Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3653/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
Галасюк Руслан Анатолійович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Зарицької
Г.В., Якухно О.М.

при секретарі
Крижанівській М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів

за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 13.01.2014 року,-

встановила:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що на
підставі рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 08.06.2012
року ОСОБА_2 зобов'язаний виплачувати
аліменти на її користь на утримання
доньки в розмірі 1600 грн. щомісяця.
Внаслідок не виконання відповідачем
рішення суду утворилась
заборгованість по виплаті аліментів в
сумі 19888,76 грн. Враховуючи наведене,
просила стягнути з відповідача 78958,38
грн. неустойки за період з 24.01.2011 року по
06.02.2012 року, а також судові витрати.

Рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 13.01.2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню по
аліментам за період з 24.01.2011 року по
06.02.2012 року в сумі 78958,38 грн., а також
витрати по сплаті судового збору в сумі
214 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове - про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Вирішуючи спір, суд 1-ї інстанції
не врахував, що згідно з положеннями СК
України аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісячно,
тому за змістом ст.196 СК України пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно
до ст.61 Конституції України ніхто не
може бути притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, а за
положеннями ч.2 ст.550 ЦК України
відсотки на неустойку (як повторна
пеня) не нараховуються. У зв'язку з цим
сума заборгованості зі сплати
аліментів за попередні місяці не
додається за наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певну суму заборгованості. При
цьому пеня нараховується не з часу
фактичного ухилення від утримання і не
з часу подання позовної заяви про
стягнення аліментів чи з часу набрання
рішенням суду про стягнення аліментів
законної сили, а з часу невиконання
рішення суду.

Судом встановлено, що рішенням
Корольовського районного суду
м.Житомира від 08.06.2012 року з ОСОБА_2 на
користь позивачки стягнуто аліменти на
утримання доньки в розмірі 1600 грн.
щомісяця, починаючи з 24.01.2011 року і до
досягнення дитиною повноліття (а.с.68).

Заборгованість зі сплати
аліментів утворилась з 24.01.2011 року по
06.02.2012 року в сумі 19888,76 грн. (а.с.6).

Аналізуючи встановлені обставини
та зібрані у справі докази, колегія
суддів приходить до висновку, що з
відповідача підлягає стягненню
неустойка (пеня) за прострочення сплати
аліментів з часу невиконання рішення
суду, а саме з часу відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 08.06.2012
року про стягнення аліментів, тобто з
19.06.2011 року та до 06.02.2012 року, оскільки
даний кінцевий термін визначила сама
позивачка, а суд не може вийти за межі
заявлених вимог /ч.1 ст.11 ЦПК/.

Отже, неустойка (пеня)
обраховується за період з 19.06.2011 року
до 06.02.2012 року, що складає 232 дні., а саме:

за червень 2011 року - 1361,84 грн. /(586,67
грн.х1%) х 232 дні/

за липень 2011 року - 3536 грн. /(1600
грн.х1%) х 221 день/

за серпень 2011 року - 3040 грн. /(1600
грн.х1%) х190 днів/

за вересень 2011 року - 2544 грн. /(1600
грн.х1%) х159 днів/

за жовтень 2011 року - 2064 грн. /(1600
грн.х1%) х129 днів/

за листопад 2011 року - 1568 грн. /(1600
грн.х1%) х98 днів/

за грудень 2011 року - 1088 грн. /(1600
грн.х1%) х68 днів/

за січень 2012 року - 592 грн. /(1600
грн.х1%) х37 днів/

за лютий 2012 року - 16,56 грн. /(275,86
грн.х1%) х6 днів/,

а всього 15810 грн. 40 коп.

Враховуючи вищенаведене, рішення
суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового - про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду
м.Житомира від 13.01.2014 року в частині
визначення розміру неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
скасувати і ухвалити нове - про
часткове задоволення позову ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15810
грн. 40 коп. неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення в частині відшкодування
судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: