Номер провадження 2/754/2669/14
Справа №754/2943/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2014 року Деснянський районний
суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м.Києва про визначення порядку
користування квартирою, що є спільною
частковою власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою про визначення порядку
користування квартирою, що є спільною
частковою власністю.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1
зазначає, що квартира АДРЕСА_1
знаходиться у спільній частковій
власності позивача та відповідача в
рівних долях. Однак спірна квартира
належала позивачу ОСОБА_1 та його
колишній дружині ОСОБА_3. Після
розірвання шлюбу за рішенням суду
квартира АДРЕСА_1 була розділена та
визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по
1/2частини квартири за кожним. Також
зазначив, що в 2013р. ОСОБА_3 продала свою
1/2частину квартири АДРЕСА_1 відповідачу
ОСОБА_2

Оскільки співвласники не змогли
домовитися про порядок користування
майном - квартирою, позивач просить в
судовому порядку визначити порядок
користування квартирою і виділити
ОСОБА_2 в користування кімнату площею -
12,6кв.м., а ОСОБА_1 в користування кімнату
площею - 17,7кв.м., та кухню, ванну, туалет
і коридор залишити у спільному
користуванні сторін.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги, просив
суд їх задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, які
зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її
представник позов не визнали, просили
відмовити, посилаючись на те, що
Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 30.03.2007р. було визнано за
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2частини квартири
АДРЕСА_1 за кожним та визнано порядок
користування квартирою, а саме,
виділено в користування ОСОБА_3 кімнату
житловою площею - 17,33кв.м, а ОСОБА_1
кімнату житловою площею - 12,43кв.м.
ОСОБА_3 встановленим порядком
зареєструвала свою частку у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
в якому зазначено, що зареєстрована
частка має площу 17,33кв.м. 24.12.2013р. ОСОБА_3
уклала з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договір
купівлі-продажу своєї частки квартири
АДРЕСА_1. За даним договором
купівлі-продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_2
належить кожному по 1/4частки спірної
квартири. Крім того, зазначили, що на їх
житловій площі проживає і прописана
дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Таким чином, позовна заява є не
обґрунтованою та протиправною і
підстав для задоволення позову немає.

Представник Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м.Києва в судове
засідання не з'явився, але надали суду
заяву про розгляд справи у відсутності
представника та винести рішення згідно
з чинним законодавством.

Всебічно проаналізувавши
обставини справи в їх сукупності,
оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді справи,
зібрані по справі докази, вислухавши
учасників процесу, керуючись законом,
суд дійшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що спірним житловим
приміщення є двох кімнатна квартира
АДРЕСА_1, яка належить на праві
приватної власності (спільна часткова):
ОСОБА_1 - 1/2частина квартири, на
підставі рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 30.03.2007р.
та ОСОБА_2 - 1/4частина квартири і ОСОБА_4 -
1/4частина квартири на підставі
Договору купівлі-продажу 1/2частки
квартири від 24.12.2013р.

Відповідно до технічного паспорту
квартира має дві ізольовані кімнати
площею: 17,33кв.м. та 12,43кв.м, загальна
житлова площа квартири складає 52,7кв.м.
у тому числі житловою площею - 29,7кв.м.

З довідок форми № 3, виданих КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва від
29.01.2014р. та від 05.03.2014р., вбачається, що в
квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен з учасників спільної
часткової власності, відповідно до ч.1
ст. 364 ЦК України має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Отже, як було встановлено в судовому
засіданні та підтверджено матеріалами
справи, порядок володіння та
користування майном вже був вирішений
в судовому порядку, а саме: 30.03.2007р.
Деснянським районним судом м. Києва
було постановлено рішення, яким було
визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по
1/2частини квартири АДРЕСА_1 за кожним та
визнано порядок користування
квартирою, а саме, виділено в
користування ОСОБА_3 кімнату житловою
площею - 17,33кв.м, а ОСОБА_1 виділено в
користування кімнату житловою площею -
12,43кв.м. Рішення не оскаржувалось та
набрало законної сили.

Таким чином, вказане рішення набуло
преюдиціального значення і в силу
змісту ст. 61 ЦПК України ці
обставини не потребують доказування.

Відповідно з Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності, ОСОБА_3
зареєструвала свою частку квартири. В
даному державному реєстрі зазначено,
що в користування виділено кімнату
17,3кв.м.

Крім того, згідно п.4.10 Договору
купівлі-продажу від 24.12.2013р., Договір
укладено з дотриманням ст.ст. 361-362 ЦК
України, співвласник ОСОБА_1 не виявив
бажання придбати частку в спільній
власності, що підтверджується
Свідоцтвом про передачу заяви.

Відповідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Також, позивачем не надані докази, на
підтвердження зазначених обставин, які
викладені позивачем в позовній заяві
та в ході розгляду справи не
підтверджені належними доказами, про
те, що відповідачка саме своїми діями
перешкоджає позивачу користуватися
його часткою у квартирі.

Суд звертає увагу на те, що визначений
раніше в судовому порядку порядок
користування квартирою не пов'язаний
із позбавленням ОСОБА_1 права володіння
його частиною майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2-5 ст.13 ЦК України,
при здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. При здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
суспільства. Не допускаються
використання цивільних прав з метою
неправомірного обмеження конкуренції,
зловживання монопольним становищем на
ринку, а також недобросовісна
конкуренція.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-61, 212- 215 ЦПК України,
ст.ст. 13, 15, 16, 319, 321, 358, 364 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м.Києва про
визначення порядку користування
квартирою, що є спільною частковою
власністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.