РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
м.Волноваха

Волноваський районний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді - Мохова Є.І.,

при секретарі - Бридня О.Л.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Росія» про визнання
права власності на нерухоме майно за
давністю володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач
звернулась до суду з позовом до ТОВ
«Росія» про визнання права власності
на нерухоме майно за давністю
володіння, посилаючись на те, що 05
листопада 1993 року вона зареєструвала
шлюб з ОСОБА_2, з яким проживала в
с.Златоустівка Волноваського району
Донецької області. Як працівникам
підприємства, в 1996 року ТОВ «Росія»
побудувало та надало для проживання їх
родині жилий будинок АДРЕСА_1, житловою
площею 48,50 кв.м., загальною площею 91 кв.м.
В квітні 1996 року вона вселилась в жилий
будинок та проживає у ньому по цей час.
17.04.1996 року вона зареєстрована в
будинку як постійний мешканець. 28.05.2002
року шлюб з ОСОБА_2 вона розірвала,
ОСОБА_2 знявся з реєстрації та виїхав із
будинку разом з родиною, вивіз свої
речі. Після розірвання шлюбу, з 28.05.2002
року, вона постійно мешкає в будинку,
зареєстрована у ньому, несе витрати по
утриманню будинку та присадибною
земельною ділянкою, ремонтує дім та
господарські споруди. З огляду на це, а
також враховуючи, що вона добросовісно
заволоділа жилим будинком і продовжує
відкрито, безперервно володіти ним
протягом більше ніж десяти років,
просить визнати за нею право власності
на будівлю за давністю володіння.

В судове засідання позивач не
з'явилась, своєю письмовою заявою
просить розглянути позов без неї, на
задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, своєю письмовою
заявою просить розглянути справу без
нього, позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено
та визнано сторонами, відповідно до
наданих ними заяв, що позивачка,
починаючи з травня 2002 року, проживає та
відкрито користується жилим будинком
АДРЕСА_1, зареєстрована в ньому як
постійний мешканець, несе витрати по
утриманню будинку та присадибною
земельною ділянкою, ремонтує дім та
господарські споруди.

Відповідно до ст.328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до частини 1, 2 та 4
статті 344 ЦК України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Правила статті 344 ЦК України щодо
набувальної давності поширюються на
випадки, коли володіння почалося за три
роки до набрання чинності ЦК України,
тобто відлік може починатися з 01 січня
2001 року, як зазначено в пункті 8
Прикінцевих та Переходних положень ЦК
України. За змістом статті 344 ЦК
України визначаються ознаки володіння,
які є необхідними для набуття права
власності на річ за набувальною
давністю, а саме: володіння мусить бути
відкритим, очевидним для всіх третіх
осіб, які повинні мати можливість
спостерігати за ним; володіння повинно
бути безперервним протягом визначених
строків. Перебіг строку набувальної
давності починається від моменту
виникнення володіння.

Крім цього, відповідно до
роз'яснень, які містяться в пункті 6
Інформаційного листа ВСС України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду справ
про захист права власності та інших
речових прав» при вирішенні спорів,
пов'язаних із виникненням і
припиненням права власності, судам
слід мати на увазі, що норми ст.344 ЦК про
набувальну давність не підлягають
застосуванню у випадках, коли
володіння майном протягом тривалого
часу здійснювалось на підставі
договірних зобов'язань, оскільки право
власності у володільця за давністю
виникає поза волею і незалежно від волі
колишнього власника.

Оскільки позивач добросовісно та
відкрито володіє спірним нерухомим
майном, безперервно тривалий час
проживає в будівлі, зареєстрована в
ньому як постійний мешканець, жодних
претензій чи вимог з боку інших осіб
щодо оспорювання права власності на
будівлю не було, тому суд приходить до
висновку, що її вимоги обґрунтовані та
законні, позивач набула право
власності на нерухоме майно за
давністю володіння, в зв'язку з чим
позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.328, 344, 392 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Росія» про визнання
права власності на нерухоме майно за
давністю володіння, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право
приватної власності за набувальною
давністю на жилий будинок АДРЕСА_1,
житловою площею 48,50 кв.м., загальною
площею 91 кв.м. разом з господарськими
спорудами та будівлями.

Оригинал рішення зберігається у
справі № 2/221/449/2014 року, яка знаходиться
у архіві Волноваського районного суду.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Волноваський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня оголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

14.03.2014