Справа № 509/836/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі
:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Черкасові Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт.
Овідіополь цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2014 року, позивачка звернулася
до суду з названим позовом, в якому
просила суд, розірвати шлюб між нею та
відповідачем, зареєстрований 12
листопада 1996 року, Виконавчим
комітетом Войнашівської сільської
ради Барського району Вінницької
області (актовий запис № 23) в період
якого у сторін, народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що між
подружжям, спільне життя не склалося у
зв'язку з виявленням несумісності
характерів, різних поглядів на життя з
відповідачем, з яким вони втратили
почуття любові, поваги один до одного,
взаємодопомоги, порозуміння та з яким
вони не проживають разом більше місяця,
а також через відсутність спільних
інтересів, внаслідок чого, вони живуть
кожний своїм життям, і на думку
позивачки, їхній шлюб носить
формальний характер, спільне
проживання з відповідачем неможливе і
буде суперечити її правам і після
розірвання шлюбу, визначити місце
проживання їхнього неповнолітнього
сина.

Позивачка в судовому засіданні
позов підтримала і просила його
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що офіційно, шлюб сторін
був зареєстрований 12 листопада 1996 року
Виконавчим комітетом Войнашівської
сільської ради Барського району
Вінницької області (актовий запис № 23),
що підтверджується свідоцтвом про
шлюб, виданого повторно ВДРАЦСом
Барського РУЮ Вінницької області від
11.02.2013 р., в період якого у сторін,
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 02.10.1997 р.
(а.с. 4,8).

В судовому засіданні, позивачка
пояснила та підтвердила, що між нею та
відповідачем, спільне життя не
склалося у зв'язку з виявленням
несумісності характерів, різних
поглядів на життя з відповідачем, з
яким вони втратили почуття любові,
поваги один до одного, взаємодопомоги,
порозуміння та з яким вони фактично не
проживають однією сім`єю більше місяця,
а також через відсутність спільних
інтересів, внаслідок чого, вони живуть
кожний своїм життям, у зв'язку з чим, на
думку позивачки, їхній шлюб носить
формальний характер, спільне
проживання з відповідачем неможливе і
буде суперечити її правам.

Статтею 24 СК України передбачено - шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушення жінки та чоловіка
до шлюбу - не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають право вживати
заходів, які не заборонені законом і не
суперечать моральним засадам
суспільства, щодо підтримання шлюбних
відносин. Кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою
передбачено - позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що
суд вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК
України, суд з`ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу та обставини життя
подружжя і постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 160 СК України передбачено -
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно із ст. 161 СК України - якщо
матір та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини, суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров`я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, може своєю аморальною
поведінкою зашкодити розвиткові
дитини.

При таких обставинах, враховуючи
позицію позивачки та відповідача щодо
розірвання їхнього шлюбу, суд
приходить до висновку, що сім'я
розпалась остаточно і зберегти її
неможливо, а збереження сім`ї в даному
випадку, з урахуванням встановлених
судом обставин - буде суперечити
інтересам позивачки та моральним
засадам суспільства, у зв'язку з чим,
суд дійшов висновку про необхідність
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,191,209,212-215,256 ЦПК
України, ст.ст. 24,56,104,105,109,110,111,112,160,161
Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити;

2. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 12 листопада 1996 року,
Виконавчим комітетом Войнашівської
сільської ради Барського району
Вінницької області (актовий запис № 23) -
розірвати;

3. Визначити місце проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом із матір`ю ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Гандзій Д.М.