Справа № 2018/2-468/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2014 р. Суддя Київського
районного суду м. Харкова Божко В.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-ті особи - Восьма Харківська державна
нотаріальна контора, КП «Харківське
міськБТІ» про визнання права власності
на 1/2 частину домоволодіння, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про виділ в натурі частини житлового
будинку, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду до ОСОБА_2 з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що житловий будинок
з надвірними будівлями, розташований в
АДРЕСА_1, належав: 1/2 частина ОСОБА_3,
який доводиться їй та відповідачу
ОСОБА_2 батьком, та 1/2 частина
відповідачу ОСОБА_2 ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, за повідавши належну йому
частину їй, рідній дочці. Оскільки вона
не могла отримати свідоцтво про право
власності на спадкову частину, вона
вимушена була звертатися до суду. Після
виготовлення технічних документів на
спірний будинок і отримання свідоцтва
про право на спадщину, позивачка
змінила позовні вимоги, просить
поновити її порушене право, вселити її
до будинку на 1 поверх, тобто у частку,
яка зазначена у заповіті.

Відповідач звернувся із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі
частини житлового будинку.

06.03.2014 р. ОСОБА_1 надала заяву про
забезпечення позову, в якій вона
просить забезпечити позов шляхом
заборони ОСОБА_2 користуватися 1-м
поверхом житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1

Перевіривши матеріали справи, вважаю,
що клопотання не підлягає
задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Як зазначив Пленум Верховного Суду
України в п. 4 Постанови від 22.12.2006 р. № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяви про забезпечення позову суд
(суддя) з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, повинен пересвідчитись, зокрема,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, данні
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
яка звернулась з такою заявою, позовним
вимогам.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 151 ЦПК
України, у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено, зокрема,
обґрунтування необхідності
застосування конкретного виду
забезпечення позову. Між тим, заява про
забезпечення позову подана позивачем
без додержання вказаної норми
процесуального закону.

Крім того, забезпечення позову є
вжиттям судом заходів щодо охорони
матеріально-правових інтересів
позивача проти несумлінних дій
відповідача, який за час розгляду
справи може вчинити дії, направлені на
утруднення виконання рішення суду.

Так, предметом спору є 1/2 частина
житлового будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 Рішення по справі не прийнято.

Оскільки заява не містить
належного обґрунтування позивача, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, заява позивача
про забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И
В :

У задоволенні заяви про забезпечення
позову - відмовити.

Суддя -