У х в а л а

іменем україни

19 березня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Кооперативного підприємства
«Центральний ринок» про скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, який уточнила у процесі
розгляду справи, і остаточно просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ
Кооперативного підприємства
«Центральний ринок» (далі - КП
«Центральний ринок») від 05 липня
2013 року № 110 «Про звільнення
працівника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України»;

- зобов'язати відповідача поновити її
на посаді контролера КП «Центральний
ринок» і допустити до виконання
обов'язків;

- стягнути з відповідача середню
заробітну плату за весь час вимушеного
прогулу та 10 000 грн моральної шкоди (а.с.
1-3, 185, 186).

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3
посилалась на те, що вона з 17 листопада
2012 року працювала у відповідача на
посаді контролера. 23 лютого 2013 року її
відсторонено від роботи на період
проведення службового розслідування з
23 лютого по 22 квітня 2013 року, а 05 липня
2013 року за наказом виконавчого
директора КП «Центральний ринок»
звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України за прогули у період з 25
лютого по 05 липня 2013 року.

Вважає звільнення незаконним, оскільки
її не допускали до виконання службових
обов'язків, а профспілковий комітет,
розглянувши подання про звільнення
ОСОБА_3, надав згоду на звільнення за її
відсутності; відповідач до
застосування дисциплінарного
стягнення не вимагав від неї жодних
пояснень, а наказ про звільнення
прийнятий з пропуском строку про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Скасовано наказ №110, виданий 05 липня 2013
року КП «Центральний ринок» про
звільнення ОСОБА_3 з посади контролера
на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за
прогули без поважних причин з 25 лютого
2013 року по 05 липня 2013 року.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі в КП
«Центральний ринок» на посаді
контролера з 05 липня 2013 року.

Стягнуто з КП «Центральний ринок» на
користь ОСОБА_3 12 919 грн 59 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з подальшим утриманням
обов'язкових податків та платежів.

Стягнуто з КП «Центральний ринок» на
користь ОСОБА_3 1 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення на
роботі і стягнення середнього
заробітку в розмірі 1 400 грн допущено до
негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2013
року апеляційну скаргу КП «Центральний
ринок» задоволено частково, рішення
місцевого суду скасовано в частині
стягнення середнього заробітку за час
відсторонення ОСОБА_3 від виконання її
службових обов'язків.

Рішення в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
змінено та стягнуто на користь ОСОБА_3 з
КП «Центральний ринок» середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 05
липня по 24 жовтня 2013 року в
сумі 5 315 грн 91 коп. з подальшим
утриманням обов'язкових податків та
платежів.

В іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі позивач, мотивуючи
свої доводи неправильним
застосуванням судом апеляційної
інстанцій норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги про скасування
наказу про звільнення, поновлення
позивача на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди в сумі 1 000
грн, виходив з того, що позивач разом з
іншими працівниками ринку не мав
можливості виконувати свої трудові
обов'язки у зв'язку з перешкодами, які
були створені самим відповідачем.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду в частині
стягнення середнього заробітку за час
відсторонення ОСОБА_3 від виконання її
службових обов'язків та змінюючи
рішення в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 05
липня по 24 жовтня 2013 року до 5 315
грн 91 коп., обґрунтовано погодився з
висновками місцевого суду щодо
характеру правовідносин сторін у
справі та правильно визначив межі
заявлених позовних вимог, оскільки
уточнений позов не містить вимог про
стягнення середнього заробітку за час
її незаконного відсторонення від
роботи, а суд першої інстанції при
прийнятті рішення в цій частині вийшов
за межі позовних вимог.

При цьому апеляційний суд врахував
наявність на час розгляду справи
іншого спору за позовом ОСОБА_3 про
стягнення заробітку за час
відсторонення її від роботи (а.с. 79-81, 191).

Проаналізувавши матеріали справи та
виходячи з предмета заявленого позову,
колегія суддів касаційного суду дійшла
висновку про відповідність вимогам
закону рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 05
грудня 2013 року.

Докази та обставини, на які посилається
заявник у касаційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
апеляційної інстанції були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 05 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Г.В. Юровська