№ провадження 2/208/629/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

25 березня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі: судді
Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за
участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Заводського районного
суду у м. Дніпродзержинську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 про визнання права власності та
стягнення грошової компенсації за
майно, нажите за час шлюбу та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, третя особа: реєстраційна
служба Дніпродзержинського міського
управлінні юстиції про визнання права
власності на нерухоме майно, що
знаходиться у праві спільної сумісної
власності та його поділ на частини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
та ОСОБА_3 про визнання права власності
та стягнення грошової компенсації за
майно, нажите за час шлюбу, посилаючись
на те, що він та ОСОБА_4 перебували у
шлюбі. Під час перебування у шлюбі за
спільні грошові кошти подружжя, на ім'я
дружини та її доньки, була придбана
квартира АДРЕСА_1. Після фактичного
припинення шлюбних відносин, внаслідок
неможливості спільного мешкання у
одній квартирі разом з відповідачами,
він виїхав з спірної квартири та забрав
з собою свої речі. У зв'язку з тим, що
квартира була придбана сторонами
спільно, у період шлюбних відносин, він
брав особисту участь у придбанні
квартири, вважає, що разом з
відповідачами фактично набув право
спільної сумісної власності на цю
квартиру. Вважає частки співвласників
квартири рівними, і у зв'язку з
неможливістю виділення його частки
квартири в натурі та неможливості
спільного проживання у квартирі
просить стягнути з відповідачів
грошову компенсацію вартості належної
йому частини у праві спільної
часткової власності у спірній
квартирі.

Просив визначити за ним право спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1; виділити частку у цій квартиру
у розмірі 1/3 частини; припинити право
спільної часткової власності у цій
квартирі на користь відповідачів;
стягнути з відповідачів на його
користь грошову компенсацію вартості
належної йому частки у спірній
квартирі у сумі 34202 грн. та судові
витрати по справі.

У листопаді 2013 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання права
власності на нерухоме майно, що
знаходиться у праві спільної сумісної
власності та його поділ на частини,

Просили визнати за ними право
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1; визначити частки ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 в праві спільної сумісної
власності на вказану квартиру в
наступному співвідношенні: частка
ОСОБА_4 в праві спільної сумісної
власності на вказану квартиру - 10/100;
частка ОСОБА_3 в праві спільної
сумісної власності на вказану квартиру
90/100; поділити дану квартиру між її
співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з
урахуванням їх часток: частка ОСОБА_4 у
вказаній квартирі - 10/100; частка ОСОБА_3 у
вказаній квартирі - 90/100; припинити
право спільної сумісної власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на зазначену квартиру;
встановити право спільної часткової
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на вказану
квартиру з урахуванням їх часток;
стягнути з ОСОБА_1 на їх користь судовий
збір.

В судовому засіданні представник
позивача первісний позов підтримав із
зазначених у ньому підстав, зустрічний
позов не визнав, надав письмове
заперечення у якому посилається на їх
безпідставність, недоведеність та
невідповідність фактичним обставинам
справи, зокрема те, що відповідачі не
мали матеріальної можливості для
придбання спірної двокімнатної
квартири за особисті кошти так як на
час її придбання не продали належну їм
однокімнатну квартиру. Крім того
посилається на те, що у договорі
купівлі-продажу спірної квартири
розрахунок за неї було проведено до
підписання договору і відсутні
відомості про придбання квартири за
особисті грошові кошти відповідачів та
відсутність відомостей про визначення
часток власників у придбаній спірній
квартирі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3
та представник відповідача ОСОБА_4
первісний позов не визнали, зустрічний
позов підтримали із зазначених у ньому
підстав посилаючись на те, що позивач
не брав участі у придбанні спірної
квартири. Стверджували, що спірна
квартира була придбана ОСОБА_6 за
особисті кошти та кошти отримані від
продажу квартири, яка належала ОСОБА_4
Наголошують на тому, що спірна квартира
придбана ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в подарунок
ОСОБА_3 за їх власні кошти. Оскільки
ОСОБА_3, на час придбання спірної
квартири, було десять років і вона не
змогла б самостійно володіти,
користуватися та розпоряджатися цією
квартирою було прийнято рішення меншу
частину квартири передати у власність
ОСОБА_4, при цьому сторони домовились,
що ОСОБА_4 належить 10/100 часток квартири,
а ОСОБА_3 належить 90/100 часток квартири.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

14 серпня 1998 року у відділі реєстрації
актів громадського стану виконавчого
комітету Дніпровської районної ради м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було
зареєстровано шлюб, про що в книзі
реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 418, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.
с. 6).

29 серпня 1998 року згідно договору
купівлі-продажу ОСОБА_7 продала, а
ОСОБА_4 придбала двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстровий номер 687; продаж квартири
вчинено за 5750 грн., що підтверджується
відповідним договором (а. с. 7).

Право власності на спірну квартиру
було зареєстровано у ОКП
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації», інвентаризаційна
справа № 25313, що підтверджується
технічним паспортом на квартиру (а. с.
8-9).

Згідно копії договору купівлі-продажу
від 29.08.1998 року ОСОБА_4 продала
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Договір
посвідчено приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстровий номер 688; продаж квартири
вчинено за 2990 грн., що підтверджується
відповідним договором.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що є рідною
бабою ОСОБА_3 та матір'ю ОСОБА_4, по суті
справи пояснила, що придбала за
особисті кошти спірну двокімнатну
квартиру і подарувала її ОСОБА_3 як
своїй онучці. Однак у зв'язку з тим, що
на час придбання спірної квартири
онучка була неповнолітньою то
оформлення квартири відбулось на
ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7, яка виступала продавцем
спірної квартири у 1998 році, по суті
справи пояснила, що спірну квартиру
придбавав у неї ОСОБА_1, який і
розрахувався з нею у нотаріуса до
підписання договору; у нотаріуса була
присутня також ОСОБА_4 Показала, що не
знає хто така ОСОБА_6 і що жодних інших
осіб крім ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у нотаріуса
при оформленні договору
купівлі-продажу спірної квартири не
було. Не знає чому ОСОБА_1 який
розрахувався з нею за спірну квартиру
не оформляв її на себе.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до висновку, що вимоги
позивача обґрунтовані, законні та
підлягають задоволенню у повному
обсязі, а вимоги за зустрічним позовом
є безпідставними з таких підстав:

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст.
60 СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловіку
на праві спільної сумісної власності.
При цьому спільною сумісною власністю
вважається власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного у
праві власності.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
була придбана подружжям ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 у спільну сумісну власність,
хоча ОСОБА_1 і не зазначений у
правовстановлюючих документах на цю
квартиру, що не позбавляє його права
власності на неї. Посилання ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9 щодо придбання
спірної квартири за їх особисті
грошові кошти суд не приймає до уваги
через їх недоведеність та
невідповідність обставинам справи та
наявним доказам. Зокрема судом
встановлено, що однокімнатна квартира,
яка належала відповідачам за первісним
позовом була продана після придбання
спірної двокімнатної квартири, що
підтверджується відповідними
договорами купівлі-продажу. Не було
доведено також факту придбання спірної
квартири за особисті кошти
відповідачів, чи того, що ОСОБА_6 брала
будь-яку участь у придбанні цієї
квартири. Крім того відповідачі не
надали жодних доказів визначення
часток у спірній квартирі між
співвласниками, а посилання на те, що
вони у жовтні 2012 року звертались до
нотаріуса з наміром укласти договір
про визначення часток у спірній
квартирі і не змогли цього зробити
через арешт Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська є неправдивими,
так як арешт (заборону на відчуження) на
спірну квартиру було накладено тільки
у січні 2013 року; також не було доведено
чи звертались відповідачі до нотаріуса
взагалі.

Відповідно до ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є власником
1/3 частини спірної квартири.

Згідно висновку судового експерта
вартість спірної квартири складає 102606
грн., тому суд вважає, що відповідачі
повинні відшкодувати позивачу грошову
компенсацію вартості належної йому 1/3
частки квартири у сумі 34202 грн.

З огляду на викладе суд вважає, що
первісний позов ОСОБА_1 підлягає
повному задоволенню, а зустрічний
позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягає
задоволенню.

При зверненні до суду позивачем
сплачено 342,12 грн. судового збору.
Вказана сума відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягає стягненню з
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. 368, 372 ЦК України, ст. 60, 63,
69-71 СК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_1 частку у квартиру
АДРЕСА_1 у розмірі 1/3 частини.

Припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
вартості належної йому частки у
спірній квартирі у сумі 34202 грн. та по
171,06 з кожної у відшкодування судових
витрат.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя
Дячков С. В.