Справа №468/2465/13-ц 06.03.2014 06.03.2014 06.03.2014
Провадження №22-ц/784/328/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/784/328/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

6 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк
Л.М.,

при секретарі судового
засідання Орельській Н.М.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

представників відповідачок
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною
скаргою

ОСОБА_6

на рішення

Баштанського районного суду
Миколаївської області від 5 грудня 2013
року

за
позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
стягнення компенсації вартості частки
в спільній частковій власності на
майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
вказаним позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його батько ОСОБА_8, залишивши у спадок:
трактор, марки МТЗ 82,1 УК, рік випуску 2002,
реєстраційний номер НОМЕР_1.; комбайн,
марки БІЗОН УКР 258, рік випуску 1999,
реєстраційний номер НОМЕР_2; комбайн,
марки 3-058, рік випуску 1999, реєстраційний
номер НОМЕР_3; екскаватор, марки ОЭ-2621
В-3, рік випуску 1989, реєстраційний номер
НОМЕР_4; комбайн, марки 3-058, рік випуску
1997, реєстраційний номер НОМЕР_5;
трактор, марки ХТЗ-150К-09, рік випуску 2003,
реєстраційний номер НОМЕР_6; трактор,
марки ХТЗ-150К-09, рік випуску 2003,
реєстраційний номер НОМЕР_7; трактор,
марки МТЗ-82,1, рік випуску 2003,
реєстраційний номер НОМЕР_8; трактор,
марки МТЗ 82,1 УК, рік випуску 2002,
реєстраційний номер НОМЕР_9; комбайн,
марки БІЗОН Z110, рік випуску 1996,
реєстраційний номер НОМЕР_10; трактор,
марки ХТЗ-17221, рік випуску 2001,
реєстраційний номер НОМЕР_11; причіп,
марки СЗАП, рік випуску 2000,
реєстраційний номер НОМЕР_12; причіп,
марки СЗАП, рік випуску 2000,
реєстраційний номер НОМЕР_13; причіп,
марки СЗАП, рік випуску 2000,
реєстраційний номер НОМЕР_14; причіп,
марки СЗАП, рік випуску 2000,
реєстраційний номер НОМЕР_15; причіп,
марки СЗАП, рік випуску 1980,
реєстраційний номер НОМЕР_16;
автомобіль, марки КАМАЗ, модель 55102, рік
випуску 2000, реєстраційний номер
НОМЕР_17.

ОСОБА_6 дружина батька, він та ОСОБА_7,
дочка померлого, є спадкоємцями майна.
Він отримав свідоцтво про право
власності в порядку спадкування на 1/5
частку у вказаному. Дружина померлого
має право на 3/5 частки, а ОСОБА_7 на 1/5
частку у майні.

Оскільки реально майно поділити
неможливо, позивач просив стягнути з
відповідачок в солідарному порядку
вартість його часток в майні - 126663 грн.
25 коп.

Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 5 грудня 2013
року, в якому ухвалою суду від 24 січня
2014 року виправлена описка в частині
по-батькові відповідачки, позов
задоволено частково. З ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 стягнуто126663 грн. 25 коп.
вартості 1/10 часток у вказаному вище
спільному спірному майні. В рішенні
зазначено про припинення права ОСОБА_3
на частки в майні після фактичної
сплати відповідачкою їх вартості, та
збільшення часток ОСОБА_6 в майні.

Додатковим рішенням того ж суду від 24
січня 2014 року в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду посилаючись на
те, що між сторонами вже відбувся поділ
майна, а тому при визначенні частки
слід врахувати вартість майна, що
передано позивачу. Також, на думку
апелянта, висновки суду про те, що вона
є володільцем всієї техніки
безпідставні. Крім того, не встановлена
дійсна вартість техніки.

Позивач, заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, просить залишити
рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того,
що позивач має частки в спірному
спадковому майні, які не можна виділити
реально. У зв'язку з чим, він має право
на їх компенсацію. Оскільки майном
володіє одна з відповідачок, суд
стягнув з ОСОБА_6 вартість часток у
майні, збільшивши її відповідні частки.

Проте з висновками суду погодитися не
можна.

Як виходить з матеріалів справи, а саме
свідоцтв про право на спадщину за
законом від 16 липня, 12 серпня та 6
серпня 2012 року, позивач є власником
часток не лише у вказану в позовній
заяві майні (на підставі свідоцтв про
право на спадщину від 22 липня та 17
грудня 2012 року), а й власником часток в
інших автомобілях, а також декількох
причепах та напівпричепах (а.с. 34-36).

З пояснень відповідачок виходить, що
між ними та позивачем мала місце угода
про поділ майна, за якою позивач
користується іншими автомобілями та
продав їх.

На ці обставини суд уваги не звернув, а
тому не визначив весь об'єм спірного
майна, наявність угоди між сторонами
про поділ між сторонами майна, не
перевірив наявність спірного майна та
його дійсну вартість. У зв'язку з чим,
суд безпідставно стягнув вартість
часток з однієї відповідачки виходячи
з вартості майна на час видачі свідоцтв
про спадщину, формально застосувавши
вимоги ст. 364 ЦК України, без
врахування конкретних обставин справи
та інших вимог цивільного судочинства.

Як зазначено в правових висновках
Верховного Суду України у справі за
№ 6-4ц/14 від 19 лютого 2014 року, при
вирішенні справ про стягнення грошової
компенсації вартості частки квартири,
що знаходиться у спільній частковій
власності, крім вказаної спеціальної
норми суду слід врахувати і загальні
засади цивільного законодавства
(стаття 3 ЦК України) щодо
справедливості, добросовісності та
розумності з врахуванням прав та
інтересів усіх співвласників. При
цьому суду слід ретельно вивчити
обставини справи з метою з'ясувати, чи
не зловживає позивач, який бажає виділу
частки зі спільного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні та чи
реалізація цього права не порушить
прав інших осіб, які не мають змоги
сплатити співвласнику грошову
компенсацію вартості його частки.

Отже для задоволення вимог
позивача, йому необхідно було довести
крім вказаних вище обставин (дійсної
вартості майна, його наявності в
натурі, існування або відсутність
угоди про поділ майна між спадкоємцями)
те, що лише відповідачки фактично
володіють та користуються спадковим
майном, що вони мають можливість сплати
позивачу вказану ним компенсацію, та
немає можливості поділити майно між
власниками.

Вказаних обставин позивач не
довів. Тоді як вони мають суттєве
значення, оскільки правовий режим
спільної часткової власності має
враховувати інтереси всіх її учасників
і забороняє обмеження прав одних
учасників за рахунок інших.

До того ж, позивач просив про
стягнення з відповідачок компенсації в
солідарному порядку, а не частковому.
Однак такий порядок стягнення він не
обґрунтував. В свою чергу суд, в даному
випадку, не може вийти за межі позовних
вимог, визначаючи інший порядок
компенсації.

Виходячи з викладеного колегія
суддів вважає, що позов ОСОБА_3
задоволенню не підлягає. У зв'язку з
чим, рішення, та додаткове рішення у
відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення, про відмову в
задоволенні позову. Скасовуючи
додаткове рішення суд виходить з
підстав відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 5 грудня 2013
року та додаткове рішення того ж суду
від 24 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6
та ОСОБА_7 про стягнення компенсації
вартості частки в спільній частковій
власності на майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але
протягом двадцяти днів набрання
законної сили може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий: Судді: