Справа № 307/2388/14-ц
Провадження № 4-с/307/7/14
У Х В А Л А

іменем України

20 серпня 2014 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Лешовській М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Каптоли Р.І. по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

Заявник подала до суду скаргу на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Каптоли Р.І. по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року було затверджено мирову угоду по цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного мана подружжя. Однак, відповідач не виконував умови даної мирової угоди, в зв`язку із чим вона звернулася до ВДВС Тячівського РУЮ в Закарпатській області для здійснення примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Однак, 24 березня 2014 року державним виконавцем ВДВС Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Каптола Р.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-307/112/2013, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області, яку вона отримала лише 11 червня 2014 року, оскільки у поданому на виконання виконавчому документі не зазначено будь-яких заходів примусового характеру до його виконання, без жодного зобов`язання боржника вчинити будь-які примусові дії.

Заявник вважає такі дії державного виконавця неправомірними та просить визнати незаконною постанову державного виконавця ВДВС Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Каптола Р.І. від 24 березня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження за її заявою з примусового виконання виконавчого листа № 2-307/112, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області

В судове засідання представник заявника не з`явився, однак подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує.

Представник ВДВС Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, на час розгляду скарги заперечень не подав, а тому суд вважає за можливе слухати скаргу у відсутності представника ДВС за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 386 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

25 лютого 2013 року Тячівським районним судом Закарпатської області було затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Згідно мирової угоди: "Визнати мирову угоду, укладену представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , за якою сторони зобов`язуються:

відповідач по справі ОСОБА_2 , зобов`язується на протязі одного року з моменту укладання даної мирової угоди, тобто до 21 лютого 2014 року, виплатити одноразово або частинами ОСОБА_1 за належну їй частку в спільному майні подружжя, а саме ? частину квартири АДРЕСА_1 в сумі 9 700 (дев`ять тисяч сімсот) доларів США. До проведення повної оплати ОСОБА_2 зобов`язується не вчиняти ніяких дій пов`язаних з відчуженням квартири АДРЕСА_1 ;

позивач ОСОБА_1 зобов`язується прийняти кошти одноразово або частинами. З моменту проведення повної оплати ОСОБА_1 відмовляється від своєї частини в спільному майні подружжя, а саме ? частини квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 .

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя закрити.

Однак, відповідач ОСОБА_2 взагалі не виконував умови даної мирової угоди.

В зв`язку із цим ОСОБА_1 звернулася до відділу державної виконавчої служби Тячівського РУЮ із відповідною заявою щодо примусового виконання ухвали суду від 25 лютого 2013 року.

24 березня 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Каптола Р.І. виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки резолютивною частиною ухвали суду від 25 лютого 2013 року не передбачено можливість вжиття заходів примусового характеру по його виконанню, без зазначення жодного зобов`язання боржника вчиняти будь-які примусові дії.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України. ( ст.ст. 1,7 Закону України "Про державну виконавчу службу").

З положень ст. 6 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, якою визначено обов`язки державного виконавця, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Порядок та підстави визнання мирової угоди встановленні ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до вимог зазначеної норми закону мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Доводи державного виконавця наведені у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 24 березня 2014 року про те, що вказана мирова угода не підлягає виконанню у примусовому порядку, суд вважає неспроможними.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно п.1 та 2 ч.1 ст. 17 до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення (рішення суду та ухвали), що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов`язаний перевірити чи відповідає виконавчий лист рішенню суду та вимогам, передбаченим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з виконавчого листа № 711/8448/2012 № 2/307/112/2013 від 25 лютого 2013 року, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області, у ньому зазначені всі необхідні реквізити (відомості), відповідно до вищезазначених вимог Закону України Про виконавче провадження, які має містити виконавчий документ для подання його до відповідного відділу ДВС щодо здійснення примусового виконання судового рішення (ухвали).

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення змісту цього документа.

Згідно ч.1 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Однак, державний виконавець Каптола Р.І. таким правом не скористався та із відповідною заявою про роз`яснення змісту ухвали суду від 25 лютого 2013 року, про встановлення способу і порядку її виконання до суду не звертався.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Також, не погоджується суд з тим, що державний виконавець дотримався вимог ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" при прийнятті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, посилаючись на відсутність у виконавчому документі відомостей щодо примусового порядку його виконання з наступних підстав.

Частиною 1 статті ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

З постанови державного виконавця від 24 березня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження вбачається, що підставою для відмови у відкритті провадження є п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження). До інших обставин, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, можна віднести, наприклад, звернення за виконанням рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з порушенням вимог статей 35, 36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" щодо попереднього звернення стягувача до компетентного суду з клопотанням про визнання й виконання рішення зазначеного третейського суду.

Наведені обставини містяться в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", проте постанова державного виконавця їм не відповідає.

Крім того, ухвала Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року про затвердження мирової угоди містить зобов`язання ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 і строк виконання відповідних зобов`язань, що спростовує посилання державного виконавця у постанові від 24 березня 2014 року на те, що виконавчий документ не містить відомості щодо зобов`язання боржника здійснити певні дії або утриматися від їх здійснення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державний виконавець Каптола Р.І. дійшов помилкового висновку про необхідність відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав не зазначення увиконавчому листі № 711/8448/2012 № 2/307/112/2013 від 25 лютого 2013 року, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області, заходів примусового характеру та незазначення жодного зобов`язання боржника вчиняти будь-які примусові дії.

Згідно ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Каптоли Р.І. від 24 березня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 711/8448/2012 № 2/307/112/2013 від 25 лютого 2013 року, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області, прийнята з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а тому суд вважає за необхідне визнати дану постанову неправомірною та відповідно зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 711/8448/2012 № 2/307/112/2013 від 25 лютого 2013 року, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 197, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Каптоли Р.І. від 24 березня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 711/8448/2012 № 2/307/112/2013 від 25 лютого 2013 року, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області.

Зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 711/8448/2012 № 2/307/112/2013 від 25 лютого 2013 року, виданого 03 березня 2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області.

Про виконання ухвали державному виконавцю повідомити суд та ОСОБА_1 не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко