Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

27 лютого 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового
засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Одеській міський центр
зайнятості про визнання трудового
договору дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача, в якому
просить визнати трудовий договір
укладений між ОСОБА_1 та приватним
підприємцем «ОСОБА_2 від 11.11.2008, який
зареєстрований Одеським міським
центром зайнятості від 17.11.2008 № 2
дійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 зазначає, що 11.11.2008 р. між ним та
відповідачем був укладений трудовий
договір, згідно якого позивач
виконував обов'язки водія вантажного
автомобіля. Даний договір був
зареєстрований 17.11.2008 року за № 2
та про те, що він був розірваний 19.03.2009
року позивач не знав, вважаючи, що він
був весь час чинний та ніяких дій щодо
його розірвання ним не проводилось,
оскільки до 29.12.2009 року він здійснював
перевезення вантажу за дорученням ПП
«ОСОБА_2».

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримали заявлені вимоги
та просили суд задовольнити їх з
наведених підстав.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував в проти позовних
вимог та просив у їх задоволенні
відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи у судове
засідання не заявився, про час та дату
судового засідання повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не сповістив. Заяв про розгляд справи
за його відсутністю до суду не надавав.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив, заяви про
розгляд справи у відсутності
представника третьої особи до суду не
надходило.

Суд дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку сторін та їх доводи
прийшов до наступного.

У судовому засіданні було встановлено,
що 11.11.2008 р. між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
укладений трудовий договір № 2, та
17.11.2008 р. зареєстрований в Одеському
міському центрі зайнятості.

17.03.2009 р. вказаний договір був
розірваний між сторонами на підставі
ст. 38 КЗпП України та 19.03.2009 р. було знято
з реєстрації в Одеському міському
центрі зайнятості.

29.12.2009 року ОСОБА_1 керуючи вантажний а/м
«Рено», державний номерний знак НОМЕР_1
із напівпричепом «Рендере» державний
номер НОМЕР_2 , власником якого був ФОП
ОСОБА_2, не вибравши безпечну швидкість
руху, не впорався з керуванням, у
наслідок чого допустив зіткнення з
вантажним а/м МАН 19-403 державний
номерний знак ВН8652ВН з напівпричепом
«Крона», що належить ТОВ
«Дунайєвротранс».

На момент скоєного ДТП ОСОБА_1 керував
вантажним а/м «Рено» державний
номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом
«Рендере» державний номер НОМЕР_2 на
підставі довіреності, що була надана
ФОП ОСОБА_2

При оформленні ДТП, ОСОБА_1 було надано
копію нотаріально засвідченої
довіреності від 05 лютого 2008 року на
право експлуатації а/м «Рено»
державний номерний знак НОМЕР_1, а також
копію нотаріально засвідченої
довіреності на експлуатацію
напівпричепа «Деннісон» державний
номерний знак НОМЕР_3.

У 2010 році ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, завданої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 29 грудня 2008 року.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 28 січня 2011 року були
задоволені позовні вимоги ФОП ОСОБА_2
до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього
суму понесених збитків. Рішення суду
обґрунтовувалось на недоведеності
обставин, на які посилався ОСОБА_1 Крім
того в рішенні відсутні будь-які
посилання на те, що ОСОБА_1 під час
вчинення ДТП здійснював свою
діяльність на підставі трудового
договору укладеного з ФОП ОСОБА_2, що на
думку суду є важливим доказом при
вирішенні справи та встановлення всіх
істотних обставин справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 листопада 2011
року було встановлено, що судом першої
та апеляційної інстанції, суди
правильно застосували ст. 1187 ЦК
України, звільнивши ФОП ОСОБА_2 від
відповідальності та поклавши вину у
вичинені ДТП на ОСОБА_1 З матеріалів
наданих до суду вбачається, що
відповідно ухваленого рішення Вищим
спеціалізованим судом України була
встановлена відсутність перебування
позивача ОСОБА_1 у трудових відносинах
з ФОП ОСОБА_2 Крім того оригінал свого
примірника трудового договору ОСОБА_1
до суду не надавав.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини встановлені судовими
рішеннями у цивільній. Господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Для повного та всебічного розгляду
справи за клопотанням позивача ОСОБА_1
судом була призначена
судово-почеркознавча експертизи за
результатами якої вирішити питання про
виконання підпису від імені ОСОБА_1 не
виявилось можливим з причин вказаних у
п. 1а,б де визначено при оцінці збіжних
та розбіжних ознак, було встановлено,
що ні ті, ні інші надані на експертизу
зразки не утворюють сукупності,
достатньої для прийняття якого-небудь
рішення.

Крім того суд вважає, що у спірних
відносинах проведення експертизи є
важливим заходом, оскільки він
потребує спеціальних знань у сфері
почеркознавства.

На підставі проведених заходів уд
погоджується з висновками Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз та вважає, що розбіжність
ознаки не можна покласти в основу
негативного висновку про справжність
досліджуваних підписів, оскільки їх
неможливо оцінити однозначно.

Відповідно до пунктів 6-8 «Порядку
реєстрації трудового договору між
працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю»,
затвердженого наказом Міністерством
праці та соціальної політики України
від 08.06.2001 р. № 260, в редакції, що діяла
станом на час фактичного звільнення
ОСОБА_1 у разі закінчення строку
трудового договору або припинення його
дії достроково в трудовому договорі
фізична особа робить запис про
підстави його припинення з
посиланням на відповідні статті КЗпП
України, про що сторони сповіщають
державну службу зайнятості, яка
зареєструвала трудовий договір.
Відповідальна особа центру зайнятості
протягом трьох днів повинна зняти
трудовий договір з реєстрації, про що
робиться відмітка у книзі реєстрації
трудових договорів. На підставі цього
запису відповідальна особа центру
зайнятості робить на трьох примірниках
трудового договору відповідний запис.

Судом була встановлена повна
достовірність та законність таких дій
з боку відповідача та третьої особи
міського центру зайнятості, оскільки
розірвання спірного договору на думку
суду відбулося без порушення
законодавства України.

Суд вважає за доцільне зазначити, що
оригінал свого примірника позивачем
так і не було надано до суду, через його
відсутністю. В матеріалах справи
знаходиться лише незавірена копія
примірника позивача, що не може бути
визнано судом, як доказ на
підтвердження незаконних дії
відповідача та виникнення муж
сторонами трудових зобов'язань.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, те що позивачем не було
доведено обставин на які він
посилається, а ґрунтуються вони лише на
припущеннях не підтверджених жодним
доказом, суд вважає, що у виниклому
цивільно-правовому спорі відсутні
будь-які підстави для задоволення
вимог позивача, у зв'язку з чим в
задоволенні позовної заяви необхідно
відмовити з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 213-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2; третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Одеській міський центр зайнятості про
визнання трудового договору дійсним -
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя