Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу у складі :

Головуючого, судді : ВОДОП"ЯНОВА
С. М.

при секретарі : Василенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Кривому
Розі за участю сторін, позивачки
ОСОБА_2 її представника - адвоката
ОСОБА_3 відповідачки ОСОБА_4 її
представника ОСОБА_5 , цивільну
справу за позовом;

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов'язання
вчини певні дії та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
зобов'язання вчини певні дії та
стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В
И В ;

До Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу звернулась позивачка
ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_4 про
зобов'язання вчини певні дії.

В своїй уточненій позовній заяві, яка
надійшла до суду 24 лютого 2014 року,
позивачка зазначила, що їй на праві
власності належить присадибна
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1.
По-сусідству з нею, за адресою; АДРЕСА_2
розташована земельна ділянка,
власницею якої є відповідачка в справі
ОСОБА_4

13.10.2012 року ОСОБА_4 на ґрунті особистих
неприязних стосунків, скориставшись її
відсутністю, пошкодила належний їй
деревний паркан, який огороджує
належну їй земельну ділянку, шляхом
демонтування двох прольотів паркану.
Отже, внаслідок неправомірних дій
ОСОБА_4 було пошкоджено майно, належне
їй на праві приватної власності.

За фактом пошкодження ОСОБА_4 належного
їй паркану я звернулась з письмовою
заявою до Жовтневого районного відділу
КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській
області, яким 15.10.2012 року за
результатами перевірки, проведеної
згідно її заяви, було винесено
постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи.

Відновити паркан у добровільному
порядку ОСОБА_4 відмовляється, що
змушує її звернутися за захистом своїх
прав безпосередньо до суду.

На підставі викладеного позивачка
просить суд ;

1. Ухвалити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_4 не заважати їй до кінця першого
півріччя 2014 року за власні кошти
встановити довкола її земельної
ділянки сітку - рабицю, розташованої на
межі суміжних земельних ділянок за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивачка та її
представник у повному обсязі
підтримали вимоги викладені у позові.

Відповідачка в справі ОСОБА_4 позовні
вимоги ОСОБА_2 визнала частково і у
судовому засіданні зазначила, що вона
не проти того, щоб позивачка збудувала
окремий паркан, на своїй земельній
ділянці біля паркану, який належить їй
і розподіляє їх земельні ділянки, але
за умови, що виконає її вимоги
викладені у зустрічному позові, а саме,
відновить своїми силами дві секції
дерев'яного паркану, належного їй, який
вона зруйнувала раніше.

У своїй зустрічній позовній заяві
ОСОБА_4 вказала, що

в позовній заяві ОСОБА_2 міститься
завідомо неправдива інформація про те,
що вона є власником присадибної
земельної ділянки за адресою; АДРЕСА_1,
так як позивачка не пред'явила суду ні
Державний Акт на право приватної
власності на землю, а ні Акт
встановлення межі земельної ділянки,
що є приватною власністю або передана
їй у користування;

У позовній заяві ОСОБА_2 доводе те, що
вона пошкодила належний їй дерев'яний
паркан, який огороджує належну їй
земельну ділянку, шляхом демонтування
двох прольотів паркану; це не є правдою
з наступних підстав:

Дощатий паркан, який огороджує її
земельну ділянку ставила вона зі
своїм чоловіком по існуючим нормам
встановлення парканів /лицьовою
стороною до сусідів/, що засвідчено у
плані земельної ділянки технічного
паспорту на приватну власність;

30 травня 2009 року ОСОБА_2 знімала без її
дозволу її паркан і нанесла їй тілесні
ушкодження. За цей вчинок ОСОБА_2 була
покарана і їй було вироком Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу
призначено покарання у вигляді штрафу
в сумі 1000 гривень.

ОСОБА_2 їй завдала матеріальну шкоду.
Матеріальна шкода виразилася у знятті
забору, у результаті чого її ділянка
виявилася не огородженою і вже на
протязі п'яти років на ділянці собаки
витоптують мій город, а ОСОБА_2 має
вільний доступ для крадіжок на ї
ділянці, в результаті чого вона на
протязі п'яти років втрачала більшу
частину врожаю.

Діями ОСОБА_2 також мені завдано
моральної шкоди. Моральна шкода
виразилася в заподіянні їй душевних
страждань, в результаті чого, був
порушений її спокій і сон. Її стан
здоров'я різко погіршився.

Вина позивачки ОСОБА_2, на думку
відповідачки, доведена матеріалами
кримінальної справи № 11/491/291/12, і вона
відновити її паркан у добровільному
порядку відмовляється та звертається
до суду щоб протиправно заволодіти
чужим майном, ОСОБА_4 у своєму
зустрічному позові просить суд ;

1. Відмовити ОСОБА_2, в заявлених
позовних вимогах в повному обсязі,
оскільки викладені в позові обставини
не відповідають дійсності.

2. Стягнути з позивачки на її - ОСОБА_4
користь у відшкодування моральної
шкоди - 4000 гривень.

3. Ухвалити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_2 за власні кошти відновити
пошкоджений нею дощатий паркан,
розташований на межі суміжних
земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши позивачку,
відповідачку та їх представників,
дослідивши письмові докази, долучені
до справи, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 повинні бути задоволені
частково, а зустрічний позов
задоволенню не підлягає на підставі
наступного;

Так судом встановлено, що між
позивачкою та відповідачкою в справі
існують вкрай погані, не
добросусідські конфліктні стосунки,
які виникли на ґрунті встановлення
межі земельних ділянок та
розташування паркану, який розділяє
земельні ділянки їх домоволодінь за
адресою; АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Між ними, з цього приводу стався
конфлікт 30 травня 2009 року, внаслідок
чого, позивачка ОСОБА_2 завдала легких
тілесних ушкоджень відповідачці
ОСОБА_4. За це, вироком Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу від
24 квітня 2012 року ОСОБА_2 було призначено
кримінальне покарання у вигляді
штрафу в сумі - 850 гривень, та в силу ст..
49 КК України вона була звільнена від
відбування призначеного їй
кримінального покарання.

Цим вироком суду, з ОСОБА_2 було
стягнуто на користь ОСОБА_4 у
відшкодування матеріальної шкоди 20
гривень 57 копійок, та у відшкодування
моральної шкоди - 500 гривень. Цей вирок
суду вступив в закону силу і має згідно
частини четвертої ст.. 61 ЦПК України
преюдиційне значення, тобто обставини
встановлені ним не підлягають
повторному встановленню.

Під час розгляду цієї кримінальної
справи судом було розглянуто
цивільний позов ОСОБА_4 у якому вона
просила стягнути з ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди - 615
гривень 82 копійки, та у відшкодування
моральної шкоди - 7500 гривень . Однак у
зв'язку з недоведеністю позовних вимог
позов було задоволено частково у
зазначених вище сумах.

Ці обставини підтверджуються копією
вказаного вироку наданого суду
позивачкою в справі.

Статтями 319, 321 ЦК України встановлено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може біти
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Позивачка у своїй уточненій позовній
заяві просить суд зобов'язати ОСОБА_4 не
заважати їй до кінця першого півріччя
2014 року за власні кошти встановити
довкола її земельної ділянки сітку -
рабицю, розташованої на межі суміжних
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2.

Однак у своїх поясненнях під час
розгляду справи, пояснюючи її позовні
вимоги, позивачка просила суд
зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їй
перешкод у встановлені на її земельної
ділянці, біля дерев'яного паркану,
свій паркан у вигляді сітки рабиці на
металевих стовпчиках.

Суд вважає, що така вимога позивачки
про встановлення додаткового паркану,
на належній їй земельній ділянці,
ніяким чином не буде ущемляти права
власності на паркан відповідачки в
справі, та цим самим буде розв'язано
конфлікт який тривалий час з цього
приводу існує між сторонами у справі.

Такі вимоги позивачка фактично визнала
у судовому засіданні ОСОБА_4. Однак вона
висунула свою вимогу, стосовно того, що
позивачка в справі ОСОБА_2 спершу
повинна відновити два прольоти її
паркану, який вона раніше зруйнувала.

У підтвердження своїх зустрічних
позовних вимог ОСОБА_4 послалася на
вирок суду, де у установчій частині
його вказано, що ОСОБА_2 розбирала
паркан належний ОСОБА_4.

ОСОБА_2 ці вимоги ОСОБА_4 не визнала, та
суду зазначила, що остання сама зняла
два прольоти свого паркану і вони
знаходяться у неї у дворі. А вона їй
паркан намагалася змінити на свій,
новий, але ОСОБА_4 їй не дозволила цього
зробити і між ними з цього приводу
стався конфлікт у 2009 році, який вони до
цього часу не можуть розв'язати.

Суд, вважає, що доводи ОСОБА_4 стосовно
того, що саме ОСОБА_2 зняла два прольоти
її паркану є недоведеними у судовому
засіданні, так як у вироку суду, на який
вона послалася як на письмовий доказ,
чітко не вказано, яку саме частину і у
якому об'ємі розібрала ОСОБА_2 і у якій
сумі була у зв'язку з цим завдана
матеріальна шкода. За таких обставин,
суд не вбачає підстав для задоволення
у цій частині зустрічного позову.

На думку суду не підлягає задоволенню
також і вимога ОСОБА_4 вказана у
зустрічному позові, про відшкодування
їй моральної шкоди оскільки, ця вимога
належним чином не обґрунтована і не
підтверджена.

Так в уточненому зустрічному позові,
поданому до суду 12 березня 2014 року
ОСОБА_4 чітко не вказано якими саме
діями ОСОБА_2 завдала їй моральної
шкоди, яку вона оцінила в сумі 4 000
гривень. У позові ОСОБА_4 є вказівка на
те що їй завдано матеріальну шкоду суму
якої вона не визначила. Ця шкода, як
зазначила ОСОБА_4, виникла внаслідок
втрати нею на протязі п'яти років
більшої частини урожаю з причини того,
що була відсутня частина паркану.

Такі доводи відповідачки ОСОБА_4 на
думку суду є не доведеними та не
обґрунтованими. А тому її вимоги не
можуть бути задоволені судом.

Керуючись ст.. 319, 321, 1166, 1167, 1192 ЦК
України, ст..88, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково та зобов'язати ОСОБА_4 не
перешкоджати ОСОБА_2 у строк - до кінця
першого півріччя 2014 року, за власні
кошти встановити на її земельній
ділянці паркан у вигляді - сітки
рабиці, біля паркану суміжного з
земельною ділянкою, належною ОСОБА_4 за
адресою ; АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Відмовити у повному обсязі у
задоволені зустрічного позову ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про зобов'язання вчини певні
дії та стягнення моральної шкоди.

На рішення суду усіма учасниками
процесу може бути подана апеляційна
скарга на протязі 10 днів, з дня
виготовлення повного тексту цього
рішення в палату з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Жовтневий районний суд
міста Кривого Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов