САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/6866/13-ц
Провадження № 2/206/36/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Мірошниченко Н.В.

при секретарі - Сєдовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3
(далі-відповідач) про розірвання шлюбу.
У своїй позовній заяві та у судовому
засіданні позивач посилається на те, що
шлюб з відповідачем було зареєстровано
27 червня 2009 року
Амур-Нижньодніпровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 475;
від шлюбу мають неповнолітню дитину
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з
відповідачем не склалося. Шлюбні
відносини між позивачем та
відповідачем припинені, причиною чого
є зникнення у подружжя
взаєморозуміння, поваги одне до одного,
що унеможливлює спільне подружнє
життя. Спору про поділ спільного майна
між подружжям немає. Позивач вважає, що
родина розпалася остаточно і не може
бути примирення, просила шлюб
розірвати.

В судових засіданнях позивач
наполягала на розірванні шлюбу,
оскільки вважає збереження сім'ї
неможливим та таким, що суперечить її
інтересам.

Ухвалою суду від 14.10.2013 року було надано
термін - три місяці для примирення.
Примирення між сторонами не досягнуто.

Відповідач в судовому засіданні 16.01.2014
позовні вимоги визнав, просив шлюб
розірвати (а.с. 23).

Вислухавши пояснення сторін в судовому
засіданні, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони
знаходяться у шлюбі з 27 червня 2009 року
року, який було зареєстровано
Амур-Нижньодніпровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 475
(а.с.6).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), який проживає з
позивачем, та перебуває на її утримані.

Сторони тривалий час не ведуть сумісне
господарство, не підтримують шлюбні
відносини. Їх сім'я розпалася з причини
несумісності характерів, постійних
сварок, які виникали між подружжям, що в
результаті послужило підставою до
того, що між сторонами були втрачені
почуття любові та поваги і призвело у
підсумку до остаточного розпаду сім'ї.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін у судовому
засіданні.

Статтями 21, 24 Сімейного кодексу України
встановлено, що шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушувати жінку та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини й
інших обставин життя чоловіка і жінки.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

При постановлені рішення, суд враховує
те, що між сторонами втрачене
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення та збереження
шлюбно-сімейних стосунків між
сторонами не можливе і суперечить
інтересам подружжя, враховуючи, що
позивач по справі наполягала на
розірванні шлюбу, суд дійшов висновку
про те, що сім'я сторін розпалася
остаточно, примирення бути не може і
шлюб підлягає розірванню.

Норма ст.113 СК України передбачає, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ст.235 ч.8 ЦПК
України, які на підставі ст.8 ч.8 ЦПК
України застосовуються і до позовного
цивільного судочинства, у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що
позивачем не заявлено суду про намір
зміни свого прізвище на попереднє, яке
вона змінила під час укладення та
реєстрації шлюбу з відповідачем, суд
приходить до висновку про необхідність
залишення прізвища позивача без змін -
«ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 8,10, 11, 31, 57, 60, 88,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 червня 2009 року
Амур-Нижньодніпровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 475,
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від шлюбу є
неповнолітня дитина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_2, яке було обрано нею у зв'язку із
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_3, залишити
без змін - «ОСОБА_2»

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
районний суд шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Н.В.Мірошниченко