АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И[1]

19 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 26 липня 2013 року

у цивільній справі за позовом
заступника прокурора м. Києва до
Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
третя особа: Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
незаконним рішення, визнання
недійсними державних актів про право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 26 липня 2013 року позов
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Київської міської ради від
29.10.2009 № 667/2736 «Про передачу громадянину
ОСОБА_4 у приватну власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1».

Визнано недійсним виданий ОСОБА_4
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 922792,
зареєстрований 22.11.2009 Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації ) за № 07-7-05131.

Визнано недійсним укладений 30.12.2009 між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1 га (кадастровий номер
:90:371:0069), вартістю 329 007 грн. 70 коп.,
посвідчений 30.12.2009 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 18972.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 794060,
зареєстрований 22.06.2010 Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації ) за № 07-7-05582.

Відновлено становище, яке існувало до
порушення, шляхом визнання права
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 кадастровий номер :90:371:0069,
вартістю 329 007 грн. 70 коп. за
територіальною громадою міста Києва в
особі Київської міської ради.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції відповідач
ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального права без повного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та належного дослідження
доказів, що містяться в матеріалах
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що ухвалюючи рішення судом
проігноровано посилання відповідача
на те, що позивач пропустив строк
позовної давності звернення до суду з
даним позовом, оскільки довідався про
порушення рішенням Київської міської
ради від 17.09.2009 інтересів держави 23.10.2009,
а не в 2010 році.

При цьому, прокуратура має право
звернутися до суду лише з вимогами щодо
визнання незаконним
нормативно-правового акту
відповідного органу, скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень, але не наділена
повноваженнями звертатися до суду з
позовними вимогами про визнання
недійсними актів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку та
договору купівлі-продажу.

Також, як на підставу скасування
рішення суду в апеляційній скарзі
зазначив, що є безпідставними
посилання суду на рішення Київської
міської ради від 29.10.2009, яким були
внесені зміни до Генерального плану
міста Києва та переведення земель
рекреаційного призначення до земель
житлової та громадської забудови,
оскільки дане рішення прямого
відношення до правовідносин, які
виникли після винесення спірного
рішення, не має.

Крім цього, вважає необґрунтованими
висновки суду щодо визнання недійсними
державних актів на землю та договору
купівлі-продажу, оскільки позивачем не
доведено недійсність оспорюваного
правочину рішення Київської міської
ради про передачу земельної ділянки.

Просив рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 26 липня 2013
року скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6. в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав,
з підстав викладених в ній та просив
задовольнити.

Представник позивача - Лядецька Л.В.
просила відмовити в задоволенні
апеляційної скарги, а рішення залишити
без змін як таке, що є законним та
обгрунтованим.

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до ст. 74
ЦПК України належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив.

Відповідач Київська міська рада та
третя особа Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) в судове
засідання своїх представників не
направили, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідачів та третьої особи,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуваним рішенням, державними
актами на землю та договором
купівлі-продажу земельної ділянки
порушено право власності
територіальної громади міста Києва на
землю.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду узгоджується з наявними
в матеріалах справи доказами та
ґрунтується на вимогах закону.

Зідно з ст. 9 Земельного кодексу
України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
Київська міська рада здійснює передачу
у власність або надання користування
земельних ділянок виключно відповідно
до та в порядку, передбаченому
Земельним кодексом України.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Київською міською радою 29.10.2009 р.
прийнято рішення № 667/2736 «Про передачу
громадянину ОСОБА_4 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1

Вказаним рішенням затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4 та надано у
власність відповідача земельну
ділянку площею 0,1000 га з цільовим
призначенням, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, в
порядку безоплатної приватизації.

Положенням пункту 4 Рішення від 29.10.2009
за № 667/2736 внесено зміни до пункту 5
рішення Київської міської ради від
17.09.2009 № 214/2283 «Про передачу земельних
ділянок товариству з обмеженою
відповідальністю «МЕГАТРАНС» для
будівництва, експлуатації та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення (з комплексним
інженерно-транспортним облаштуванням
та благоустроєм території) та для
житлової забудови на Столичному шоссе,
24 км у Голосіївському районі м. Києва» з
урахуванням пункту 2 цього рішення.

Спірна земельна ділянка згідно рішення
Київради від 17.09.2009 р. № 214/2283 була
передана ТОВ «Мегатранс» для
будівництва, експлуатації та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення (з комплексним
інженерно-транспортним облаштуванням
та благоустроєм території) та для
житлової забудови на Столичному шоссе,
24 км у Голосіївському районі м. Києва.

Згідно рішення Київради від 17.09.2009 р. №
214/2283 було затверджено містобудівне
обґрунтування щодо внесення змін до
містобудівної документації та
визначення параметрів будівництва
об'єктів рекреаційного призначення (з
комплексним інженерно-транспортним
облаштуванням та благоустроєм
території) та для житлової забудови на
Столичному шоссе, 24 км у Голосіївському
районі м. Києва (п.1) та внесено зміни до
Генерального плану міста Києва,
затвердженого рішенням Київради від
28.03.2002 р. № 370/1804, а саме: територію на
Столичному шоссе, 24 км у Голосіївському
районі м. Києва вилучити із зони
зелених насаджень загального
користування і території лугів та
лугопарків та перевести до території
громадських будівель та споруд.

На підставі рішення Київської міської
ради від 29.10.2009 № 667/2736 ОСОБА_4 видано
держаний акт на право приватної
власності на вказану земельну ділянку
кадастровий номер :90:371:0069, який
зареєстровано Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 22.12.2009
р. за № 07-7-05131.

30.12.2009 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, розміром 0,1000 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 отримав державний акт серії ЯЕ
№ 794060 на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га
кадастровий номер :90:371:0069,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, який
зареєстрований 22.06.2010 Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за № 07-7-05582.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.03.2012 р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12.06.2013 р., по справі №
2а-18834/10/2670, визнано протиправним і
скасовано рішення Київської міської
ради від 17.09.2009 р. № 214/2283 «Про передачу
земельних ділянок товариству з
обмеженою відповідальністю Мегатранс»
для будівництва, експлуатації та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення (з комплексним
інженерно-транспортним облаштуванням
та благоустроєм території) та для
житлової забудови на Столичному шоссе,
24 км у Голосіївському районі м. Києва.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.03.2012 р. встановлено, що всупереч
вимогам, які містяться в
погоджувальній документації, зміни до
рішення Київської міської ради від
19.07.2005 р. № 806/3381 «Про затвердження
Програми розвитку зеленої зони м Києва
до 2010 р.» та зміни до Генерального плану
розвитку м. Києва до 2020 р.,
затвердженого рішення Київради від
28.03.2002 р. № 370/1804, ні на стадії погодження
землевпорядної документації, ні на
стадії прийняття оспорюваного рішення
внесені не були.

Колегія суддів вважає, що встановивши
відповідні правовідносини суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність правових підстав для
скасування рішення Київської міської
ради від 29.10.2009 № 667/2736, яким протиправно
було переведено спірну земельну
ділянку із земель зони зелених
насаджень загального користування і
території лугів, лугопарків (земель
рекреаційного призначення) та
переведено до території громадських
будівель та споруд.

Генеральним планом міста Києва та
проектом планування його приміської
зони на період до 2020 року, затвердженим
рішенням Київської міської ради від
28.03.2002 за № 370/1804, Програмою розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 року та
концепції формування зелених
насаджень у центральній частині міста,
затвердженого рішенням Київради від
19.07.2005 за № 806/3381, спірну земельну
ділянку разом з іншими землями
віднесено до земель рекреаційного
призначення.

Як вірно встановлено судом,
відповідачами не надано суду доказів
на підтвердження факту внесення змін
до рішення Київської міської ради від
19.07.2005 за № 806/3381 «Про затвердження
Програми розвитку зеленої зони м. Києва
до 2010 року» щодо переведення спірної
земельної ділянки із земель
рекреаційного призначення до земель
житлової та громадської забудови.

Відтак, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що спірна земельна
ділянка віднесена до земель
рекреаційного призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Земельного
кодексу України на землях
рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Пунктом 5 Програми розвитку зеленої
зони м. Києва до 2010 року та концепції
формування зелених насаджень у
центральній частині міста,
затвердженою рішенням Київської
міської ради від 19.07.2005 за № 806/3381,
визначено, що землі зелених насаджень
загального користування, також як
землі природно-заповідного, іншого
природно-охоронного призначення та
лісового фонду, підлягають комплексній
охороні відповідно до законодавства та
встановлених режимів їх використання.

Згідно ст. 20 ЗК України зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється в порядку, встановленому
законом. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 цього Кодексу.

Пунктом 2 рішення Київської міської
ради від 29.10.2009 № 667/2736 визначено
передати ОСОБА_4 спірну земельну
ділянку, за умови виконання ним пункту 3
цього Рішення.

Зокрема, підпунктом 3.4. пункту 3 рішення
Київської міської ради від 29.10.2019 №
667/2736 на ОСОБА_4 покладено обов'язок
виконати вимоги, викладені у листах
Головного управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища від 07.08.2009 № 19-7934 та від
25.09.2009 № 09-9764, Київської міської
санепідемстанції від 21.09.2009 № 5953,
Головного управління екології та
охорони природних ресурсів від 09.10.2009 №
071/04-4-22/5287, Головного управління охорони
культурної спадщини від 20.08.2009 № 5088,
Головного управління земельних
ресурсів від 12.10.2009 № 05-5184.

Зі змісту вказаних висновків
вбачається, що спірна земельна ділянка
може бути надана ОСОБА_4 за умови
прийняття рішення про внесення
відповідних змін до Генерального плану
міста Києва та проекту планування його
приміської зони на період до 2020 року,
затвердженим рішенням Київської
міської ради від 28.03.2002 за №
370/1804 та Програми розвитку зеленої зони
м. Києва до 2010 року та концепції
формування зелених насаджень у
центральній частині міста,
затвердженої рішенням Київради від
19.07.2005 за № 806/3381. Також у висновках
зазначено, що вони втрачають свою силу,
а проект землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки узгодженню
не підлягає, у разі невиконання
зазначених у них вимог.

За обставин, коли не внесено зміни у
вищезазначені документи, висновки
контролюючих органів втратили свою
силу, і проект землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
ОСОБА_4 узгодженню не підлягав.

Порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для: визнання недійсними
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам; визнання недійсними
угод щодо земельних ділянок; відмови в
державній реєстрації земельних
ділянок або визнання реєстрації
недійсною (ст. 21 ЗК України).

За наведених обставин, судова колегія
вважає вірним висновок суду першої
інстанції щодо визнання спірного
рішення Київської міської ради
незаконним як таке, що не відповідає
вимогам матеріального права.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду щодо наявності правових
підстав про скасування державного акту
про право приватної власності на
земельну ділянку виданого на ім'я
ОСОБА_4, оскільки дана вимога є похідною
від вимоги про скасування та визнання
незаконним рішення суду, яка судом
задоволена.

Враховуючи положення ст. 210 ЗК України
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для визнання недійсними
договору купівлі продажу спірної
земельної ділянки від 30.12.2009,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та
державного акту на право приватної
власності на землю виданого ОСОБА_2

Беручи до уваги викладене, а також те,
що оскаржуваним рішенням Київської
міської ради, державними актами та
договором купівлі-продажу було
порушено право власності
територіальної громади міста Києва,
суд у відповідності до вимог,
передбачених ст.ст. 16, 392 ЦК України, ст.
152 ЗК України, відновив порушене право
шляхом визнання права власності
наспіну земельну ділянку за
територіальної громадою міста Києва в
особі Київської міської ради.

Судова колегія відхиляє доводи
апеляційної скарги, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відновлення становища, яке
існувало до порушення права шляхом
визнання права власності на земельну
ділянку за територіальною громадою
міста Києва, оскільки захист права
повинен відбуватися шляхом
застосування ст. 388 ЦК України.

Прокуратура міста Києва в даному спорі
діє не як суб'єкт правовідносин, що
склалися між учасниками цих
правовідносин, а має інший правовий
статус, а тому вона в своїх вимогах не
може посилатися на ст. 388 ЦК України, так
як не є власником спірної земельної
ділянки, а тому спосіб порушеного права
позивачем обрано правильно.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що при
ухваленні рішення судом не взято до
уваги посилання відповідача про
пропущення позивачем строку позовної
давності для звернення до суду,
враховуючи наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Судом встановлено, що про порушення
інтересів держави прокуратурі міста
Києва стало відомо в листопаді 2010 року
під час проведення перевірки щодо
законності відведення земельної
ділянки ТОВ «Мегатранс», що
підтверджується зверненням прокурора
у грудні 2010 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
з позовом до Київської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення від 17.09.2009 № 214/2283.

Як вбачається з матеріалі справи, з
позовом заступник прокурора міста
Києва звернувся 21 лютого 2013 року, тобто
в межах строку позовної давності.

Також не можуть бути підставою для
скасування рішення суду посилання
ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі на
те, що у прокурора відсутні
повноваження на звернення до суду з
даним позовом, оскільки статтею 121
Конституції визначено, що на
прокуратуру України покладається
представництво інтересів громадянина
або держави в суді у випадках,
визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України
прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах. У
разі відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві і в такому разі
прокурор набуває статусу позивача.

Отже, прокурор міста Києва звернувся до
суду з даним позовом у відповідності до
вимог ст. 45 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ухвалюючи рішення суд
першої інстанції повно з'ясував
обставини справи та дав належну оцінку
всім доказам, наданим сторонами згідно
зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні
навів переконливі доводи на
обґрунтування своїх висновків.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 липня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/3311/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3464/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Калініченко Л.С.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.