Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.
Справа153/357/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді
ДЗЕРИНА М.М.

при секретарі
ГУЛКОВСЬКІЙ Т.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Могилів-Подільської Державної
податкової інспекції Вінницької
області про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно у порядку
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із даною
позовною заявою. Вказала, що з січня 1991
року вона проживала однією сім»єю з
ОСОБА_3 до дня його смерті, а саме: до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Однією сім»єю вони
проживали більше семи роів. Вели
спільне господарство. Одруженим
покійний ніколи не був, дій у нього не
було. Після смерті ОСОБА_3 залишилась
спадщина у вигляді сертифікату на
право на земельну частку (пай) серії ВН
№0271569 виданий Ямпільською РДА
Вінницької області від 30 грудня 1996
року. Однак, у встановлений законом
строк шість місяців вона не зметалась
до нотаріальної контори. Тому вона
вимушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду
надала письмову заяву від 14 березня 2014
року за вхід.№1663 в якій просить справу
слухати у її відсутність, позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача
Могилів-Подільської Державної
податкової інспекції Вінницької
області в судове засідання не з»явився,
про день та час слухання справи був
повідомлений належним чином, про що в
матеріалах справи присутнє письмове
повідомлення про вручення судової
повістки, про причини неявки суд не
повідомив, заперечень суду не надав,
заяв про розгляд справи у його
відсутність до суду не надійшло.

Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов є обгрунтованим та
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних міркувань.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов підлягає до
задоволення. Вирішення даної цивільної
справи та прийняття відповідного
обгрунтованого по ній рішення
неможливе без встановлення фактичних
обставин, вибору норми права та
висновку обов'язки сторін. Всі ці
складові можуть бути з'ясовані лише в
діяльності, метою якої є, відповідно до
ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин. Подавши свої докази,
сторони реалізували своє право на
доказування і одночасно виконали
обов'язок із доказування, оскільки ст. 60
ЦПК закріплює правило, за яким кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обов'язок із
доказування покладається також на
осіб, яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси (ст.ст.
27,46 ЦПК Украни). Тобто, процесуальними
нормами встановлено як право на участь
у доказуванні (ст.27 ЦПК України), та і
обов'язок із доказування обставини при
невизнанні їх сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Проаналізувавши установлені по справі
фактичні обставини, оцінивши надані в
силу ст.60 ЦПК України докази в їх
сукупності, суд приходить до
слідуючого висновку.

Згідно ст.55 Конституції України права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за законом має право на
прийняття спадщини.

Згідно зі ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом. Приймаючи до уваги, що позивачка
є спадкоємцем майна, згідно закону і
прийняла спадщину, до неї правомірно
перейшли права та обов'язки (спадщина ),
отже за нею слід визнати право
власності на спадкове майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Згідно до ст.152 ЗК України, захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом визнання
прав.

Враховуючи ту обставину, що будь-які
інші спадкоємці, які би претендували на
спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутні,
суд вважає встановленими обставини, на
які позивач посилається, як на підставу
своїх позовних вимог про визнання за
нею права власності на спадщину, що
відкрилася після смерті ОСОБА_3, а тому
суд вважає доведеними обставини, на які
позивач посилається як на підставу
своїх заявлених позовних вимог.

Фактично після смерті ОСОБА_3
позивач прийняла спадщину та вступила
у володіння і користування спадковим
майном спадкодавця, що передбачено ч.1
п.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963р.), в якій
зазначено, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного
суду України №7 від 30 травня 2008 року
"Про судову практику у справах про
спадкування" передбачено, що справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними.

Враховуючи ті обставини, що
спадкоємець помер до набрання чинності
Цивільного кодексу України 2004 року, то
вказані правовідносини відповідно до
п. 4 заключних та перехідних положень ЦК
України 2004 року регулюються цивільним
кодексом Української РСР 1963 року.
Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. для
придбання спадку потрібно, щоб
спадкоємець його прийняв. Відповідно
до ст. 549 ЦК України визнано що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління чи
володіння спадковим майном.

Згідно ст.ст.274-278 ЦПК України
спадщина відумерлою не визнавалась.

Відповідно до п.1 абз. 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України у разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

З врахуванням вище викладеного,
суд має підстави для визнання права
власності за ОСОБА_1 на спадкове майно,
яке залишилось після смерті ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Буша
Ямпільського району Вінницької
області, оскільки в судовому засіданні
беззаперечно доведено, що інших
спадкоємців, які претендують на
спадщину немає, тому суд має підстави
для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст..ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215
ЦПК України і на підставі ст.256 ЦПК
України, ст.ст.1223,1261 ЦК України,
Постановою Пленуму № 5 від 31 березня 1995
року "Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", ЦК УРСР 1963 р., суд

В И Р І Ш И В :

Заявлені позовні вимоги -
задоволити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1,
спадщини в порядку спадкування за
законом, що відкрилась після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
с.Буша Ямпільського району Вінницької
області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
сертифікат на право на земельну частку
(пай) серії ВН №0271569 виданий
Ямпільською районною державною
адміністрацією Вінницької області 30
грудня 1996 року, у порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Буша
Ямпільського району Вінницької
області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Ямпільський районний суд Вінницької
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
М.М.ДЗЕРИН