РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 116/7296/13-ц

Провадження № 2/116/225/14

13.03.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кулішова А.С., при
секретарі судового засідання Аджиєвій
А.Ш., розглянувши в порядку заочного
розгляду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим із позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на квартиру загальною площею
54,8 кв. м, житловою площею 32,2 кв. м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №SIIPGI від
04.12.2007 року у розмірі 218037,52 грн., шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки (на
підставі договору іпотеки від 04.12.2007
року) Публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк
«Приватбанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форми власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ «КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки; виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі (предметі іпотеки),
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Позов мотивований тим, що між сторонами
у справі 04.12.2007 року було укладено
кредитний договір №SI20G100001403, за умовами
якого відповідач отримав кредит у сумі
161600 грн. та прийняв на себе зобов'язання
погасити кредит в порядку і строки,
передбачені договором, зі сплатою 15%
річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення 04.12.2027
року. Для забезпечення зобов'язань за
зазначеним вище кредитним договором
04.12.2007 року сторони уклали договір
іпотеки, за умовами якого відповідач
передав в іпотеку квартиру загальною
площею 54,8 кв. м, житловою площею 32,2 кв. м,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач не виконує належним чином
обов'язки за кредитним договором, у
зв'язку із чим позивач просить звернути
стягнення на предмет іпотеки,
виселивши з квартири відповідача та
всіх інших осіб, які там проживають.

Сторони в судове засідання не
з'явились, представник позивача
направила заяву про розгляд справи за
її відсутності, не заперечує проти
ухвалення заочного рішення.

Відповідач повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду за
зареєстрованою адресою місця
проживання, причин неявки в судове
засідання відповідач не вказав.

Враховуючи згоду представника
позивача на заочний розгляд справи,
наявність в матеріалах справи доказів
для встановлення обставин у справі,
керуючись статтями 169, 224 ЦПК України,
суд вважає можливим розглянути справу
в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд встановив такі фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

За умовами кредитного договору від
04.12.2007 року №SIIPGI між Закритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «Приватбанк» (відповідно до
положень пункту 5 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про акціонерні товариства»
найменування змінено на Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Приватбанк») і ОСОБА_1, банк
зобов'язався надати відповідачеві
кредит у сумі 161600,00 грн., а відповідач
прийняв на себе зобов'язання погасити
кредит в порядку і строки, передбачені
договором, зі сплатою 15% річних на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 04.12.2027 року.

Для забезпечення зобов'язань за
кредитним договором 04.12.2007 року сторони
уклали договір іпотеки, за умовами
якого відповідач передав в іпотеку
квартиру загальною площею 54,8 кв. м,
житловою площею 32,2 кв. м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,

Згідно із пунктом 2.1.5 договору іпотеки
банку надано право звернути стягнення
на предмет іпотеки у випадку
невиконання боржником зобов'язань,
передбачених кредитним договором. У
разі звернення стягнення на предмет
іпотеки у такому випадку
іпотекодержатель має право
задовольнити за рахунок предмету
іпотеки свої вимоги у повному обсязі,
що визначаються на момент фактичного
задоволення, включаючи відсотки,
винагороди та інші платежі,
відшкодування збитків, неустойки,
витрат на утримання предмету іпотеки, а
також на здійснення забезпечених
іпотекою вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
позичальник - відповідач по справі,
укладаючи та підписуючи кредитний
договір, погодився з зазначеними в
ньому умовами.

Позивач виконав належним чином свої
зобов'язання за договором, тобто надав
позичальнику обумовлену договором
суму кредиту, відповідач у свою чергу
умови кредитного договору належним
чином не виконав, у зв'язку з чим
виникла заборгованість.

Станом на 12.11.2013 року загальний розмір
заборгованості складає 218037,52 грн.:
заборгованість за кредитом - 155556,44 грн.,
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 39010,30 грн.,
заборгованість з пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 3649,19 грн.,
заборгованість зі сплати штрафу
(процентна складова) - 19821,59 грн.

Відповідачем не надано суду доказів
відсутності своєї вини у порушенні
зобов'язання, а також того, що були
вжитті всі залежні від нього заходи
щодо належного виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що позивачем
направлено на адресу позичальника лист
від 09.10.2013 року (а.с. 8-11), в якому висунуто
вимогу про повернення суми кредиту,
процентів, комісії та штрафних санкцій
та звільнення нерухомого майна, яке є
предметом іпотеки.

Відповідно до статті 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з частиною п'ятою статті 3 Закону
України «Про іпотеку» іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до частини першої статті 1054
ЦК України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини третьої статті
1049 ЦК України позика вважається
повернутою в момент зарахування
грошової суми, що позичалася, на
банківський рахунок позикодавця.

Відповідно до частини другої статті 1050
ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повергнення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що
позикодавець в разі порушення
боржником обов'язків з повернення
грошових коштів не зобов'язаний
ставити питання про припинення
кредитного договору.

За таких обставин, при наявності
порушень відповідачем виконання
обов'язків з повернення кредитних
коштів у строки та на умовах договору,
банк вправі пред'являти до неї вимоги
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Частиною третьої цієї статті
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 38
Закону України «Про іпотеку», якщо
рі-шення суду або договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
(відповідне застереження в іпотечному
договорі) передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві,
іпотекодержатель зобов'язаний за 30
днів до укладення договору
купівлі-продажу письмово повідомити
іпотекодавця та всіх осіб, які мають
зареєстровані у встановленому законом
порядку права чи вимоги на предмет
іпотеки, про свій намір укласти цей
договір. У разі невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед такими особами
за відшкодування завданих збитків.

Рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд може встановити
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом надання іпотеко держателю права
на його продаж будь-якій
особі-покупцеві, оскільки це
відповідає нормам статей 38, 39 Закону
України «Про іпотеку».

Частини п'ята, шоста і десята статті 38
Закону України «Про іпотеку»
передбачають, що дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладення договору
купівлі-продажу здійснюються іпотеко
держателем від свого імені, на підставі
іпотечного договору, який містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, що передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки, без необхідності отримання
для цього будь-якого окремого
уповноваження іпотекодавця. Ціна
продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. Договір купівлі-продажу
предмета іпотеки, укладений відповідно
до цієї статті, є правовою підставою
для реєстрації права власності покупця
на нерухоме майно, що було предметом
іпотеки.

Згідно із пунктом 4 частин другої
статті 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається наряду з іншим,
спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону.

Вартість іпотечного майна - квартири,
яка за згодою сторін визначена у пункту
1.3.1 іпотечного договору дорівнює 217150,00
грн. і є співмірною із сумою
заборгованості відповідача за
договором кредиту.

З урахуванням наведеного, позовні
вимоги банку про звернення стягнення
на предмет іпотеки є такими, що
підлягають задоволенню.

Як слідує зі змісту частини першої
статті 39 Закону України «Про іпотеку»,
у разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, у рішенні суду зазначається:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; опис нерухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

З роз'яснень, які містяться у пункті 42
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» слідує, що
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у
ньому в обов'язковому порядку має
зазначатись: загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Згідно вимог статті 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

Відповідно до пункту 43 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно із статтями 9, 109 ЖК України,
статтями 39-40 Закону України «Про
іпоте-ку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

За клопотанням позивача судом
витребувано відомості про осіб, чиє
місце проживання зареєстровано за
адресою АДРЕСА_1, однак за даними органу
місцевого самоврядування за вказаною
адресою ніхто не зареєстрований. Місце
проживання відповідача також
зареєстровано за іншою адресою.

Отже доказів проживання у спірному
приміщенні будь-кого судом не
встановлено і позивачем не надано.
Заявляючи позов про виселення усіх
осіб, які проживають у спірному
приміщенні, банком не заявлено
позовних вимог до конкретних осіб, які
проживають у квартирі, та доказів
направлення/одержання кожною із цих
осіб вимоги іпотекодержателя про
виселення у зв'язку зі зверненням
стягнення на предмет іпотеки.

За вказаних обставин у задоволенні
цієї вимоги суд відмовляє.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК
України з відповідача належить
стягнути на користь позивача
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2295,08 грн. (2180,38 грн. - судовий
збір за подання позову майнового
характеру; 114,70 грн. - судовий збір за
подання заяви про забезпечення
доказів).

Керуючись статтями 88, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 04.12.2007 року
№SIIPGI між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» та ОСОБА_1, у загальному
розмірі 218037,52 грн. (двісті вісімнадцять
тисяч тридцять сім грн. 52 коп.), яка
складається з таких сум:
заборгованість за кредитом - 155556,44 грн.,
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 39010,30 грн.,
заборгованість з пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 3649,19 грн.,
заборгованість зі сплати штрафу
(процентна складова) - 19821,59 грн.;
звернути стягнення на предмет іпотеки -
квартиру загальною площею 54,8 кв. м,
житловою площею 32,2 кв. м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки (на
підставі договору іпотеки від 04.12.2007
року) Публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк
«Приватбанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форми власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ «КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2295,08 грн. (дві тисячі двісті
дев'яносто п'ять грн. 08 коп.).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. Оскаржити заочне рішення
шляхом подання апеляційної скарги
відповідач може у разі залишення заяви
про перегляд заочного рішення без
задоволення та у разі ухвалення
повторного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України:апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення
Апеляційному суду Автономної
Республіки Крим через
Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим.

Суддя