Єдиний унікальний номер 0504/5685/12
Номер провадження 22-ц/775/739/2014
Головуючий у 1 інстанції:Ребров С.О.
Доповідач: Зайцева С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Бугрим Л.М.

суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 14 березня 2013 року по
цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором ,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості . Свої вимоги
мотивували тим, що 09 червня 2008 року між
ним та ОСОБА_1 укладений
кредитно-заставний договір ,за умовами
якого остання отримала кредит у
розмірі 72 804 грн.92 коп. зі сплатою 9,6%
річних строком до 08 червня 2015 року . У
зв*язку з неналежним виконанням
зобов*язань за кредитним договором
станом на 02 липня 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 85 232 грн.70 коп.
, яку банк просив стягнути з
відповідачки.

Рішенням Будьоннівського
районного суду м.Донецька від 14 березня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційний скарзі ПАТ КБ «
Приватбанк» просить рішення суду
скасувати,ухвалити нове про
задоволення позовних вимог
,посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування скарги зазначають,що
при ухваленні рішення суд не зважив ,що
наявність акту прийому-передачі
транспортного засобу від 04 березня 2009
року за відсутності реального
виконання боржником свого зобов*язання
за договором не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін. Висновки суду ґрунтуються на
припущеннях.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 31 липня 2013 року
рішення першої інстанції
скасовано,позов ПАТ КБ « Приватбанк»
задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду Донецької
області від 31 липня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні
апеляційного суду представник ПАТ КБ»
Приватбанк» ,що діє за довіреністю
Петрикін О.Ю. підтримав доводи
апеляційної скарги. Представник
відповідачки ОСОБА_3 просила
апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення представників
сторін,перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1.ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає,що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права .

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим
,тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з*ясованих
обставин ,на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами ,які були досліджені в
судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального
закону,тому підстав для його
скасування немає.

Ухвалюючи рішення ,суд першої
інстанції всебічно,повно і об*єктивно
дослідив надані сторонами докази
,правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те,що вимоги банку
є недоведеними .

У рішенні наведені відповідні мотиви ,з
яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги .

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. ст.
19, 20 Закону України «Про заставу» за
рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі,що визначається на момент
фактичного задоволення,включаючи
проценти,відшкодування
збитків,завданих прострочкою
виконання (а у випадках,передбачених
законом чи
договором,-неустойку),необхідні
витрати на утримання заставленого
майна,а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги,якщо інше
не передбачено договором застави. У
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції правильно було
встановлено та підтверджено
матеріалами справи,що 09 червня 2008 року
між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_1
укладений кредитно-заставний договір
,за умовами якого остання отримала
кредит у розмірі 72 804 грн.92 коп зі
сплатою 9,6% річних строком до 08 червня
2015 року .Предметом застави у договорі
зазначено автомобіль Maple C81,2008
року,кузов НОМЕР_2 ,державний номер
НОМЕР_1 (т.1. а.с.7-11).

Відповідно до п.7.2. кредитно-заставного
договору від 09 червня 2008 року застава
забезпечує забезпечені вимоги у
розмірі їх повної вартості ,незалежно
від того,якою така вартість може бути у
будь-який час протягом строку дії
договору .

04 березня 2009 року позивачем в особі
співробітників управління безпеки ПАТ
« КБ «Приватбанк» та відповідачем,в
особі представника ОСОБА_4, підписано
акт приймання-передавання вказаного
автомобіля для його реалізації за
ринковою ціною на погашення
заборгованості у разі невиконання
відповідачем зобов*язань за кредитним
договором (т.1.а.с.36).

Згідно з листом ПАТ КБ « Приватбанк» 20
липня 2009 року автомобіль Maple C81,2008
року,кузов НОМЕР_2 ,державний номер
НОМЕР_1 реалізовано за 57 800 грн. (т.1. а.с.71
).

Після реалізації заставного майна ,всі
платежі за кредитно-заставним
договором від 09 червня 2008 року,які
відповідач повинен був сплатити
протягом строку дії цього
договору,сплачені.

Відмовляючи у задоволенні позову
,суд першої інстанції керувався тим,що
позивачем не доведено наявності
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором.Висновок суду відповідає
вимогам закону та дослідженим доказам.

Доводи апеляційної скарги про те
,що в ході судового розгляду справи не
був встановлений факт реалізації
заставленого автомобіля
спростовуються матеріалами справи,
листом ПАТ КБ « Приватбанк» від 23
листопада 2011 року (а.с.71); довіреністю
відповідача від 07 березня 2009 року
(а.с.72); актом приймання-передавання від
04 березня 2009 року ; розрахунком
заборгованості ,згідно якого
убачається,що від реалізації
транспортного засобу на рахунок 09
липня 2007 року зараховано 5516,68 грн.-як
погашення заборгованості пені ;10
серпня 2009 року зараховано 29 641 грн.83коп.
(а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень" за
рахунок предмета обтяження обтяжувач
має право задовольнити свою вимогу за
забезпеченим обтяженням зобов'язанням
у повному обсязі або в частині,
встановленій договором.

Відповідно ст.30 Закону України «
Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» протягом десяти
днів із дня продажу предмета
забезпечувального обтяження
обтяжувач-продавець відповідного
рухомого майна зобов*язаний надати
боржнику та всім обтяжувачам ,на
користь яких було встановлене
зареєстроване обтяження цього
рухомого майна,письмовий звіт про
результати продажу.

Відповідно до ст.31 вказаного
закону обтяжувач розподіляє доходи від
продажу предмета забезпечувального
обтяження у такій черговості
:1)покриття витрат на організацію
продажу предмета забезпечувального
обтяження;2) задоволення забезпечених
обтяженням вимог обтяжувачів з вищим
пріоритетом ;3)задоволення власної
забезпеченої обтяженням вимоги
;4)задоволення забезпечених обтяженням
вимог обтяжувачів з нижчим
пріоритетом;5)повернення решти
боржнику .

Скасовуючи рішення
апеляційного суду Донецької області,
суд касаційної інстанції звернув увагу
на те, що позивачем не надано суду
розрахунку заборгованості та доказів
на підтвердження наявності такої
заборгованості, які б спростовували
доводи представника відповідача про
те, що заборгованість за кредитом була
погашена внаслідок реалізації
заставного майна.

При новому розгляді справи
апеляційним судом витребувалися у
позивача документи на підтвердження
наявності заборгованості відповідача
після продажу автомобіля.Проте
будь-яких нових доказів,які не були
предметом дослідження при
попередньому розгляді
справи,позивачем суду не надано.У
судовому засіданні представник
позивача пояснив,що надати такі
докази не можливо через їх відсутність.

Оглянута у судовому засіданні
кредитна документація боржника не
містить інформації про оцінку
заставного майна перед його продажем
,договору продажу,документів
підтвердження внесення покупцем
грошових коштів від реалізації
заставного майна ,документів щодо
повідомлення відповідача щодо
реалізації заставного майна,
відповідно до Закону України « Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень «,та інші, що не дає
можливості здійснити перевірку
наявності у позивача права стягнення
сум з відповідача, перевірити предмет
та підстави позову.

Стаття 11 ЦПК України передбачає,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб,які беруть участь у справі.

З розрахунку заборгованості за
договором ,убачається ,що станом на
дату реалізації автомобіля на 20 липня
2009 року заборгованість складала 68 182
грн.61 коп. (т.2.а.с.3-4).

Відповідно до п.17.10
кредитно-заставного договору сторони
домовилися ,що на момент його
підписання вартість автомобіля
становила 72 500 грн. Між тим,після
реалізації цього автомобіля банком в
рахунок погашення заборгованості було
зараховано лише 57 800 грн.Оскільки
позивачем доказів на підтвердження
суми продажу автомобіля не надано,не
можна вважати доведеним факт
існування заборгованості та її розмір .

Отже, ураховуючи наведене ,суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позову через
недоведеність.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді ,на
правильність висновків суду вони не
впливають,тому апеляційний суд
вважає,що апеляційну скаргу слід
відхилити як безпідставну,рішення суду
як таке,що відповідає вимогам закону,
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 14
березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий :

Судді: