Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/792/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Боєвої
В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 22 листопада 2013 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ПАТ «Дельта
Банк» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 16.08.2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 497-04/К-07, відповідно
до умов якого, він одержав кредит в сумі
48000 доларів США, з розрахунку 14,60% річних
за весь час фактичного користування
кредитом на строк по 15.08.2015 року на
споживчі цілі.

Того ж дня між ТОВ «Укрпромбанк» та
відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якості
забезпечення повернення кредиту були
укладені договори поруки, згідно умов
яких вони повинні нести солідарну
відповідальність з позичальником по
поверненню кредиту.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ
«Дельта Банк» та Національним Банком
України був укладений Договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта Банк», в тому числі -
зобов'язань за кредитним договором №
497-04/К-07 від 16.08.2007 року.

У порушення норм закону та умов
кредитного договору, відповідач ОСОБА_2
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував, внаслідок
чого станом на 24.07.2012 року виникла
заборгованість в загальному розмірі
266323 грн. 08 коп., яка складається з
заборгованості за тілом кредиту - 225672
грн. 76 коп., заборгованості за
відсотками - 40650 грн. 32 коп.

Посилаючись на ці обставини, позивач -
ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з
відповідачів солідарно заборгованість
за кредитним договором в загальній
сумі 266323 грн. 08 коп. та судові витрати в
сумі 2663 грн. 23 коп.

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19.10.2012 року позовні вимоги
ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 25.10.2013 року заочне рішення
скасовано.

Останнім рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 22 листопада 2013 року ПАТ
«Дельта Банк» відмовлено у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«Дельта Банк» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, або
змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано доказів, які підтверджують
факт передачі 30.06.2010 року за Договором
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта Банк» саме
зобов'язань за кредитним договором №
497-04/К-07 від 16.08.2007 року.

Основними доводами апеляційної скарги
ПАТ «Дельта банк» є посилання на
порушення судом першої інстанції вимог
процесуального права щодо невиконання
судом обов'язку витребувати необхідні
докази, що призвело до неповного
з'ясування обставин справи. Також
апелянт зазначає, що при потворному
розгляді позивач не надавав інших
доказів, оскільки при заочному
розгляді справи (яке мало місце раніше)
суд ухвалив рішення про задоволення
позовних вимог, а тому представник
банку вважав, що доказів, наявних в
матеріалах справи достатньо.

Такі доводи знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді.

З матеріалів справи видно, що суд
дійшов висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта
Банк» передчасно, не встановивши
взагалі наявність чи відсутність
обставин на які вказував позивач. З
матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції не дотримався норм
процесуального права, а саме, допустив
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, що призвело до
невідповідності висновків суду
обставинам справи - безпідставної
відмови у задоволенні вимог банку.

Так, статтями 10, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, при цьому докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Згідно з ст. 64 ЦПК України письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Однак у матеріалах справи відсутні
відповідні клопотання відповідачів та
вимога суду про надання позивачем
оригіналів письмових доказів щодо
переходу права вимоги до позивача як
нового кредитора. Відсутні також
докази, які спростовують або ставлять
під сумнів право звернення позивача з
таким позовом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

При вирішенні даного спору судом
першої інстанції порушено приписи
статті 212 ЦПК України згідно якої суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом не дотримано вимог статті 137
ЦПК України - щодо обов'язку суду
витребувати докази, необхідні для
повного і всебічного розгляду справи
та не витребувано докази щодо
підтвердження факту передачі 30.06.2010
року за Договором про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта
Банк» саме зобов'язань за кредитним
договором № 497-04/К-07 та договорами
поруки № 497-04/П-07-01, № 497-04/П-07-2,
укладеними між ТОВ «Укрпромбанк» та
відповідачами 16.08.2007 року.

Судом встановлено, що 16.08.2007 року між
ТОВ «Український промисловий банк» та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 497-04/К-07, відповідно
до умов якого він одержав кредит в сумі
48000 доларів США, з процентною ставкою
за користування кредитом 14,6 % річних за
весь час фактичного користування
кредитом на строк по 15.08.2015 року на
споживчі цілі (а. с. 7-13).

Згідно до п. 2.4. Кредитного договору
повернення кредиту здійснюється
щомісячно частинами в розмірі не менш
як 500,00 доларів США по 10 число включно
кожного місяця, починаючи з місяця,
наступного за місяцем отримання
кредиту (а. с. 7).

Відповідно до п. 2.6. вищевказаного
Кредитного договору проценти за
користування кредитом нараховуються у
валюті кредиту за період з дня його
надання до дня його повернення.
Проценти нараховуються щомісячно на
фактичну заборгованість по кредиту за
період з першого по останній день
кожного календарного місяця. При
розрахунку процентів за користування
кредитом використовується метод
факт/факт, виходячи з фактичної
кількості днів у місяці та році (а. с. 8).

Для забезпечення виконання
зобов'язання по поверненню
відповідачем ОСОБА_2 кредиту того ж дня
- 16.08.2007 року - між ТОВ «Укрпромбанк» та
з кожним з відповідачів - ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 було укладено два окремих
Договори поруки. У кожному Договорі
була визначена солідарна
відповідальність із позичальником і
вказаний об'єм прав, які переходять до
поручителя внаслідок виконання ним
зобов'язань щодо повернення кредиту. (а.
с. 14, 15).

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ
«Дельта Банк» та Національним Банком
України був укладений Договір (надалі
Договір) про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» (надалі Укрпромбанк) на
користь ПАТ «Дельта Банк» (надалі
Дельта Банк) (а. с. 29-30).

Відповідно до п. 4.1 Договору в порядку,
обсязі та на умовах, визначених
договором, Укрпромбанк передає
(відступає) Дельта Банку права вимоги
за кредитними договорами та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним
банком, внаслідок чого Дельта Банк
замінює Укрпромбанк як кредитора (стає
новим кредитором) у зазначених
зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок
передачі Укрпромбанком Дельта Банку
прав вимоги до боржників, Дельта Банку
переходить (відступається) право
вимагати (замість Укрпромбанку) від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами (а. с. 29 - на звороті).

Як зазначав позивач, відповідно до
вказаного Договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ПАТ
«Дельта Банк» набув права вимоги по
Кредитному договору № 497-04/К-07 від 16.08.2007
року та Договорами поруки № Д97-04/П-07-1 та
№ 497-04/П-07-1 від 16.08.2007 року.

Оскільки боржник ОСОБА_2 свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував, станом на
24.07.2012 року виникла заборгованість в
загальному розмірі 266323 грн. 08 коп., яка
складається з заборгованості за тілом
кредиту - 225672 грн. 76 коп., заборгованості
за відсотками - 40650 грн. 32 коп.

В засіданні суду апеляційної
інстанції, яке відбулося 12.02.2014 року
відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що
існують боргові зобов'язання між ним та
ТОВ «Укрпромбанк», проте він не знав
про передачу кредитних зобов'язань
іншому банку, а саме, на користь ПАТ
«Дельта Банк». Про заміну кредитора він
узнав після ухвалення заочного
рішення, яке скасоване за його заявою.
Після цього він мав бажання погашати
заборгованість, неодноразово
намагався з'ясувати на який рахунок
слід перераховувати платежі, проте, не
зміг отримати будь-яку інформацію.

12.02.2014 року з урахуванням
вищевикладеного колегією суддів
апеляційного суду постановлено ухвалу
про витребування доказів. Зобов'язано
позивача надати суду належним чином
завірені копії наступних документів:

- стосовно передачі кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта Банк» за кредитним
договором № 497-04/К-07, який був укладений
16.08.2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та відповідачем
ОСОБА_2;

- стосовно передачі кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта Банк» за договором
поруки № 497-04/П-07-01, який був
укладений16.08.2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
відповідачем ОСОБА_3;

- передачі кредитних зобов'язань
ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ
«Дельта Банк» за договором поруки №
497-04/П-07-2, який був укладений 16.08.2007 року
між ТОВ «Український промисловий банк»
та відповідачем ОСОБА_4.

(а. с. 157-158).

В засідання апеляційного суду, яке
призначено на 19.03.2014 року, представник
апелянта надав суду належним чином
завірену копію «Акту
приймання-передачі кредитних
договорів, договорів застави (іпотеки),
поруки, кредитних справ», складеного в
м. Києві 06.08.2010 року, з якого видно, що на
виконання Договору про передачу
активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок
погашення заборгованості від 02 липня
2010 року складено цей акт про наступне:
ТОВ «Укрпромбанк» передає, а ПАТ
«Дельта Банк» приймає кредитні
договори, договори поруки, договори
застави, кредитні справи тощо згідно
реєстру:

ОСОБА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, 16.08.2007,
Кредитний договір № 497-04/К-07, 5 аркушів,
філія Запорізька; 16.08.2007, Іпотечний
договір № 497-04/Z-07, 2 аркуша, філія
Запорізька; 16.08.2007, Договір поруки №
497-04/П-07-1, 1 аркуш, філія Запорізька;
Договір поруки № 497-04/П-07-2, 1 аркуш,
філія Запорізька; Кредитна справа 164
аркуші, філія Запорізька (а. с. 168).

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про недоведеність позовних
вимог ПАТ «Дельта Банк» в зв'язку з
відсутністю документів, які свідчать
про передачу кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта
Банк» за кредитним договором №
497-04/К-07, який був укладений 16.08.2007 року
між ТОВ «Український промисловий банк»
та відповідачем ОСОБА_2, за договором
поруки № 497-04/П-07-01, який був укладений
16.08.2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та відповідачем
ОСОБА_3, за договором поруки № 497-04/П-07-2,
який був укладений 16.08.2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
відповідачем ОСОБА_4 є хибним.

З огляду на обставини справи судова
колегія зазначає наступне. Відповідно
до статті 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Відповідно до положень статей 1049, 1050,
1054 ЦК України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до положень п. п. 1, 2 ч. 1
статті 512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок: передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) або
правонаступництва.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Однак закон не пов'язує це право з
невиконанням боргових зобов'язань
взагалі, в тому числі, і попередньому
кредиторові.

Відповідно до ч.1 статті 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

В матеріалах справи є копії досудових
вимог, направлених 25.07.2012 року ПАТ
«Дельта Банк» на адресу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 з відповідними доказами
направлення цих вимог рекомендованим
поштовим відправленням за реєстром (а.
с. 23-28).

Однак, навіть у разі неповідомлення
боржника про заміну кредитора в
зобов'язанні не звільняє його від
обов'язку виконати взяте зобов'язання,
а лише може бути підставою для
застосування ч. 2 статті 516 ЦК України
щодо виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові як
належного виконання, та ч. 4 статті 612
ЦК України відповідно до якої
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

За змістом статті 518 ЦК України боржник
має право висувати вимоги проти нового
кредитора у зобов'язанні заперечення,
які він мав проти первісного кредитора
на момент одержання письмового
повідомлення про заміну кредитора.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, він має право висунути
проти вимоги нового кредитора
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
пред'явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов'язок до пред'явлення йому
вимоги новим кредитором, - на момент
його виконання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, всі дійсні
обставини справи не встановив, не
з'ясував, , чи виконані відповідачами
боргові зобов'язання перед попереднім
кредитором, та чи пов'язані заперечення
проти нового кредитора із
запереченнями, які наявні у
відповідачів до первісного кредитора.
Також суд не взяв до уваги, чи вчиняв
боржник будь-які дії щодо виконання
своїх обов'язків за кредитним
договором первісному кредиторові, які
дії ним були вчинені після того, як
стало відомо про заміну кредитора.

Натомість, як при розгляді справи в
суді першої інстанції, так і при
апеляційному розгляді справи,
відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що
існують боргові зобов'язання між ним та
ТОВ «Укрпромбанк». Вказував, що він не
знав про передачу кредитних
зобов'язань іншому банку. Про заміну
кредитора він узнав після ухвалення
заочного рішення, яке скасоване за його
заявою. Після цього він мав бажання
погашати заборгованість, неодноразово
намагався з'ясувати на який рахунок
слід перераховувати платежі, проте, не
зміг отримати будь-яку інформацію, а
тому він дотепер не вчиняв будь-яких
дій щодо виконання своїх обов'язків за
кредитним договором.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 вважає, що
за вказаних обставин має місце
прострочення кредитора, а тому він, як
боржник, звільняється від виконання
зобов'язання за кредитним договором і
не повинен сплачувати проценти за час
прострочення кредитора.

Такі доводи відповідача є
неприйнятними виходячи з наступного.

Згідно статті 613 ЦК України кредитор
вважається таким, що прострочив, якщо
він відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником,
або не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного
законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв ділового
обороту, до вчинення яких боржник не
міг виконати свого обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що
прострочив, у випадках, встановлених
частиною четвертою статті 545 цього
Кодексу, зокрема у разі відмови
кредитора повернути борговий документ
або видати розписку боржник має право
затримати виконання зобов'язання. У
цьому разі настає прострочення
кредитора.

Якщо кредитор не вчинив дії, до
вчинення яких боржник не міг виконати
свій обов'язок, виконання зобов'язання
може бути відстрочене на час
прострочення кредитора.

Боржник за грошовим зобов'язанням не
сплачує проценти за час прострочення
кредитора.

Таким чином, за змістом зазначених норм
права, відсутність відомостей про
нового кредитора надає боржнику право
виконати зобов'язання на адресу
первинного кредитора, а не позбавляє
його обов'язку виконати зобов'язання.

Крім того, прострочка кредитора
звільняє боржника від виконання
зобов'язання на час прострочки тільки у
тому випадку коли кредитор відмовився
від прийняття виконання зобов'язань
або коли відсутність відомостей про
нового кредитора позбавила боржника
можливості виконати зобов'язання також
на адресу первинного кредитора.

Отже, відсутність відомостей про
нового кредитора не позбавляла права
боржника виконати зобов'язання
первинному кредитору і тільки при його
відмові прийняти виконання
зобов'язання могла настати прострочка
кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що
обов'язок по сплаті кредиту відповідач
ОСОБА_2 належним чином не виконував, в
разі чого виникла заборгованість за
кредитом, яка згідно наданого
розрахунку, станом на 27.07.2012 року
становить 33 319,54 доларів США, що
еквівалентно 266 323 грн. 08 коп. (за курсом
НБУ 100 доларів США = 799 грн. 30 коп.), яка
складається з: заборгованості за тілом
кредиту - 28 233,80 доларів США, що
еквівалентно 225 672 грн. 76 коп.,
заборгованості за відсотками - 5 085, 74
доларів США, що еквівалентно 40 650 грн. 32
коп. (довідка банку на а. с. 22).

Відповідно до пункту 6.2 Кредитного
договору банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту,
сплати процентів, комісій, штрафних
санкцій, інших платежів, передбачених
цим договором, а також відшкодування
збитків, завданих банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
відповідачем та/або його поручителями
(заставодавцями, гарантами,
поручителями, майновими поручителями)
умов цього договору та або договорів,
укладених у забезпечення виконання
відповідачем зобов'язань за цим
договором, а позичальник зобов'язаний
протягом 30 календарних днів з дати
отримання відповідачем відповідної
вимоги від банку (а у випадку
передбаченому п. 4.2.5. не пізніше
наступного робочого дня) повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилась, сплатити проценти, комісії,
штрафні санкції, інші платежі за цим
договором, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у разі настання
будь-якої із наступних випадків, а саме:
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені цим
договором;.невиконання позичальником
передбаченим даним договором
зобов'язань по цільовому використанню
кредиту; якщо інформація та документи,
що підлягають поданню позичальником
банку у відповідності або в зв'язку з
даним договором, представлені
відповідачем несвоєчасно, в неповному
обсязі, або якщо така інформація та
документи або їх частина не відповідає
дійсності; при виникненні обставин, які
викликають загрозу своєчасному
виконанню позичальником зобов'язань за
договором (у тому числі погіршення
матеріального стану позичальника);
позичальником та/або іншими особами, що
є поручителями (іпотекодавцями,
гарантами, майновими поручителями та
ін.) позичальника не виконуються
обов'язки за укладеними договорами
забезпечення виконання відповідачем
за цим договором (договорами
страхування предмету (-ів) іпотеки за
цими договорами) у тому числі в разі
виникнення загрози втрати або
зменшення вартості будь-якого з
предметів іпотеки; порушення
позичальником інших умов даного
договору; обмеження з ініціативи
позичальника та/або інших осіб, в тому
числі тих, що є поручителями
(іпотекодавцями, гарантами, майновими
поручителями та ін.) позичальника, прав
Банку щодо повернення заборгованості
за договором (а. с. 12).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно вимог статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Зі змісту статті 554 ЦК України, яка
регулює правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою,
вбачається можливість встановлення
поруки щодо виконання одно й того
зобов'язання одночасно з боку
декількох осіб.

Поручителі ОСОБА_3, ОСОБА_4 також мають
зобов'язання і перед новим кредитором,
оскільки за системним аналізом статей
516, 553 ЦК України поручитель відповідає
за виконання зобов'язання конкретним
боржником перед будь яким кредитором,
оскільки заміна кредитора
здійснюється без згоди боржника.

За таких обставин позивач ПАТ «Дельта
Банк» має право вимагати на дострокове
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

З огляду на вищевикладене судова
колегія звертає увагу, на те, що на
відміну від інших банківських установ
позивач ПАТ «Дельта Банк» після
скасування заочного рішення не
збільшив позовні вимоги щодо розміру
відсотків за користування кредитом,
обмежився вимогами станом 24.07.2012 року, а
пеня взагалі не нараховувалася, тобто,
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в такому
обсязі відповідатиме як нормам
матеріального права, умовам
кредитного договору, так і вимогам
розумності і виваженості.

Також підлягають задоволенню позовні
вимоги ПАТ «Дельта Банк» щодо
стягнення з відповідачів судових
витрат - у вигляді судового збору.
Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Позивачем при подачі позову сплачений
судовий збір на суму 2 663 грн. 23 коп., тому
суд вважає за необхідне стягнути з
кожного з відповідачів на користь
позивача по 888 грн. 74 коп. з кожного.

Таким чином, довід апеляційної скарги
про порушення судом норм
процесуального права, про неповне
з'ясування судом обставин справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду. За таких обставин рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог ПАТ
«Дельта Банк».

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 22 листопада 2013 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного
змісту: Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного
Акціонерного Товариства «Дельта Банк»
суму заборгованості за кредитним
договором № 497-04/К-07 від 16.08.2007 року в
загальному розмірі 266323 грн. 08 коп., яка
складається з заборгованості за тілом
кредиту - 225672 грн. 76 коп. та
заборгованості за відсотками - 40650 грн.
32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного Акціонерного
Товариства «Дельта Банк» судовий збір
по 888 грн. 74 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: