Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
Рівненський міський
суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
ОСОБА_2 , треті особи на стороні
позивача без самостійних вимог ТОВ
«Рівненський комбінат будівельних
матеріалів», ОСОБА_3 про визнання
договору частково недійсним,-

в с т а н о
в и в :

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
зменшив. Остаточно просить суд визнати
недійсним застереження до п.1.9.1.
кредитного договору №СМ-SME-Р00/015/2008
укладеного 22 травня 2008 року між ЗАТ
«ОТП» Банк» (яке було перейменоване в
ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, а саме:
сторони визначають, що реалізація
положень п.1.9.1. цього договору не буде
розглядатися сторонами як
одностороння зміна цих умов цього
договору є одним із способів виконання
боргових зобов'язань, встановлених за
взаємною домовленістю сторін, з
підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача ПАТ «ОТП Банк» заявлені
позовні вимоги позивача не визнав та
просить суд відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги позивача
повністю визнав та не заперечив проти
їх задоволення.

В судове засідання треті особи на
стороні позивача без самостійних вимог
ТОВ «Рівненський комбінат будівельних
матеріалів» та ОСОБА_3 не з'явились. Про
день та час розгляду справи
повідомлялись судовими повістками.
Причин своєї неявки суду не повідомили,
заяв чи клопотань про перенесення
розгляду справи до суду не подавали.

Заслухавши учасників судового
процесу, дослідивши матеріали справи
та подані сторонами письмові докази по
справі, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення.

Судом встановлено, що 08 липня 2013 року
Рівненським міським судом винесено
рішення по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яким стягнуто достроково на підставі
п.1.9.1. кредитного договору солідарно з
ОСОБА_2, ТзОВ «Рівненський комбінат
будівельних матеріалів», ОСОБА_3,
ОСОБА_1, на користь ПАТ «ОТП Банк
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 745 614,31 грн. та судовий збір у
розмірі 3441,00 грн.

ПАТ «ОТП Банк», як кредитом та ОСОБА_2,
як позичальник уклали кредитний
договір 22 травня 2008 року №СМ SMEРОО/015/2008.

Основними істотними умовами
вказаного договору є слідуючі: сума
кредиту 430 000 доларів США, виплата
проходить у три транші 200 000 + 130 000 + 100 000
доларів США, цільове використання
кредиту - на споживчі цілі, позика
надається під 5,99% річних, строк
погашення кредиту 22 травня 2023 року.

Повернення кредитних коштів
відбувається згідно узгодженого
графіку, який є невід'ємною частиною та
додатком №1 до кредитної угоди. Після
надання наступного траншу
підписується новий графік повернення
кредиту.

Позичальник зобов'язаний повністю
повернути банку суму кредиту не
пізніше 22 травня 2023 року.

Договором передбачене дострокове
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у визначеній частині з
ініціативи позичальника та у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником та/або поручителями
боргових зобов'язань. У випадку
невиконання позичальником боргових
зобов'язань понад 38 календарних днів,
банк має право в односторонньому
порядку розривати цей договір,
повідомивши про це позичальника.

Кредит забезпечений порукою
відповідно до укладених договорів
закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк» з поручителями - ТОВ «Рівненський
комбінат будівельних матеріалів»,
ОСОБА_3, ОСОБА_1, які несуть солідарну
відповідальність за невиконання
кредитної угоди позичальником та є
співвідповідачами у даній справі.

Основними істотними умовами
договору поруки №SR SME Р00/015/2008/3 від 22
травня 2008 року укладеного з ОСОБА_1 є те,
що поручитель зобов'язується
відповідати за повне та своєчасне
виконання боржником його боргових
зобов'язань перед кредитором в повному
обсязі.

Кредитор може звернутись з вимогою
про виконання боргових зобов'язань, як
до боржника так і до поручителя чи до
обох одночасно.

Порукою за цим договором
забезпечуються вимоги кредитора щодо
сплати боржником кожного і всіх його
боргових зобов'язань за кредитним
договором у такому розмірі, у такій
валюті, у такий строк і в такому
порядку, як встановлено в кредитному
договорі.

Порукою, відповідно до укладеного
договору, забезпечено виконання
боржником зобов'язань також в разі їх
дострокового виконання, як це
передбачено кредитним договором.

05 жовтня 2012 року ПАТ «ОТП Банк»
направив позичальнику досудову вимогу
про дострокове погашення
заборгованості за кредитним договором
на підставі п.1.9.1.

14 березня 2013 року на адресу позивача
надійшла досудова вимога №616 про
дострокове погашення боргових
зобов'язань по кредитному договору, а
саме: 74 493,90 доларів США - залишок
заборгованості за кредитом, що згідно
офіційного курсу НБУ на дату подання
цієї вимоги з розрахунку 1 долар США -
7,993 грн. - становить 595 429,74 грн.; 2282,16
доларів США - проценти за користування
кредитними коштами що згідно
офіційного курсу НБУ на дату подання
цієї вимоги з розрахунку 1 долар США -
7,993 грн. - становить 18 241,30 грн.; 132 173,6
грн. - сума пені.

Суд вважає, що п.1.9.1. кредитного
договору, укладеного між ПАТ «ОТП Банк»
як кредитором та ОСОБА_2, як
позичальником від 22 травня 2008 року №CM
SME РОО/015/2008 на підставі якого було
заявлено вимогу про дострокове
погашення заборгованості не
відповідає вимогам закону.

За загальним правилом, передбачених
ст.11 ЦК України цивільні права та
обов'язки виникають зокрема з
договорів та інших правочинів. За
загальним правилом при укладанні,
зміні та розірвання договорів сторони
повинні керуватись положеннями ЦК
України та іншими нормативними актами.

Як передбачено ч.3 ст.6 ЦК України
сторони в договорі врегульовують свої
відносини на власний розсуд, але ця
свобода договору обмежується тим, що
сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Стаття 8 ЦПК України проголошує, що
суд вирішує справи відповідно до
Конституції України, Законів України
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість, яких надана Верховною
радою України. Тобто, суд при вирішенні
спору, враховує положення договору, але
пріоритет має Закон.

У відповідності до положень ст.626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення міну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 ЦК України визначає, що
проголошуючи свободу договору та
визначаючи умови договору, сторони
зобов'язані враховувати вимоги ЦК
України та інших актів цивільного
законодавства, вимог розумності та
справедливості.

Ст.631 ЦК України проголошує, що
строком договору є час, протягом якого
сторона може здійснювати свої права та
обов'язки відповідно до договору, а
закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення.

Відповідно до положень ст.638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній умові досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови визначені
законом, як істотні або є необхідними
для договорів даного виду.

Як видно з тексту кредитного
договору, від відповідає вимогам
диспозиції статті 1054 ЦК України, як
кредитний договір та відносини по
ньому регулюються главою 71 ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Отже враховуючи викладене, строк на
який надаються грошові кошти за
кредитним договором є істотною умовою
кредитного договору.

Застереження, викладене в п.1.9.1.
кредитного договору, а саме «сторони
визначають, що реалізація положень
п.1.9.1. цього договору не буде
розглядатися сторонами, як
одностороння зміна умов цього
договору. Реалізація положень п.1.9.1.
цього договору є одним із способів
виконання боргових зобов'язань,
встановлених за взаємною домовленістю
сторін» суперечить положенням ст.651 ЦК
України, оскільки фактично має місце
зміна істотних умов договору позики, а
саме строку його позики.

Зважаючи на юридичні наслідки,
передбачені законом щодо
одностороннього розірвання договору
або зміни істотних його умов, дане
застереження обмежує права
позичальника по захисту своїх прав та
інтересів в суді.

Юридичний зміст п.1.9.1. кредитного
договору зводиться до трактування
положень договору щодо зміни істотних
умов, яка позбавляє за таких обставин
позичальника та поручителів
звернутись за захистом своїх інтересів
до суду.

У відповідності до положень ч.3 ст.3
ЦПК України відмова від права на
звернення до суду за захистом є не
дійсною.

Конкретні підстави щодо заявлення
банком вимоги про дострокове погашення
позичальником зобов'язань по
кредитному договору, в п.1.9. цього
договору не виписані, що дає змогу
кредитору вільно трактувати причини
зміни строку договору в
односторонньому порядку, що порушує
принцип вільного волевиявлення сторін
та принцип концесуальності кредитної
угоди.

Відповідно до ч1 ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Як видно із вищевикладених обставин
щодо фактичного виконання умов
договору банк не втратив того, що
розраховував при укладання договору.

Згідно графіку повернення кредиту та
сплати процентів, що є додатком №1 до
кредитного договору та його
невід»ємною частиною станом на
заявлені до позивача вимоги про
повернення кредиту 14 березня 2013 року в
сумі 74 493,93 доларів США планована
заборгованість складала по тілу
кредиту 223 666,28 доларів США, а станом на
час прийняття рішення про дострокове
стягнення боргу 218 166,25 доларів США.

Крім того, як видно із тексту
позовної заяви, позивач не ставив
вимогу про дострокове розірвання
договору або вимоги про зміну умов
договору відповідно судове рішення
також не містить положень про
дострокове розірвання або змін строку
дії договору, що дає стверджувати, що
суд допусти стягнення по зобов'язанню,
строк якого не наступив.

Відповідно до ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

До договору поруки застосовуються ті
ж загальні вимоги та поширюються
вищезазначені статті ЦК України.

Як пояснив в судовому засіданні
представник позивача, укладаючи
договір поруки, позивач виходив із
того, що істотною умовою вказаного
договору є сума позики, графік
погашення кредитного зобов'язання та
строк дії договору 25 років, які чітко
виписані в договорі позики.

Можливість зміни суми позики
відсотків за користування позикою,
графіка погашення заборгованості,
строку дії договору в договорі
виписані, як такі, що повинні бути
узгоджені між позичальником та
кредитором.

Як вбачається з дослідженого в
судовому засіданні рішення колегії
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Рівненської області від 08 листопада 2013
року, Публічному акціонерному
товариству «ОТП банк» у задоволенні
позову до ОСОБА_2, ТзОВ «Рівненський
комбінат будівельних матеріалів»,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

Рішення апеляційного суду
Рівненської області набрало законної
сили.

На виконання вказаного судового
рішення у відповідності до п.1.8.3.
кредитного договору №СМ-SME Р00/15/20087 від
22 травня 2008 року сторони узгодили новий
графік погашення кредиту в сумі 73 130,16
доларів США строком до 22 травня 2023 року
погодивши перший платіж починаючи з 22
грудня 2013 року за новим графіком.

В рішенні апеляційного суду
Рівненської області, зокрема
зазначено, що згідно з п.1.9.1. кредитного
договору №СМ-SME Р00/15/20087 від 22 травня 2008
року банк має право вимагати
достроково виконання боргових
зобов'язань в цілому або визначеній
банком частині у випадку невиконання
позичальником своїх боргових та інших
зобов'язань за цим договором.

В загальному даний пункт не
суперечить чинному законодавству та
положенням ЦК України. Однак,
застереження, викладене до п.1.9.1.
кредитного договору про те, що сторони
визначають, що реалізація положень
п.1.9.1. цього договору не буде
розглядатися сторонами як
одностороння зміна умов цього
договору. Реалізація положень п.1.9.1.
цього договору є одним із способів
виконання боргових зобов'язань,
встановлених за взаємною домовленістю
сторін, повністю спотворює зміст п.1.9.1.
договору. Таке тлумачення окремого
положення правочину суперечить змісту
ст.651 ЦК України та роз'ясненням Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.29 постанови №5 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» при вирішенні спорів
про дострокове повернення кредиту суд
має врахувати положення ст.1050, 1054 ЦК і
виходити з того, що якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути кредит частинами (із
розстроченням), то в разі розстрочення
повернення чергової частини
кредитодавець має право вимагати
дострокового повернення чергової
частини кредиту, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому від
суми кредиту.

Визнання недійсним в судовому
порядку застереження до п.1.9.1.
кредитного договору дозволить у
випадку виникнення спору між сторонами
щодо дострокового розірвання договору
або зміни його умов в односторонньому
порядку врегулювати його у
відповідності по положень ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна стона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини
у їх сукупності, а також те, що в
судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
довів, а представник відповідача ПАТ
«ОТП Банк» їх не спростував, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України,
ст.ст.3,546,626,638,651,1049 ЦК України,суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
ОСОБА_2 , треті особи на стороні
позивача без самостійних вимог ТОВ
«Рівненський комбінат будівельних
матеріалів», ОСОБА_3 про визнання
договору частково недійсним -
задоволити.

Визнати недійсним застереження до
п.1.9.1. кредитного договору
№СМ-SME-Р00/015/2008 укладеного 22 травня 2008
року між ЗАТ «ОТП» Банк» (яке було
перейменоване в ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2, а саме: сторони визначають, що
реалізація положень п.1.9.1. цього
договору не буде розглядатися
сторонами як одностороння зміна цих
умов цього договору є одним із способів
виконання боргових зобов'язань,
встановлених за взаємною домовленістю
сторін.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий