Справа № 486/345/14-ц
Провадження № 2/486/262/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Падалка В.О.

при секретарі - Асєєвій
А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення
порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визначення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що квартира
АДРЕСА_1 належить сторонам на праві
спільної часткової власності, а саме по
? частці кожному. Посилаючись на те, що
добровільної згоди щодо визначення
порядку користування спірною
квартирою ними не досягнуто, просив
виділити у його користування жилу
кімнату, площею 11,8 кв.м., а у
користування відповідачів - жилі
кімнати, площею 19,8 кв.м. та 9,9
кв.м., кухню, ванну, санвузол та коридор
залишити у спільному користуванні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини справи, змінив позовні
вимоги, просив суд виділити у його
користування жилу кімнату, площею 9,9
кв.м. з лоджією площею 1,8 кв.м., а у
користування відповідачів - жилі
кімнати, площею 19,8 кв.м. та 11,8 кв.м.,
кухню, ванну, санвузол та коридор
залишити у спільному користуванні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнали частково, лише в частині
виділення у користування ОСОБА_1 жилої
кімнати площею 9,9 кв.м., а лоджію площею
1,8 кв.м. просили залишити у спільному
користуванні.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 41,47 Конституції
України та ст.9 ЖК України державою
гарантовано право громадянина на
власність та житло.

Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Усі суб'єкти права власності є
рівними перед законом. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Право власності (володіння,
користування, розпорядження) може бути
обмежено чи припинено або власника
може бути зобов'язано надати право
користування його майном іншим особам
лише у випадках і в порядку,
встановленому законом. Право власності
є непорушним.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

На квартиру, яка є об'єктом права
власності розповсюджується такий же
правовий режим. Зокрема, громадяни, які
мають у приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право володіти,
користуватися та розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Квартири, що є у приватній власності
громадян, не можуть бути в них вилучено,
а власника не може бути позбавлено
права користування квартирою, крім
випадків, установлених законодавством
України. Якщо квартира є об'єктом права
спільної часткової власності, то
зазначені положення стосуються усіх
співвласників.

За ст. 358 ЦК України та п. 14 постанови
Верховного Суду України № 20 від 22
грудня 1995 року "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" - право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. При цьому, кожен із них має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі недосягнення
співвласниками згоди про таке, спір
вирішується судом за такими ж
правилами. При цьому квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири.

У протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Окрім того, співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,0
кв.м, житловою площею 41,5 кв.м., кожен на
1/4 частку (а.с. 8-9,10,11).

Вказана квартира розташована на 8
поверсі 10 поверхового будинку та
складається із трьох жилих кімнат,
житловою площею 41,5 кв.м., у тому числі
кімната, жилою площею 9,9 кв.м., кімната
жилою площею 11,8 кв.м. та кімната, жилою
площею 19,8 кв.м., тобто, на кожного із
співвласників припадає 10,38 кв.м. жилої
площі.

Із матеріалів справи слідує, що між
сторонами існує конфлікт з приводу
користування спірною квартирою, в
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з позовом про визначення порядку
користування жилим приміщенням.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що
запропонований позивачем порядок
користування житловим приміщенням, а
саме виділення ОСОБА_1 у користування
житлову кімнату, площею 9,9 кв.м. з
лоджією площею 1,8 кв.м., у користування
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - житлових
кімнат площею 11,8 кв.м. та 19,8 кв.м., буде
майже відповідати рівності часток
сторін у праві спільної сумісної
власності та не призведе до порушення
прав співвласників на володіння та
користування квартирою, як спільною
сумісною власністю, та набуття
сторонами статусу осіб потребуючих
поліпшення житлових умов.

При цьому, порядок користування, який
позивач просить встановити, про
виділення йому кімнати, жилою площею 9,9
кв.м. дійсно не відповідає його частці
у власності на спірну квартиру ( є
меншою ), але враховуючи обставини
справи та розташування кімнат,
відступлення від розміру житлової
площі належної сторонам відповідно
їхнім часткам при вказаному порядку
користування не порушує прав
співвласників і не є перешкодою для
передбачених законодавством України
обмежень щодо розміру та можливості
користування заселеними кімнатами
різнополими дітьми.

Разом з тим, суд не може погодитися з
вимогою відповідачів про необхідність
залишення лоджії площею 1,8 кв.м. у
спільному користуванні всіх
співвласників, оскільки із
схематичного плану спірної квартири
вбачається, що вказана лоджія примикає
до житлової кімнати площею 9,9 кв.м., яка
виділена в користування позивачу, при
цьому вона є приналежністю цієї
кімнати і не відноситься до житлової
площі.

За таких обставин, залишення лоджії у
спільному користуванні всіх
співвласників є неможливим та призведе
до порушення житлових прав позивача у
справі.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
повністю, і встановити порядок
користування спірною квартирою
відповідно до варіанту,
запропонованому позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про визначення порядку
користування квартирою - задовольнити
повністю.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1: виділити у
користування ОСОБА_1 житлову кімнату,
площею 9,9 кв.м. з лоджією площею 1,8 кв.м.,
у користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
- житлові кімнати площею 11,8 кв.м. та 19,8
кв.м., залишити в спільному
користуванні співвласників: коридор
площею 12,1 кв.м., кухню площею 8,0 кв.м.,
вбиральню ( сполучену ) площею 1,3 кв.м.,
ванну кімнату площею 2.6 кв.м. та
вбудовану шафу площею 0,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
В. О. Падалка