Справа № 307/923/14-ц
Провадження № 2/307/663/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 березня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в складі: головуючого - судді
Ніточко В.В., при секретарі Лешовській
М.С., з участю представника позивача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Буштинської селищної
ради Тячівського району Закарпатської
області, треті особи: Тячівська
державна районна нотаріальна контора,
реєстраційна служба Тячівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, про визнання
права власності на майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до Буштинської селищної ради
Тячівського району Закарпатської
області, треті особи: Тячівська
державна районна нотаріальна контора,
реєстраційна служба Тячівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, про визнання
права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
батько ОСОБА_3, який був власником
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1. Зазначає, що вона є
єдиною спадкоємницею після смерті
батька, оскільки її сестра та матір
відмовилися від прийняття спадщини. На
даний час вона бажає оформити право
власності на житловий будинок, однак це
унеможливлюється через відсутність
свідоцтва про право власності на нього,
а тому просить у судовому порядку
визнати її власником житлового будинку
АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Представник Буштинської селищної ради
в судове засідання не з'явився, однак
надіслав до суду заяву, в якій просив
справу розглянути у його відсутності,
проти позовних вимог не заперечує.

Представники Тячівської
райдержнотконтори та реєстраційної
служби Тячівського районного
управління юстиції Закарпатської
області в судове засідання не
з'явилися, однак надіслали до суду
заяви, в якій просили справу розглянути
у їх відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Із свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, і її батьками є
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2
вбачається, що ОСОБА_2 змінила прізвище
на ОСОБА_2 (а.с.8).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3
вбачається, що ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Із заяв в Тячівську держнотконтори
вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відмовляються від прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
(а.с.9, 10).

Згідно рішення виконкому Буштинської
селищної ради № 8 від 15 травня 1979 року
ОСОБА_3 виділено земельну ділянку,
розміром 0,07 га для будівництва
житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.13).

Із технічного паспорту вбачається, що
інвентаризаційна вартість житлового
будинку в АДРЕСА_1, складає 119 834 гривні
(а.с.14-18).

Із довідки Буштинської селищної ради №
573 від 11 березня 2014 року вбачається, що
ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_3
прийняла спадщину, а саме житловий
будинок з надвірними спорудами в
АДРЕСА_1, та вступила у фактичне
володіння та розпорядження даним
спадковим майном.

Розглядаючи вказану справу в межах
заявлених вимог та наданих сторонами
доказів, суд приходить до переконання,
що дані конкретні правовідносини
врегульовані Цивільним кодексом
України.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання
права є одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше право не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини,
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, в тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Оскільки позивач по справі ОСОБА_2 з
дитинства проживає у житловому будинку
АДРЕСА_1, прописана у ньому, вона
вважається такою, що прийняла спадщину
(а.с. 4).

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів,
будинок знаходиться в сільському
населеному пункті, має в ньому окремий
порядковий номер, інші особи на
володіння та користування даним
будинком на підставах, передбачених
законом, своїх прав не заявляють,
придатність будинку для проживання
ніким не оспорюється.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, а також якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав. А у
відповідності до п.5 ч.1 ст.19
вищезазначеного Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, вважає, що позивачем на
законних підставах набуто право
власності на спадкове майно, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення в повному обсязі і за ним
необхідно визнати право власності на
житловий будинок.

На підставі наведеного та ст. ст. 16, 328,
392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1261-1265, 1268 ЦК України і
керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
Закарпатської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.В. Ніточко