У Х В А Л А

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Нагорняка В.А.,
Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк", ОСОБА_4, треті особи:
орган піки та піклування Ізюмської
районної державної адміністрації,
приватний нотаріус Ізюмського
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
Ізюмська державна нотаріальна контора,
про визнання свідоцтва про право
власності та договору іпотеки
недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом
до ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_4 про
визнання права власності та договору
іпотеки недійсним.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що він
є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Проживав весь
час і проживає по АДРЕСА_1. Його батько
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті батька відкрилася
спадщина, яка складалася з будинку з
надвірними спорудами по вказаній вище
адресі.

28 липня 2006 року його матері ОСОБА_4
було видано свідоцтво про право на
спадщину на 1/2 частину спірного
будинку, а у подальшому без його згоди
передана в іпотеку ПАТ КБ "Приватбанк".

У липні 2010 року ОСОБА_3 доповнив свої
позовні вимоги з посиланням на те, що на
час смерті батька мешкав з матір'ю в
житловому будинку, прийняв спадщину
відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та
за таких підстав вважав, що свідоцтво
про право його матері на спадщину,
договір іпотеки є недійсним.

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 18
травня 2011 року позов задоволено, а саме
визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину на 1/2 частину спірного
будинку.

Визнано недійсним договір іпотеки
від 26 лютого 2008 року, укладений між ПАТ
КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 13 грудня
2012 року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2013 року відмовлено
ОСОБА_3 у відкритті касаційного
провадження за його касаційною скаргою
на рішення апеляційного суду
Харківської області від 13 грудня
2012 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У лютому 2014 року до суду надійшла
заява від ОСОБА_3 про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 лютого 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме ст.ст. 548, 549,
ЦК УРСР.

На підтвердження своїх доводів
заявник посилається як на приклад
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права на рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 травня 2012
року, ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 серпня 2013 року та від 31
липня 2013 року.

Крім цього, заявник порушує питання
про поновлення строку на подачу заяви
про перегляд судового рішення з
підстав поважності причин пропуску
такого строку.

Колегія суддів дійшла до висновку
про те, що такий строк підлягає
поновленню, оскільки він пропущений із
поважних причин.

Розглянувши доводи, викладені у
заяві, перевіривши зміст судових
рішень, колегія суддів дійшла до
висновку про таке.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Згідно із п. 1 ст. 549 ЦК УРСР,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Саме ці норми матеріального права
були застосовано судами касаційної
інстанції у справах за № 6-34608св12 від 28
серпня 2013 року, у справі за № 6-15555св13
від 31 липня 2013 року та у справі за №
6-44358св11 від 23 травня 2012 року та суди
касаційної інстанції дійшли до
висновку, що спадкоємці вважаються
такими, що прийняли спадщину
відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК
УРСР.

Враховуючи зазначене вбачається
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме ст.ст. 548, 549
ЦК УРСР, а тому справу необхідно
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356,
360 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк для подачі
заяви про перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2013 року.

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_4,
треті особи: орган піки та піклування
Ізюмської районної державної
адміністрації, приватний нотаріус
Ізюмського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, Ізюмська державна
нотаріальна контора, про визнання
свідоцтва про право власності та
договору іпотеки недійсним, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.А. МакарчукСудді:А.О.
ЛеванчукА.В. МаляренкоВ.А. НагорнякТ.О.
Писана

4

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-7259зп14

Доповідач - А.В. Маляренко