АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Черніцької І.М. Провадження
№ 22-ц/789/131/14 Доповідач - Костів
О.З.Категорія - 56 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
головуючого - Костіва О.З.
суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,
при секретарі - Бріль В.Л.
з участю апелянта - ОСОБА_1,
представника апелянта - ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи -
Першого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про виключення
майна з акту опису та звільнення з під
В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Тернопільського міськрайонного суду
із позовом до ОСОБА_1, третя особа -
Перший відділ державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про виключення
майна з акту опису та звільнення з під
Заявлені вимоги позивачка мотивувала
тим, що 02 липня 2013 року державним
виконавцем при примусовому виконанні
березня 2013 року про стягнення з неї на
описано та арештовано квартиру за
АДРЕСА_1 Вказаний борг був стягнутий з
неї як із спадкоємця майна померлого
боржника ОСОБА_6 Відтак, на думку
позивачки, звернення стягнення повинно
було звертатись лише на майно, отримане
нею у спадок в натурі. Описана квартира
не входить до складу спадщини та набута
нею у власність на підставі договору
купівлі-продажу. Просила позов
Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 07 серпня 2012
року позов задоволено.

Виключено з акту опису й арешту майна
від 02 липня 2013 року, складеного
державним виконавцем першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції та звільнено з під арешту
майно, належне ОСОБА_3, а саме квартиру
АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 114.70
грн. судового збору.

ОСОБА_1 подала на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено фактичні
обставини справи та дано невірну
оцінку доказам. Просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апелянт та її
представник - ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримали, зіславшись на мотиви
викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти
апеляційної скарги заперечив, просив
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, хоча була належним чином
повідомлена про день та час розгляду
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає
виходячи із наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, а тому на неї
не може бути звернено стягнення,
оскільки вона не входить до складу
спадщини, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_6

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

Судом встановлено, що рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 29 вересня 2009 року про поділ майна
подружжя стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 7606.5 грн. відшкодування половини
вартості автомобіля та 106.07 грн. судових
витрат.

17 березня 2010 року судом видано
виконавчий лист на примусове виконання
цього рішення.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 27 грудня 2010
року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1
стягнуто 53000 грн. вартості ? частини
будівельних матеріалів та будівельних
робіт, затрачених на будівництво
садового будинку по АДРЕСА_2 який
складається із садового будинку,
підвалу, воріт металевих, хвіртки
металевої, огорожі та колонки, у
порядку поділу майна подружжя.

21 березня 2011 року судом видано
виконавчий лист на примусове виконання
цього рішення.

02 червня 2011 року ОСОБА_6 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 виданим відділом
РАЦС Тернопільського міського
управління юстиції від 17 червня 2011
року.

Постановами державного виконавця
Першого відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції від 30
червня 2011 року виконавче провадження з
виконання вищевказаних виконавчих
документів було закінчено, у зв'язку зі
смертю боржника ОСОБА_6

Станом на 22 червня 2011 року
заборгованість за вищевказаними
виконавчими провадженнями становила
60392.57 грн.

За свого життя, 23 січня 2009 року ОСОБА_6
склав заповіт, яким заповів усе своє
майно ОСОБА_3

02 червня 2011 року щодо майна померлого
ОСОБА_6 заведена спадкова справа.
Спадщина відкрилась на належне йому
майно, зокрема, на земельну ділянку
площею 0.062 га для садівництва та
садовий будинок, на території
Підгороднянської сільської ради
Тернопільського р-ну. Тернопільської
області.

ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом подачі
заяви про прийняття спадщини.
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом не одержала.

16 серпня 2011 року ОСОБА_1 надіслала на
адресу Першої Тернопільської
державної нотаріальної контори
претензію як кредитор спадкодавця
ОСОБА_6 до його спадкоємців на суму 60392.57
грн.

Вищевказані обставини встановленні
рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 14 березня
2013 року, яке вступило у законну силу, а
тому, в силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України,
доказуванню не підлягають.

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу кредитором спадкодавця шляхом
звернення стягнення на спадкове майно.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 14 березня
2013 року змінено рішення суду першої
інстанції у частині відмови в
задоволенні позову про стягнення боргу
кредитором спадкодавця шляхом
звернення стягнення на спадкове майно.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 60
392. 57 грн. боргу та 3096.91 грн. понесених
судових витрат.

При цьому в рішенні суду вказано, що
інша частина позову про звернення
стягнення на майно, передане
спадкоємцям у натурі є передчасною, а
тому в цій частині позову слід
відмовити, надавши можливість
відповідачці, як спадкоємцю,
дотриматись порядку виконання
обов'язків спадкоємців щодо
задоволення вимог кредиторів
спадкодавця, передбачених ч.2 ст.1282 ЦК
України.

На підставі вказано рішення видано
виконавчий лист.

09 квітня 2013 року державним виконавцем
Першого відділу ДВС відкрито виконавче
провадження про примусове виконання
вказаного виконавчого документа.

Під час примусового виконання
виконавчого документа та з метою
реалізації належного боржнику майна,
державним виконавцем 02 липня 2013 року
здійснено опис та арешт майна, зокрема,
квартири за АДРЕСА_1 що стверджується
актом опису й арешту майна від 02 липня
2013 року.

Згідно реєстраційного посвідчення,
виданого TOB «Міське бюро технічної
інвентаризації» від 15 травня 2006 року,
спірна квартира належить ОСОБА_3 на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 15 травня
2006 року.

В силу вимог ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу,в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами cт.60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1281, ст.1282 ЦК
України кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги.

Спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити шляхом
одноразового платежу, якщо
домовленістю між спадкоємцями та
кредитором інше не встановлено. У разі
відмови від одноразового платежу суд
за позовом кредитора накладає
стягнення на майно, яке було передане
спадкоємцям у натурі.

За змістом вимог ч.3 ст.1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Судом встановлений факт належності
ОСОБА_3 на праві приватної власності
спірної квартири до відкриття
спадщини, що підтверджується
реєстраційним посвідченням. Спірна
квартира не входить до складу спадщини,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_6

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що діями виконавчої
служби порушено права позивача, які
підлягають захисту шляхом виключення з
акту опису та звільнення з під арешту
майна, зокрема, квартири за АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу.

Відповідачем не надано, а судом не
здобуто будь-яких доказів на
спростування доводів позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку із чим підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційний скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів