У Х В А Л А

6 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на рішення
апеляційного суду м. Києва від 11 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив стягнути із ОСОБА_5 1 095 041 грн
боргу та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 21 вересня 1998 року між ним та
відповідачем було складено розписку,
відповідно до змісту якої ОСОБА_5
отримав позику в розмірі 137 000 дол. США
та зобов'язувався сплачувати 7 % за
кожний місяць користування коштами з
кінцевим терміном повернення до
листопада 2012 року. Умови договору
відповідач не виконав, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість у
вищевказаному розмірі, яка включає в
себе тіло кредиту в сумі 43 000 дол. США,
відсотки за користування коштами у
розмірі 80 000 дол. США, понесені витрати
та збитки у розмірі 21 000 дол. США. При
визначенні розміру заборгованості в
сумі 137 000 дол. США були враховані кошти
в сумі 7 000 дол. США, які ОСОБА_5 повернув
відповідно до розписки від 16 березня 1998
року.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_4
просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 18 липня
2013 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 1 095 041 грн боргу. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_6, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати судове
рішення апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення місцевого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи рішення суду першої
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4 не
підлягає задоволенню, керуючись при
цьому нормами ст. 530 ЦК України
та ст. 60 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення апеляційної інстанції без
змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник