У х в а л а

іменем україни

11 березня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 грудня 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення додаткових витрат на
утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 жовтня 2013 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Одночасно скаржник подав клопотання
про поновлення строку на оскарження
вказаних судових рішень, посилаючись
на поважність причин пропуску цього
строку.

Відповідно до ч.2 ст. 325 ЦПК України у
разі пропущення встановленого законом
строку на касаційне оскарження з
причин, визнаних поважними, суддя
касаційної інстанції за заявою особи,
яка подала скаргу, може поновити цей
строк.

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення
строку на касаційне оскарження рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 29 жовтня
2013 року та ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року підлягає задоволенню, оскільки
причини пропуску є поважними.

Однак, у відкритті касаційного
провадження слід відмовити з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судові рішення судів
попередніх інстанцій ухвалені у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, оскільки
вірно виходили з того, що позивач не
довів наявність особливих обставин в
розумінні ст. 185 СК України, які
зумовлюють необхідність участі
відповідача у додаткових витратах на
дитину.

Із матеріалів
касаційної скарги, оскаржуваних
судових рішень вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 325, 328
ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження.

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 29 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат
на утримання неповнолітньої дитини,
відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко