Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 березня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просить визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням з
прибудинковими спорудами,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі ст. 391 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримала,
просила задовольнити та постановити
заочне рішення. Пояснила, що в будинку
зареєстровано дві особи: колишня його
власниця -ОСОБА_4 та її
чоловік-відповідач по справі ОСОБА_2.
Разом з тим, спору з приводу визнання
ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням- не
має. Дане питання стосується виключно
відповідача, місце проживання якого не
відомо, оскільки з 2009 року він визначив
собі інше місце проживання.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, день та місце
розгляду справи повідомлявся належно,
причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є власником земельної ділянки
та розташованого на ній житлового
будинку з прибудинковими спорудами за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
договорами купівлі-продажу земельної
ділянки та будинку від 11.07.2013 року та
витягом з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с. 5-7, 28)

Згідно довідки форми № 3 від 04.10.2013 року
№ 809, виданої КП «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Подільського району», у
вищезазначеному житловому будинку
зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 8)

В судововому засіданні встановлено, що
позивач пред"явив вимоги лише до
ОСОБА_2, а вимоги до іншої
зареєстрованої соби-ОСОБА_4 не заявляє.
Пояснює тим, що між ними укладено усну
домовленість, за якої вона зніметься з
реєстраційного обліку за першої його
вимоги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених фізичними або
юридичними особами позовних вимог, а
тому суд не може виходити за межі
позовних вимог та вирішує питання
виключно про визнання втратившим
права користування будинком ОСОБА_2

Відповідач не проживає у житловому
будинку з 2009 року, що підтверджується
актом від 30.08.2013 року, затвердженим
начальником ЖЄД по обслуговуванню
приватного сектора Подільського
району (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що
у разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням

Разом з тим, відповідач і досі
зареєстрований в даному будинку, хоча
фактично в ньому не проживає.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою), свідоцтва про смерть.

Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в
судовому засіданні встановлено, що
відповідач і досі зареєстрований у
житловому будинку, позивач є власником
вказаного житлового будинку і має
правовстановлюючі документи на
підтвердження цього, суд вважає, що
позовні вимоги доведені та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
109 ЖК України, ст..ст. 319, 321, 391 ЦК України,
Законом України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", ст.ст. 8, 10, 15, 60,
212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням-
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
будинком з прибудинковими спорудами,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати у розмірі 229, 40
грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії в порядку ст.
229 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду м. Києва через Подільський
районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун