Провадження № 2/127/2025/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

19.03.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Хмільник Вінницької
області, зареєстрованого по АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 181 600
(сто вісімдесят одна тисяча шістсот)
грн. 00 коп. в рахунок відшкодування
боргу за договором позики від 31.03.2012
року та 2 165 (дві тисячі сто шістдесят
п'ять) грн. 42 коп. в рахунок
відшкодування понесених та
документально підтверджених судових
витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

СУДДЯ

Повне рішення буде виготовлено
24.03.2014 р.

Справа № 127/14218/13-ц

Провадження № 2/127/2025/14

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики, мотивуючи позов тим, що 31.03.2012
року він позичив відповідачу гроші в
сумі 23 000 доларів США, що по курсу
Національного банку України 8 грн. за 1
долар США станом на 31.03.2012 року в
еквіваленті складає 184 000 грн., які
відповідач мав повернути рівними
частинами не менше, ніж по 2000 доларів
США щомісячно не пізніше 10 - го числа
кожного місяця до 01.04.2013 року. На
підтвердження отримання грошей
відповідач надав розписку від 31.03.2012
року. Відповідно до розписки
відповідач зобов'язався повертати борг
рівними частинами не менше ніж по 2 000
доларів США щомісячно не пізніше 10-го
числа кожного місяця. Свої зобов'язання
відповідач виконав частково, а саме,
31.03.2012 року повернув 300 доларів США, що в
еквіваленті складає 2 400 грн. Станом на
01.04.2013 року заборгованість відповідача
становить 22 700 доларів США, що в
еквіваленті складає 181 600 грн. Просить
стягнути з відповідача на його користь
181 600 грн. та стягнути понесені ним
судові витрати.

В судове засідання 19.03.2014 року позивач
ОСОБА_1 не з'явився, надавши до суду
заяву, в якій просив справу розглядати
у його відсутності. В попередніх
судових засіданнях позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав з наведених у
позові підстав та пояснив, що
відповідач 31.03.2012 року позичив в нього
кошти, про що надав розписку. 31.03.2012 року
відповідач повернув йому 300 доларів
США, що в еквіваленті складає 2 400 грн.,
про що написано в розписці. Крім того,
пояснив що 31.03.2012 року до нього в м. Київ
приїхало три особи, одним з яких був
відповідач, крім нього були ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, за деякий час до цього вони
домовилися про укладення договору
оренди транспортних засобів. Вранці
31.03.2012 року вони пішли до нотаріуса, щоб
оформити договори оренди, оскільки
потрібно було деякий час зачекати, поки
нотаріус підготує договори оренди,
вони разом з даними особами пішли в
офіс його дружини, де обговорювали
умови договорів. Там же він надав
відповідачу в позику кошти, про що
відповідач в присутності свідків
написав розписку, жодного насилля щодо
відповідача при цьому не було. Кошти
передавалися в офісі його дружини в
присутності всіх осіб. Він запитав
відповідача чи всі умови вони погодили
і той відповів, що погодили. Оскільки
дані особи розрахувалися з нотаріусом
за надані послуги, то він врахував дані
кошти в рахунок погашення позики, про
що написав на зворотній стороні
розписки. Після цього вони повернулися
до нотаріуса, де між ним та
відповідачем було укладено договори
найму (оренди) транспортних засобів.
Договір позики нотаріально не
посвідчували, оскільки в цьому не було
потреби. В той же день згідно акту
прийому - передачі він передав
автомобіль та причіп відповідачу.
Договори оренди не мають відношення до
укладеного договору позики, вони лише
укладалися в один день, сума, зазначена
в розписці, не відповідає вартості
транспортних засобів. У визначений в
розписці строк відповідач кошти не
повернув, він неодноразово звертався
до відповідача в усному порядку з
вимогами повернути борг, однак
відповідач спілкування уникав, на
телефонні дзвінки не відповідав, борг
повертати відповідач відмовляється.
Тому він змушений був розшукувати
відповідача та осіб, які з ним були при
укладенні договору. Він також
звертався до працівників міліції,
оскільки йому не було відомо де його
транспортні засоби, коштів за оренду
йому не сплачували. Працівниками
міліції був затриманий автомобіль,
автомобіль в поганому технічному
стані, він витратив на ремонт
автомобіля біля 55 000 грн. Вважає, що це
була група шахраїв. Станом на 01.04.2013
року заборгованість відповідача
становить 22 700 доларів США, що в
еквіваленті складає 181 600 грн. Просить
позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_5 позовні
вимоги не визнали та пояснили, що кошти
відповідач у позивача в борг не брав.
31.03.2012 року відповідач разом із своїми
знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приїхали до
позивача в м. Київ та вони пішли до
нотаріуса, щоб оформити договори
оренди транспортних засобів, після
чого пішли в офіс позивача, де
домовилися, що для страховки
відповідач напише розписку, що він взяв
кошти в борг. Вважають, що сума коштів в
розписці відповідає вартості
транспортних засобів. Однак, позивач
відповідачу в позику кошти не надавав,
за послуги нотаріуса відповідач не
сплачував, на зворотній стороні
розписки підпису відповідача немає.
Розписку відповідач писав особисто,
насилля до нього не застосовувалося.
Договори оренди підписував, однак
даними транспортними засобами мав
користуватися ОСОБА_4, де на даний час
перебуває ця особа йому невідомо. Між
ними була домовленість, що коли вони
повернуть автомобіль, позивач поверне
розписку. Автомобіль позивачу
повернуто без участі відповідача в
травні 2012 року, однак розписку позивач
йому не повернув. Вважають, що
позивачем не доведено факт передачі
грошей відповідачу. Зазначають, що
свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що передачі коштів не було. З
позовом про визнання договору позики
недійсним відповідач не звертався.
Просять в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що тривалий час знайомий з
відповідачем. 31.03.2012 року він разом з
ОСОБА_4 та відповідачем поїхали в м.
Київ до позивача. Поїхати в м. Київ його
попросив ОСОБА_4 щоб оглянути
автомобіль, який мали брати в оренду. В
м. Києві вони уклали договір оренди
транспортних засобів, всі папери
підписував відповідач. Після цього
позивач сказав, щоб написали розписку,
на той випадок, якщо з транспортними
засобами щось трапиться. Відповідач
написав розписку особисто, він
підписався в розписці як свідок. Грошей
в позику ніхто не отримував. На даному
автомобілі він їздив як експедитор,
однак, через деякий час ОСОБА_4 сказав,
що буде повертати автомобіль в м. Київ і
його послуги не потрібні.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши надані сторонами
докази у справі, суд приходить до
висновку, що позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
31.03.2012 року позивач позичив відповідачу
гроші в сумі 23 000 доларів США, що в
еквіваленті складає 184 000 грн., які
відповідач зобов'язався повернути
рівними частинами не менше, ніж по 2000
доларів США щомісячно не пізніше 10 - го
числа кожного місяця до 01.04.2013 року. На
підтвердження укладення договору
позики відповідач надав позивачу
розписку від 31.03.2012 року. Відповідно до
розписки відповідач зобов'язався
повертати позивачу борг рівними
частинами не менше ніж по 2 000 доларів
США щомісячно не пізніше 10-го числа
кожного місяця. Свої зобов'язання за
договором позики відповідач виконав
частково, а саме, 31.03.2012 року повернув
позивачу 300 доларів США, що в
еквіваленті складає 2 400 грн. Як
вбачається з розписки, на розписці
міститься підпис відповідача, розписка
складена в присутності свідків, які
своїм підписом повністю підтверджують
зміст розписки, а саме, ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що відповідно до договору
найму (оренди) транспортного засобу від
31.03.2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого у реєстрі за № 1125,
наймодавець ОСОБА_1 передав наймачу
ОСОБА_2 в найм (оренду) транспортний
засіб марки DAF модель XF 430, 2000 року
випуску, тип ТЗ - вантажний сідловий
тягач, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4,
колір жовтий, реєстраційний номер
НОМЕР_3, зареєстрований УДАІ ГУ МВС в м.
Києві 22.11.2006 року. Сторони оцінюють
вартість ТЗ, який передається за цим
правочином, у сумі 192 000 грн. 00 коп.
Договір укладається на один рік з дня
передачі ТЗ наймачу, тобто з 31.03.2012 року
по 31.03.2013 року. Плата за користування
наймачем предметом договору
встановлюється сторонами у розмірі 1 200
грн.00 коп., які наймач зобов'язується
виплачувати готівкою щомісяця рівними
частинами тобто по 100 грн. 00 коп.
щомісяця не пізніше 20-го числа кожного
наступного місяця.

Відповідно до договору найму (оренди)
транспортного засобу від 31.03.2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрованого у
реєстрі за № 1124, наймодавець ОСОБА_1
передав наймачу ОСОБА_2 в найм (оренду)
транспортний засіб марки FLIEGL, модель SDS
350, 1998 року випуску, тип ТЗ - напівпричіп
платформа, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_5, колір червоний, реєстраційний
номер НОМЕР_6, зареєстрований УДАІ ГУ
МВС в м. Києві 22.11.2006 року. Сторони
оцінюють вартість ТЗ , який передається
за цим правочином, у сумі 80 000 грн. 00 коп.
Договір укладається на один рік з дня
передачі ТЗ наймачу, тобто з 31.03.2012 року
по 31.03.2013 року. Плата за користування
наймачем предметом договору
встановлюється сторонами у розмірі 1 200
грн.00 коп., які наймач зобов'язується
виплачувати готівкою щомісяця рівними
частинами тобто по 100 грн. 00 ком
щомісяця не пізніше 20-го числа кожного
наступного місяця.

Як вбачається з акту прийому - передачі
предмета оренди (автомобіля) згідно з
договором №б/н від 31.03.2012 року
укладеного між ОСОБА_2 (орендар) та
ОСОБА_1 (орендодавець), вони склали цей
акт на підтвердження того, що
орендодавцем переданий, а орендарем
прийнятий автомобіль марки DAF модель XF
430, 2000 року випуску, тип ТЗ - вантажний
сідловий тягач, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_4, колір жовтий,
реєстраційний номер НОМЕР_3, свідоцтво
про реєстрацію НОМЕР_7 від 22.11.2006 року та
причіп марки FLIEGL, модель SDS 350, 1998 року
випуску, тип ТЗ - напівпричіп платформа,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, колір
червоний, реєстраційний номер НОМЕР_6,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 від
22.11.2006 року, який засвідчений
особистими підписами сторін.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

Згідно положень ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Твердження відповідача та його
представника про те, що позивачем не
доведено факт передачі грошей
відповідачу, а свідок в судовому
засіданні пояснив, що передачі коштів
не було, є безпідставними та не
заслуговують на увагу, так як договір
позики відповідачем не оспорювався, в
договорі визначені всі істотні умови
договору (предмет, сторони, ціна, строк
повернення), в судовому засіданні
відповідач не заперечує факт
підписання ним договору позики, а саме,
розписки від 31.03.2012 року.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до ст. 1051 ЦК України позичальник має
право оспорити договір позики на тій
підставі, що грошові кошти або речі
насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено
договором. Якщо договір позики має
бути укладений у письмовій формі,
рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено
договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

На підставі вищевикладених положень
законодавства, суд критично оцінює
показання свідка ОСОБА_3 щодо того що
гроші позичальнику не передавалися,
крім того, як вбачається із розписки
від 31.03.2012 року розписка складена в
присутності свідків, які своїм
підписом повністю підтверджують зміст
розписки, а саме, ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Під час судового розгляду справи
належних і допустимих доказів в
підтвердження того, що відповідач не
отримував коштів від позивача,
відповідач та його представник не
надали. Крім того, суд не приймає до
уваги доводи відповідача та його
представника про те, що 31.03.2012 року було
укладено лише договори найму (оренди)
транспортних засобів, оскільки та
обставина, що 31.03.2012 року було укладено
договори найму (оренди) транспортних
засобів не є доказом того, що договір
позики не був укладений та не виключає
укладення договору позики.

Крім того, договором встановлено строк
повернення позики до 01.04.2013 року,
оскільки станом на 01.04.2013 р. кошти не
повернуто, що не заперечується
відповідачем, позивач у встановлений
законом строк звернувся з позовом до
суду.

Згідно зі ст. ст. 526, 527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
зобов'язання підлягає виконанню у
встановлений ним строк.

Якщо боржник не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом, за правилами ч.1 ст. 612 ЦК
України він вважається таким, що
прострочив виконання взятого на себе
зобов'язання.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем доведено ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог, а тому позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позов задоволено, з
відповідача слід стягнути на користь
позивача понесені ним та документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Хмільник Вінницької
області, зареєстрованого по АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 181 600
(сто вісімдесят одна тисяча шістсот)
грн. 00 коп. в рахунок відшкодування
боргу за договором позики від 31.03.2012
року та 2 165 (дві тисячі сто шістдесят
п'ять) грн. 42 коп. в рахунок
відшкодування понесених та
документально підтверджених судових
витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

СУДДЯ