Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі

суддів:
Гончара В.П.,

Олійник
А.С.,

Парінової
І.К., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Нікопольського міжрайонного прокурора
Дніпропетровської області в інтересах
ОСОБА_3 до Нікопольського
учбово-виробничого підприємства
Дніпропетровського учбово-виробничого
об'єднання «Луч» УТОС про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Дніпропетровської області
на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Нікопольський
міжрайонний прокурор
Дніпропетровської області звернувся
до суду з вищевказаним позовом в
інтересах ОСОБА_3 та просив визнати
незаконним та скасувати наказ від 16
липня 2013 року № 83-к про звільнення
ОСОБА_3 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, поновити ОСОБА_3 на роботі з 16
липня 2013 року, стягнути з відповідача
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час вимушеного прогулу та моральну
шкоду у розмірі 1500 грн.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 вересня 2013 року позов
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано наказ від 16 липня 2013 року №
83-к про звільнення ОСОБА_3 з роботи на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді
картонажника 1 розряду Нікопольського
учбово-виробничого підприємства
Дніпропетровського учбово-виробничого
об'єднання «Луч» УТОС з 17 липня 2013 року.
Стягнуто з Нікопольського
учбово-виробничого підприємства
Дніпропетровського учбово-виробничого
об'єднання «Луч» УТОС на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 1595 грн 70 коп. без
утримання податку та інших платежів та
моральну шкоду у розмірі 1500 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Дніпропетровської області
просить скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження
необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
невиконання працівниками
картонажно-паперової дільниці № 1
своїх трудових обов'язків 09, 10, 11 липня
2013 року є наслідком тривалого
невирішеного трудового конфлікту на
підприємстві між працівниками та
роботодавцем, в результаті чого
працівниками картонажно-паперової
дільниці № 1, в тому числі і ОСОБА_3, було
оголошено страйк.

Статтею 17 Закону України «Про порядок
вирішення колективних трудових спорів
(конфліктів)» визначено, що страйк - це
тимчасове колективне добровільне
припинення роботи працівниками
(невихід на роботу, невиконання своїх
трудових обов'язків) підприємства,
установи, організації (структурного
підрозділу) з метою вирішення
колективного трудового спору
(конфлікту).

Відповідно до ст. 44 Конституції України
ті, хто працює, мають право на страйк
для захисту своїх економічних і
соціальних інтересів.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
позові, посилався на те, що суд першої
інстанції при вирішенні спору не
визначив вірно правовідносин, що
склалися, та необґрунтовано виходив із
того, що з боку працівників, в тому
числі ОСОБА_3, мав місце страйк з метою
вирішення колективного трудового
спору, оскільки під час невиконання
своїх трудових обов'язків у
вищевказані дні працівниками
підприємства, в тому числі й ОСОБА_3,
було порушено вимоги ст. ст. 4, 18, 19
Закону України «Про порядок вирішення
колективних трудових спорів
(конфліктів)» щодо страйку.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Дніпропетровської області відхилити,
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
28 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

А.С. Олійник

І.К. Парінова