У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за законом,
визнання недійсним договору дарування
за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником - ОСОБА_8, на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
16 жовтня 2013 року й ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 4 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер її чоловік - ОСОБА_9, після смерті
якого відкрилась спадщина на належне
йому майно, а саме 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1 Вона на час смерті чоловіка
проживала за адресою: АДРЕСА_2, а ОСОБА_9
- у квартирі АДРЕСА_1 за вказаною
адресою, де й помер від закритого
перелому черепа. Вона своєчасно
звернулася до Третьої Одеської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, але
нотаріусом їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки в неї відсутні
правовстановлюючі документи на
вказану квартиру.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд визнати за нею право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка - ОСОБА_9

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 18 грудня 2006
року позов ОСОБА_4 задоволено та
визнано за нею право власності на
1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка - ОСОБА_9

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 4 червня 2013 року заяву ОСОБА_5
задоволено, заочне рішення Київського
районного суду м. Одеси від 18
грудня 2006 року скасовано.

У червні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із зустрічним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_9 є її
батьком, після смерті якого вона вчасно
звернулася до Третьої Одеської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, але
нотаріусом їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадкове майно,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи на спірну квартиру. Також
зазначала, що її мати - ОСОБА_4, на час
смерті батька разом з ним не проживала,
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини не зверталася, а
тому не може спадкувати майно, в тому
числі й спірну квартиру, яка залишилася
після його смерті.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просила
суд визнати за нею право власності на
спадщину, яка відкрилася після смерті
її батька - ОСОБА_9, а саме на квартиру
АДРЕСА_1 Також просила визнати
недійсним договір дарування 1/2 частки
зазначеної квартири, укладений ОСОБА_4
на користь ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_10
незаконно набула право власності на це
майно, та розпорядилася ним без
належних правових підстав.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 16 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 4 грудня
2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_5 задоволено: визнано договір
дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1,
укладений 25 травня 2007 року між ОСОБА_4 і
ОСОБА_6, недійсним4 визнано за ОСОБА_5
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_8, просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким її
позовні вимоги задовольнити, у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли
правильного висновку про те, що ОСОБА_4
на час відкриття спадщини зі
спадкодавцем не проживала, заяви до
нотаріальної контори у встановлений
законодавством строк не подала, такі
дії вчинила лише дочка - ОСОБА_5

Крім того, оскільки ОСОБА_4 не стала
власником 1/2 частки спірної квартири,
тому не могла нею розпоряджатись, у
зв'язку з чим за позовом спадкоємця
договір дарування від 25 травня 2007 року
визнано недійсним.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 16 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
4 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта