У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Мукачівського міськрайонного суду від
01 жовтня 2012 року по справі за поданням
державного виконавця районного
відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду від 01 жовтня 2012 року подання
державного виконавця районного
відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_1 - задоволено, тимчасово
обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за
кордон, до виконання боржником своїх
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав
на неї апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати дану ухвалу,
оскільки вважає її такою, що
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні подання. Зокрема, вказує
на те, що суд першої інстанції дійшов
необґрунтованих висновків щодо його
ухиляння від виконання судового
рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
розглянувши і дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області дійшла висновку,
що скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні районного
відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
знаходяться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-1033 виданого 22.06.2007року
Мукачівським міськрайонним судом про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання дитини
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в
розмірі 500 грн. щомісячно до її
повноліття, починаючи з 29.03.2007 року та
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів по догляду за
дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку в твердій грошовій
сумі в розмірі 200грн. (а.с.44,45).

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив з наявності підстав для
тимчасового обмеження боржника у
праві виїзду за межі України.

Однак такого висновку суд дійшов на
неповно з'ясованих обставинах, що мають
значення для справи, і з порушенням
норм матеріального й процесуального
права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

В ухвалі судом не зазначено фактів та
конкретних доказів, які б
підтверджували про те, що боржник
дійсно ухилявся від зобов'язання,
покладеного на нього судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що з
поданням про тимчасове обмеження у
виїзді за кордон державний виконавець
звернувся 01.10.2012 року. До моменту
даного звернення і до часу розгляду
даного подання та постановлення
оскаржуваної ухвали, боржник частково
сплачував аліменти, а саме: жовтень 2011
року - 300грн., листопад 2011 року - 800грн.,
січень 2012 року - 300грн., лютий 2012 року -
1800грн, березень 2012 року - 300грн., квітень
2012 року - 300грн., вересень 2012 року - 500грн.
і виконував зобов'язання, покладеного
на нього судовим рішенням.

З врахуванням наведеного, а також
враховуючи що, державним виконавцем
відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України не
подано доказів і не доведено, що ОСОБА_1
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
колегія суддів приходить до висновку,
що у суду першої інстанції не було
достатніх підстав для задоволення
подання державного виконавця, а тому
ухвала Мукачівського міськрайонного
суду від 01 жовтня 2012 року підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали про відмову в задоволенні
подання.

Керуючись 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного
суду від 01 жовтня 2012 року - скасувати

У поданні державного виконавця
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :