Справа № 223/126/14-ц
Провадження № 2/223/207/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м.
Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької
області в складі:

головуючого - судді
Луньової О.Г.,

при секретарі
Швиденко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Державного підприємства
"Шахтоуправління "Південнодонбаське №
1" про відшкодування моральної шкоди в
зв'язку з пошкодженням здоров'я на
виробництві,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до Державного підприємства
"Шахтоуправління "Південнодонбаське №
1" про відшкодування моральної шкоди в
зв'язку з пошкодженням здоров'я на
виробництві. В обґрунтування своїх
позовних вимог зазначив, що працював на
підземних роботах з 09.08.2004 року по 05.06.2013
року року в ДП "Шахтоуправління
"Південнодонбаське № 1". На нього
постійно діяли важкі
гірничо-геологічні умови та шкідливі
професійні фактори. 08.08.2012 року під час
виконання виробничого завдання з
позивачем стався нещасний випадок,
йому було травмовано праву руку, про що
складено акт форми Н-1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом,
затверджений керівником підприємства
10.08.2012 року. 07.11.2012 року позивачу вперше
рішенням МСЕК було встановлено стійку
втрату професійної працездатності на 10
%. За довгий час праці в підземних
умовах позивач отримав професійне
захворювання: хронічна
попереково-крижова радикулопатія з
вираженим м'язово-тонічним синдромом,
помірним правобічним корінцевим
больовими синдромами,
статико-динамічними порушеннями, про
що було складено акт розслідування
хронічного професійного захворювання
від 28.05.2013 року. Підставою професійного
захворювання стало незабезпечення
позивача належним чином безпечного
виконання технологічного процесу,
незабезпечення
проти-радикулопатійними поясами.
Висновком МСЕК від 17.05.2013 року позивачу
встановлено 60 % втрати професійної
працездатності за сукупністю, з яких
вперше 50 % по професійному захворюванню
та 10 % по виробничій травмі. Наслідки
виробничої травми та професійного
захворювання приводять позивача до
тяжких фізичних та моральних
страждань, його життєва діяльність
обмежена, змінився звичайний образ
життя, постійно переслідує біль, що
приводить до фізичних та моральних
страждань та дискомфорту. Позивач
просив суд стягнути з Державного
підприємства "Шахтоуправління
"Південнодонбаське № 1" на його користь
одноразово моральну шкоду в сумі 30000
грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав письмову заяву, в якій підтримав
позовні вимоги в повному обсязі, просив
суд розглянути справу за його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав письмові
заперечення, в яких позовні вимоги
визнав в частині стягнення моральної
шкоди в сумі 10000 грн. Просив розглянути
справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та
письмові заяви сторін, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
працював на підземних роботах в ДП
"Шахтоуправління "Південнодонбаське №
1" з повним робочим днем в шахті, був
звільнений 05.06.2013 року за п. 2 ч. 1 ст. 40
КЗпП України в зв'язку з
невідповідністю виконуваній роботі
стану здоров'я (а.с.9-10).

При виконанні трудових обов'язків,
08.08.2012 року з позивачем стався нещасний
випадок, йому було травмовано праву
руку, про що складено акт форми Н-1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, затверджений керівником
підприємства 10.08.2012 року (а.с.8).

Висновком Медико-соціальної
експертної комісії від 07.11.2012 року
позивачу вперше була встановлена
стійка втрата професійної
працездатності внаслідок травми на
виробництві на 10 %.

При виконанні своїх трудових
обов'язків позивач також отримав
професійне захворювання - хронічна
попереково-крижова радикулопатія з
вираженим м'язово-тонічним синдромом,
помірним правобічним корінцевим
больовими синдромами,
статико-динамічними порушеннями.

Відповідно до акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 28.05.2013 року професійне захворювання
виникло в зв'язку з недосконалістю
технологічного процесу,
незабезпеченням працівників
протирадикулопатійними поясами.

Висновком Медико-соціальної
експертної комісії від 30.05.2013 року
позивачу була встановлена ІІІ група
інвалідності та стійка втрата
професійної працездатності на 60 %, з
яких 50 % внаслідок хронічного
професійного захворювання, 10 %
внаслідок травми на виробництві 08.08.2012
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, зокрема
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
охорону праці" відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я здійснюється
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності".

Однак, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
згідно ст. 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік", не
відповідає за завдану моральну шкоду,
оскільки зупинено дію абз. 4 ст. 1,
підпункту "є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які потягли втрату
працездатності", втрачено чинність
Законом України від 23.02.2007 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Крім того, з Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до
положень Закону України від 23 лютого 2007
року "Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

В судовому засіданні встановлено, що
внаслідок виробничої травми та
професійного захворювання пошкоджено
здоров'я позивача, чим завдано моральну
шкоду, яка обумовлена моральними та
фізичними стражданнями з приводу
пошкодження здоров'я, погіршення
життєвих умов, що потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Викладене є підставою для
відшкодування позивачеві моральної
шкоди відповідачем у відповідності зі
ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
року № 1-9 рп/2004 моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо. У
випадку втрати потерпілим
працездатності він зазнає значно
більше моральної шкоди, ніж яка
заподіяна працівникові, який не
втратив професійної працездатності.

Суд, враховуючи вимоги розумності,
справедливості і домірності завданої
моральної шкоди, постійний характер
негативних наслідків, обмеження
життєдіяльності, порушення та зміну
звичайного укладу життя і особистих
зв'язків, вважає за можливе та
необхідне стягнути з відповідача
Державного підприємства
"Шахтоуправління "Південнодонбаське №
1" на користь ОСОБА_1 в порядку
відшкодування моральної шкоди 18000 грн.,
що буде цілком еквівалентним завданим
моральним стражданням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються, позивачі -
за подання позовів про відшкодування
шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши
справу та частково задовольняючі
позовні вимоги, вважає необхідним
стягнути з відповідача судовий збір на
користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК
України в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 268 ЦК України, ч. 2 ст. 153, ст.
237-1 КЗпП України, ст.ст. 3, 8, 10, 15, 60, 79, 88, 212
- 215 ЦПК України, ст. 9 Закону України "Про
охорону праці", постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", Рішенням
Конституційного Суду України від 27.01.2004
року № 1-9 рп/2004, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Шахтоуправління
"Південнодонбаське № 1" про
відшкодування моральної шкоди в
зв'язку з пошкодженням здоров'я на
виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Шахтоуправління "Південнодонбаське №
1" на користь ОСОБА_1, одноразово, 18000
(вісімнадцять тисяч) гривень, в порядку
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я на
виробництві при виконанні трудових
обов'язків.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
"Шахтоуправління "Південнодонбаське №
1" на користь держави судовий збір у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Рішення може бути оскаржене сторонами,
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, до Апеляційного суду
Донецької області через Вугледарський
міський суд Донецької області. Особи,
які брали участь в справі, але не були
присутні в судовому засіданні можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області

О.Г. Луньова