РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 березня 2014 року
м.
Донецьк

Калінінський районний суд міста
Донецька у складі:

головуючої судді -
Гладкої І.А.

при секретарі - Запарі
С.Р.,

за участю сторін:

позивача - не
з'явився,

відповідача - не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на дитину. Подану
позовну заяву позивач обґрунтувала
тим, що від шлюбу сторони мають
малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає з позивачем, окремо від
відповідача. В позовній заяві також
зазначено, що позивач ніякої
матеріальної допомоги на утримання
дітей від відповідача не отримує.
Відомості про наявність у відповідача
постійного доходу у позивача відсутні.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, про час, дату та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, проте надала до суду
заяву згідно якої позов підтримала та
просила суд розглянути справу в її
відсутність та проти ухвалення
заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання повторно
не з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив та не надав до суду заяву про
розгляд справи в його відсутність,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Згідно ст. 224 Цивільного процесуального
кодексу України, у разі неявки
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи. У разі участі у
справі кількох відповідачів заочний
розгляд справи можливий у випадку
неявки в судове засідання всіх
відповідачів. Позивач проти заочного
рішення не заперечує, наслідки та
порядок перегляду заочного рішення
розуміє. Таким чином, суд визнав
причини неявки відповідача
неповажними та ухвалив розгляд справи
провести у відсутність відповідача на
підставі наявних у справи матеріалів.

Суд, розглянувши цивільну справу в
межах заявлених позовних вимог,
дослідивши матеріали справи та докази
в їх сукупності, приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з огляду
на наступне.

Згідно статті 1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Стаття 8 Цивільного кодексу України
визначає законодавство, відповідно до
якого суд вирішує справи. Суд вирішує
справи відповідно до Конституції
України законів України та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
встановлені Конституцією та законами
України.

Частина 1 статті 11 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачає, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
проти них. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
розгляді справи. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких виникає у сторін спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст. 110 Цивільного
процесуального кодексу України, позови
про стягнення аліментів, про визнання
батьківства відповідача, позови, що
виникають з трудових правовідносин,
можуть пред'являтися також за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача.

Згідно з ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з положень ст.181 Сімейного
кодексу України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. При цьому
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу
України встановлено, що, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного
кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Судом встановлено, що 17 листопада 2008
року між сторонами було розірвано шлюб,
про що в Книзі реєстрації розірвань
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис № 346, відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1.

Із долученої до матеріалів справи
копії свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 судом вбачається, що сторони є
батьками малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проаналізувавши матеріали справи та
докази у їх сукупності та враховуючи
матеріальне положення відповідача, суд
прийшов до висновку що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються позивачі - за
подання позовів про стягнення
аліментів.

Згідно ч. 1,3 ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 1, 8, 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-215,
218, 223, 224, 292, 294, 367 Цивільного
процесуального кодексу України, Закону
України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на дитину -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1000 грн., але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину починаючи з дня пред'явлення
позову, а саме з 24 грудня 2013 року до
досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивача ОСОБА_1 від сплати судового
збору - звільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.А. Гладка

17.03.2014