Справа №461/578/14-ц
Провадження № 2/461/912/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

06 березня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Мисько Х.М.

при секретарі
Коружинець Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів за
договором позики,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
стягнути з відповідачки на його
користь суму позики в розмірі 8920,00 грн.,
1088,00 грн. процентів за користування
грошовими коштами, 236,07 грн., що
становлять три проценти від
простроченої суми боргу та сплачені
судові витрати.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що 04 лютого 2013 року
між ним та відповідачкою було укладено
в усній формі договір позики грошових
коштів в сумі 8920,00 грн., що еквівалентно
1100 доларів США. Факт укладення договору
позики підтверджується розпискою від 04
лютого 2013 року. Згідно укладеного між
ними договору, ОСОБА_2 зобов'язувалась
повернути йому суму позики до 01 березня
2013 року, однак, вказана суми не
повернута. ОСОБА_2 не реагує на його
прохання повернути кошти, а віднедавна
перестала реагувати на його телефонні
дзвінки, тому він змушений звернутись
до суду із позовом про захист своїх
інтересів.

До судового засідання позивач написав
заяву про підтримання позовних вимог
та слухання справи у його відсутності
позивача, вказавши, що не заперечує
проти винесення заочного рішення у
разі неявки відповідача.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України,
суд вважає за можливе розглядати
справу заочно, у її відсутності, на
підставі наявних у справі доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов слід задоволити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 лютого 2013 року
між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2
було укладено в усній формі договір
позики грошових коштів в сумі 8920,00 грн.,
що еквівалентно 1100 доларів США. Факт
укладення договору позики
підтверджується розпискою від 04 лютого
2013 року. Згідно укладеного між ними
договору, ОСОБА_2 зобов'язувалась
повернути йому суму позики до 01 березня
2013 року (а.с.7).

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного законодавства у
встановлений строк.

Позивач свої зобов'язання виконав,
надавши відповідачці грошові кошти в
сумі 8920,00 грн., відповідачка свої
зобов'язання не виконала, оскільки не
повернула суми позики в обумовлений
строк - до 01 березня 2013 року.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Суд приймає як належні докази надані
позивачем наступні розрахунки:
розрахунок процентів за період
прострочення з 01 березня 2013 року до 16
січня 2014 року, відповідно до якого
загальна сума процентів становить 236,07
грн.; розрахунок процентів на рівні
облікової ставки НБУ за вищевказаний
період, згідно з яким сума пені за
період прострочення становить 1088,79 грн.
(а.с.9,10).

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд приходить до висновку про
підставність позовних вимог та про
необхідність задоволення позову та
стягнення з відповідачки на користь
позивача суму позики в розмірі 8920,00
грн., 1088,00 грн. процентів за
користування грошовими коштами, 236,07
грн., що становлять три проценти від
простроченої суми боргу, що
стверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відтак, вирішуючи питання стягнення
судових витрат, суд приходить до
висновку, що з відповідача слід
стягнути в користь позивача 243,60 грн.
сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 214,
215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625
ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1,
виданий Галицьким РВ ЛМУ ГУМВС України
у Львівській області 28 липня 2006 року) на
користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Франківським РВ ЛМУ ГУМВС
України у Львівській області 17 червня
2005 року) суму позики в розмірі 8920,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
1088,00 грн. процентів за користування
грошовими коштами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три
проценти річних від простроченої суми
боргу у розмірі 236,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму сплаченого судового зборі в
розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Галицьким районним судом м. Львова, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Галицький районний суд м. Львова шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.