САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/401/14-ц
Провадження № 2/206/275/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мірошниченко Н.В.

при секретарі Ременяк С.С.

за участю позивача:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
договором позики, -

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_2(позивач) звернувся до суду із
позовною заявою до ОСОБА_3 (відповідач)
про стягнення заборгованості за
договором позики. В обґрунтування
позову позивач в позовній заяві та у
судовому засіданні посилається на те,
що згідно розписки написаною
відповідачем власноручно 14.07.2013 року,
останній позичив у позивача грошову
суму у розмірі 1000 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 19.01.2014р. становить
7993 гривень, які зобов'язався повернути
не пізніше 28.07.2013 року. Однак до
теперішнього часу борг не повернуто. У
зв'язку з цим, 11.10.2013р. ним було передано
відповідачу вимогу про необхідність
сплатити суму боргу, що передбачено
чинним законодавством. Однак
відповідач ОСОБА_3 його вимоги ігнорує,
від виконання зобов'язання ухиляється.
В зв'язку з тим, що відповідач
добровільно не бажає виконувати свої
зобов'язання, позивач звернувся до
суду. Просив стягнути з відповідача
суму боргу за договором позики в
розмірі 7993 гривень а також судові
витрати по справі.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити.

06 лютого 2014 року в судовому засіданні
відповідач заявив клопотання про
відкладення розгляду справи оскільки
відсутній його адвокат (а.с.23), у зв'язку
з чим, слухання справи було відкладено
на 13.02.2014р. (а.с.26, 27).

В судові засідання 13.02.2014р., 21.02.2014р.,
03.03.2013р. відповідач не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлено
належним чином (а.с.27, 29-31, 36).

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача в судовому засіданні
06.02.2014р., допитавши свідка ОСОБА_4,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.07.2013 ОСОБА_3
отримав від ОСОБА_2 грошову суму у
розмірі 1000 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 19.01.2014р. становила 7993 гривень,
які зобов'язався повернути не пізніше
28.07.2013 року (а.с.5-6, 14-15). До теперішнього
часу відповідачем борг не повернуто.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 підтвердив, що був присутнім при
написанні відповідачем ОСОБА_3
розписки про отримання грошових коштів
від ОСОБА_2 у розмірі 1000 доларів США,
особисто допомагав перерахувати
отримані кошти, засвідчившись в
достовірності повноти суми.

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із встановленими в
судовому засіданні фактичними
обставинами справи суд приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України (ЦК України) підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема є договори й інші
правочини.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Як встановлено ч.2 ст.1047 Цивільного
кодексу України на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Керуючись визначеним ч. 2 ст. 530 ЦК
України принципом, 11 жовтня 2013 року
позивач ОСОБА_2 передав відповідачу
ОСОБА_3 вимогу про погашення суму борги
(а.с. 6, 15), яка ним була проігнорована.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В судовому засіданні було встановлено
та підтверджено розпискою факт
отримання відповідачем ОСОБА_3 від
позивача ОСОБА_2 суму у розмірі 1000
доларів США, що не заперечувалося
відповідачем.

Відповідачем ОСОБА_3 належних і
допустимих доказів (розписки про
повернення коштів чи іншого письмового
документу) виконання свого обов'язку
повернути гроші не надано.

Судом роз'яснювалося відповідачу
положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, його
обов'язок довести ті обставини, на які
він посилається, роз'яснено права та
обов'язки, попереджено про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій. Відповідач зазначені положення
ігнорував, а тому суд при вирішені
справи вважає доведеним факт
виникнення між сторонами договірних
відносин по договору позики.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконанням ним грошового
зобов'язання.

Положеннями ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Враховуючи вище приведені висновку
суду, яким встановлено наявність між
сторонами відносин, що виникли з
договору позики, достовірність та
допустимість доказів в даній цивільній
справі, встановлення факту ухилення
ОСОБА_3 від виконання свого
зобов'язання, суд приходить до висновку
про необхідність задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі,
стягнувши заявлену суму грошових
коштів із відповідача.

В силу ч. 3 ст. 58 ЦПК України, суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Оскільки позовні вимоги позивач
заявляв про стягнення суми грошових
коштів за договором позики,
обґрунтовуючи їх договором, суд не
приймає до уваги твердження сторін, які
виходять за межі правового кола
виниклих правовідносин.

Керуючись ст. 15, ст. 16, ч. 2 ст. 625, ст. 629,
ст. 1046, ст. 1047, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст.1050
Цивільного кодексу України, ст.ст.
10,11,58,60,88, 207, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
(ІПН НОМЕР_2) грошові кошти в розмірі 7
993 грн. (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто
три гривні).

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
(ІПН НОМЕР_2) судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко