УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

Судді Адамовича О.Й.

За участю секретаря судового
засідання Світко Т.І.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в інтересах якого діють батьки:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
інтересах якого діє мати: ОСОБА_4,
Корольовського районного відділу у м.
Житомирі Управління державної
міграційної служби України у
Житомирській області, КП «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство №9» Житомирської міської
ради, третя особа: служба у справах
дітей Житомирської міської ради,
ОСОБА_6 про визнання права користування
житлом за малолітньою дитиною та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з вищевказаним
позовом в якому, зокрема просять
зобов'язати Корольовський районний
відділ у м. Житомирі Управління
державної міграційної служби України у
Житомирській області зареєструвати
місце проживання ОСОБА_3 у АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України,
цивільним законодавством регулюються
особисті немайнові та майнові
відносини, засновані на юридичній
рівності, вільному волевиявленні,
майновій самостійності.

Із заявлених позовних вимог
вбачається наявність, в даному випадку,
ознак публічно-правового спору, що
виключає можливість його розгляду в
прядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Водночас, статтею 3 КАС України
визначено, що справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Виходячи із загального розуміння
правового спору, публічно-правовий
спір - це відносини, які виникають
внаслідок реального або уявного
порушення прав, свобод та інтересів
учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правові відносини - це
відносини між органами влади і їх
посадовими чи службовими особами, які
здійснюють владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень і фізичними та юридичними
особами.

Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, при цьому ці
функції повинні здійснюватися
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною другою статті 4 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Виходячи з вищезазначених критеріїв,
можна виокремити категорію справ,
розгляд яких відповідно до статей 1, 4, 17
КАС України має здійснюватись у
порядку адміністративного
судочинства, а саме, спори осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності у яких такий суб'єкт
своїми владними рішеннями чи діями
зобов'язує цих осіб вчиняти певні дії,
утримуватись від вчинення певних дій,
нести відповідальність, ухиляється від
виконання покладених на нього функцій.

З матеріалів справи вбачається, що
зміст позовних вимог щодо зобов'язання
здійснити реєстрацію місця проживання
стосуються Корольовського районного
відділу у м. Житомирі Управління
державної міграційної служби України у
Житомирській області, як суб'єкта
владних повноважень, оскільки в його
компетенції перебувають владні,
управлінські функції щодо реєстрації
місця проживання осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги до Корольовського
районного відділу у м. Житомирі
Управління державної міграційної
служби України у Житомирській області
про зобов'язання зареєструвати місце
проживання позивача не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства, у зв'язку з чим в цій
частині провадження по справі підлягає
закриттю, відповідно до п.1 ч.1 ст. 205
Цивільного процесуального кодексу
України.

У відповідності ч. 2 ст. 3 КАС України,
позивачі можуть звернутись до суду за
захистом своїх прав в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись
п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі в частині
позовних вимог до Корольовського
районного відділу у м. Житомирі
Управління державної міграційної
служби України у Житомирській області
про зобов'язання зареєструвати місце
проживання ОСОБА_3 закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена
протягом 5 днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О. Й. Адамович