна служба Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області, приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання незаконним і скасування у
частині рішення сільської ради,
визнання незаконним і скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку, визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки та витребування земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_7,
який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 27 травня 2013 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з вказаним позовом, посилаючись
на те, що рішенням Фонтанської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області від 30 березня
2007 року її чоловіку - ОСОБА_8 був
затверджений проект землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки.
У зв'язку зі смертю чоловіка рішенням
Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 28 липня 2007 року позивачці
попередньо погоджено надання
земельної ділянки і надано дозвіл на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

У квітні 2008 року позивачці стало
відомо, що спірна земельна ділянка
внесена до бази даних на ім'я ОСОБА_4

У листопаді 2008 року позивачка
звернулась до суду із позовом про
надання зазначеної земельної ділянки у
власність і ухвалою суду від 06 березня
2009 року, у порядку забезпечення позову,
на земельну ділянку було накладено
арешт. У подальшому, рішенням суду від 24
листопада 2010 року позов задоволено,
однак рішенням апеляційного суду
Одеської області від 17 жовтня 2012 року у
позові відмовлено з тих підстав, що з 23
грудня 2009 року, згідно договору
купівлі-продажу, власником земельної
ділянки стала ОСОБА_5

Посилаючись на те, що рішення щодо
надання ОСОБА_4 спірної земельної
ділянки у 1998 році сільською радою не
приймалось, у зв'язку з чим державний
акт у 2008 році видано незаконно,
позивачка просила суд скасувати
рішення Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 12 березня 1998 року у частині
надання ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,100 га по АДРЕСА_1, визнати
незаконним і скасувати державний акт
на право власності на спірну земельну
ділянку, визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки і
витребувати спірну земельну ділянку у
відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 27 травня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано недійсним і скасовано
державний акт на право власності від 14
квітня 2008 року на прізвище ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,100 га по
АДРЕСА_1, визнано недійсним договір
купівлі продажу зазначеної земельної
ділянки від 23 грудня 2009 року, укладений
між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та витребувано з
власності ОСОБА_5 у комунальну
власність територіальної громади
Фонтанської сільської ради земельну
ділянку площею 0,100 га за вказаною
адресою.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 28 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції у частині
витребування з власності ОСОБА_5
земельної ділянки скасовано та у цій
частині ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову. В іншій
частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_5, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення у
частині задоволених вимог та ухвалити
у цій частині нове рішення про відмову
у задоволенні позову.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, виходив із того, що
спірна земельна ділянка у
встановленому законом порядку не
виділялась ОСОБА_4, у зв'язку з чим
державний акт про право власності на
земельну ділянку, а також договір
купівлі-продажу земельної ділянки є
недійсними, а спірна земельна ділянка
підлягає поверненню правомірному
власнику спірної земельної ділянки -
територіальній громаді с. Фонтанки в
особі Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині витребування з
власності ОСОБА_5 земельної ділянки та
ухвалюючи у цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що ОСОБА_3 не має права вимоги про
витребування спірної земельної
ділянки на користь Фонтанської
сільської ради.

Такі висновки суду апеляційної
інстанції відповідають вимогам закону
та ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом установлено, що рішенням
Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 30 березня 2007 року
№ 96-У затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, та передано у власність ОСОБА_8
земельну ділянку, площею 0,100 га, цільове
призначення «для ведення будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибні ділянки)», що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

У зв'язку зі смертю ОСОБА_8 на підставі
рішення Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 28 липня 2007 року № 151-У, його
дружині - ОСОБА_3 погоджено надання
земельної ділянки у власність, та
надано дозвіл на складення проекту і
відведення земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.
с. 8).

На підставі рішення Фонтанської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області від 12 березня
1998 року № 7-ХХІІ на ім'я ОСОБА_4
14 квітня 2008 року було видано
державний акт серії ЯД № 962678 на право
власності на земельну ділянку площею
0,100 га. з цільовим призначенням «для
ведення будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка)», який був
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та постійного
користування землею, договорі оренди
землі за № 97 (а. с. 13).

23 грудня 2009 року за договором
купівлі-продажу ОСОБА_4 продав цю
земельну ділянку ОСОБА_5 (а. с. 50-52).

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку виникає
після отримання її власником
документу, що посвідчує право
власності на земельну ділянку та його
державної реєстрації.

Суд першої інстанції, посилаючись на
те, що на ім'я ОСОБА_4 державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий органом місцевого
самоврядування на підставі не
існуючого рішення про передачу
земельної ділянки, тобто без законних
на те підстав, вважав, що його слід
визнати недійсним, та на підставі ст. 388
ЦК України витребувати земельну
ділянку у ОСОБА_5 у власність
територіальної громади.

Апеляційний суд обгрунтовано
погодився з висновками суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення вказаних
позовних вимог.

Та обставина, що рішенням апеляційного
суду Одеської області від
17 жовтня 2012 року було відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за
участю третьої особи - відділу
Держкомзему у Комінтернівському
районі Одеської області про
скасування Державного акта про право
власності на земельну ділянку, не має
правового значення у даній справі,
оскільки апеляційний суд відмовив у
позові з тих підстав, що до участі у
справі не була залучена теперішній
власник спірної земельної ділянки
ОСОБА_5, що позбавило суд можливості
повно і всебічно встановити обставини
справи (а. с. 25-26).

Крім того, ст. 15 ЦК України передбачає
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Зазначена норма визначає об'єктом
захисту порушене, невизнане або
оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права
виникає невизначеність у праві,
викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або
оспорювання суб'єктивного права є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Відповідно є вірним висновок суду
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
витребування з власності ОСОБА_5
земельної ділянки у комунальну
власність Фонтанської сільської ради,
оскільки остання не уповноважувала
ОСОБА_3 діяти в її інтересах.

Правильним є і висновок апеляційного
суду про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу зазначеної земельної
ділянки від 23 грудня 2009 року,
укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Оскільки ОСОБА_3 не набула право
власності на спірну земельну ділянку,
проте рішенням Фонтанської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області від 28 липня 2007 року №
151-У, ОСОБА_3 було погоджено надання
земельної ділянки у власність, та
надано дозвіл на складення проекту і
відведення земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
право власності на яку незаконного
було оформлено на ОСОБА_4, ОСОБА_3 не має
права вимоги передбаченого
ч. 1 ст. 388 ЦК України, проте вправі
захистити свої права шляхом визнання
недійсним договору купівлі-продажу
зазначеної земельної ділянки.

Таким чином рішення апеляційного суду
ухвалено з додержанням норм
процесуального і матеріального права,
доводами касаційної скарги не
спростовано, тому підстав для його
зміни чи скасування не має.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська