Головуючий суду 1 інстанції - Резнік
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 435/9640/13-ц
Провадження № 22ц/782/236/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області

в складі: головуючого - судді Соловей
Р.С.,

суддів Медведєвої Л.П., Пащенко
Л.В.

при секретарі Арутюнян Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську справу

за апеляційною скаргою Луганського
міського комунального підприємства
„Теплокомуненерго" на рішення
Жовтневого районного суду міста
Луганська від 03 жовтня 2013 року

у цивільній справі за позовом
Луганського міського комунального
підприємства „Теплокомуненерго" до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про стягнення заборгованості за
послуги з теплопостачання,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач Луганське
міське комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» (далі - ЛМКП «ТКЕ»)
звернувся до суду з позовом, який
надалі уточнював (а. с. 75 - 76), та просив
стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість
за послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання по квартирі
АДРЕСА_1 за період з 01.07.1996 р. по 01.08.2013 р.
в сумі 4 104,63 грн., яка складається з
основного боргу у розмірі 2 509,61 грн.,
втрат від інфляційних процесів у
розмірі 1 152,64 грн. та 3% річних - 442,38 грн.,
а також судові витрати.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог ЛМКП
«Теплокомуненерго» відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, якою просить
скасувати це рішення, як незаконне та
необґрунтоване, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, з неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи, та новим
рішенням позовні вимоги задовольнити.

Відповідачами рішення суду першої
інстанції не оскаржено.

У судове засідання не з'явились
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 Відповідач ОСОБА_3 підтвердив,
що їм відомо про час та місце розгляду
справи, але з'явитись вони не мають
можливості та не просять відкладати
розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, відповідача
ОСОБА_3 і його представника,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення таким вимогам
відповідає.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини, що відповідачі мешкають
квартирі АДРЕСА_1, яка належить
відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
09.02.2004 р.; раніше квартира належала
ОСОБА_8, ОСОБА_9 ті ОСОБА_10 (а. с. 23 - 24).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ЛМКП «ТКЕ», суд виходив з того, що
заборгованість оплати послуг з
теплопостачання та гарячого
водопостачання, яку просить стягнути
позивач з відповідачів, утворилась до
придбання квартири останніми, тобто з
вини попередніх власників, та
відповідачі не повинні відповідати за
зобов'язаннями інших осіб. Суд дійшов
висновку, що після придбання
відповідачами квартири вони
здійснювали оплату послуг, що надавав
позивач, у повному обсязі та
заборгованості не мають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду в оскаржуваному
рішенні, оскільки вони відповідають
встановленим фактичним обставинам та
нормам матеріального права.

Доводи апелянта щодо того, що
заборгованість оплати за надану
теплову енергію за період з 01.07.1996 р. по
01.08.2013 р. в сумі 2 509,61 грн. утворилась
через нездійснення відповідачами
оплати вказаних послуг, є цілком
безпідставними.

По-перше, відсутні підстави відносити
весь вказаний період користування
послугами, що надає ЛМКП «ТКЕ», до
відповідачів, оскільки вони не весь цей
час мешкали у квартирі за вказаною вище
адресою. Як встановлено у справі, що вже
зазначено вище, відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 придбали цю квартиру 09.02.2004 р., і
саме з цього часу виникли договірні
відносини між позивачем та
відповідачами, з яких витікає
зобов'язання останніх оплачувати
послуги з теплопостачання, що
надаються до їхньої квартири
позивачем, у зв'язку з чим на ім'я
відповідача ОСОБА_3 відкрито особовий
рахунок НОМЕР_1.

Крім того, як вбачається з обігової
відомості по особовому рахунку
відповідачів (а. с. 45 - 47) та розрахунку
заборгованості, наданої позивачем (а. с.
5) вбачається, що відповідачами в період
з 09.02.2004 р. послуги з теплопостачання
оплачувались у повному обсязі, і
заборгованість саме за цей період не
утворилась. До такого цілком
обґрунтованого висновку дійшов суд
першої інтонації.

Сам апелянт у апеляційній скарзі
визнає, що спірна заборгованість
утворилась до 09.02.2004 р., коли власником
квартири був ОСОБА_8, який помер 14.02.2004 р.
При цьому, зазначаючи, що ОСОБА_3 не
перевірив дані про наявність
заборгованості, представник апелянта в
судовому засіданні висловив думку, що
відповідачі, придбавши квартиру, по
якій мала місце несплачена
заборгованість за комунальні послуги,
при укладанні договору купівлі-продажу
прийняли на себе зобов'язання по сплаті
цієї заборгованості.

Така думка апелянта є необґрунтованою.
Договором купівлі-продажу, за яким
відповідачі придбали вказану вище
квартиру (а. с. 23 - 24), не встановлено
зобов'язання відповідачів як нових
власників квартири по оплаті будь-яких
заборгованостей за комунальні послуги.
Посилання представника апелянта в цій
частині апеляційних доводів на зміст п.
1.5 договору є безпідставним, оскільки у
вказаному пункті, який стосується
огляду квартири покупцями, містить
дані про відсутність недоліків, які
перешкоджали б використанню квартири
за цільовим призначенням, а також про
відсутність щодо якісних
характеристик відчужуваної квартири.

Колегія суддів не приймає також
апеляційний довід ЛМКП «ТКЕ» про
визнання відповідачами спірного боргу,
про що, на думку апелянта, свідчить та
обставина, що за період з 09.02.2004 р. по
01.05.2013 р. відповідачами проведена
оплата послуг з теплопостачання в
загальній сумі 18 286,30 грн., а нараховано
було за цей період 17 555,29 грн., отже
різниця у 656,03 грн. сплачена
відповідачами як часткове погашення
заборгованості за минулі роки.

Такий довід є надуманим та не
ґрунтується на законі.

Частиною 1 статті 264 Цивільного кодексу
України встановлено, що перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

У вказаній нормі закону, як вбачається
з її змісту, йдеться про визнання свого
боргу чи іншого обов'язку. Що ж
стосується спірної заборгованості, то
вона є боргом не відповідачів, а інших
осіб, відповідачі не брали на себе
зобов'язань по погашенню цього боргу і
жодним іншим чином на них таке
зобов'язання не покладено.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 пояснив
утворення переплати за послуги з
теплопостачання лише тим, що він при
здійсненні оплати округляв суми, що
підтверджується обіговою відомістю (а.
с. 45).

Натомість, відповідачем не було надано
доказів погашення відповідачами саме
заборгованості, що утворилась до 09.02.2004
р., зокрема, квитанцій з поміткою про
оплату такої заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду
відповідає вимогам закону, порушень
процесуального законодавства, які
могли б бути безумовною підставою для
скасування рішення, при розгляді
справи та прийнятті рішення не
встановлено, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
а оскаржуване рішення залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Луганська від 03 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає чинності негайно, та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: