Справа № 565/1930/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області-

під головуванням судді
Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання
Гончар В.П.,

з участю:

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Кузнецовського міського суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу між собою та
визнання права спільної сумісної
власності і виділення в приватну
власність ? частини квартири,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю із ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу в
період з 14.02.2002р. по 08.03.2005р., визнання
права спільної сумісної власності
ОСОБА_1 і ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 та
виділення ОСОБА_1 в приватну власність ?
частини квартири АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовується тим, що із
08.03.2005р. позивач та ОСОБА_7 перебувають в
зареєстрованому шлюбі. Однак із 14.02.2002р.
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 почали проживати
однією сім'єю в належній позивачу
квартирі АДРЕСА_2, були пов'язані
спільним побутом, мали спільний
сімейний бюджет, набували у спільну
власність майно, разом виховували та
забезпечували дочку позивача. За їхнім
спільним рішенням сімейні стосунки та
спільне проживання не потребували
юридичної фіксації або оформлення
шляхом реєстрації шлюбу.

21.06.2002р. ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_7
придбали спірну квартиру АДРЕСА_1 за 35000
грн. За спільним позивача та ОСОБА_7
рішенням, останній здійснив оформлення
і підписав договір купівлі-продажу
квартири. На купівлю і облаштування
квартири позивачем та ОСОБА_7 витрачено
було зароблені спільно і взяті в позику
кошти в сумі 9200 доларів США, а також
інші спільні, зароблені та заощаджені
кошти. З яких: 2100 доларів США - власні
кошти позивача, виручені від продажу
гаража та отриманого в спадок будинку;
1900 доларів США - кошти ОСОБА_7, а 5000
доларів США вони взяли в позику у
ОСОБА_9, якому в жовтні 2007р. повернули
позичене. Облаштувавши квартиру, в
січні 2005р. вони в неї вселилися.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_7
помер та відкрилась спадщина на
належне йому майно. Враховуючи, що на
час придбання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1
та ОСОБА_7 не перебували в
зареєстрованому шлюбі, позивач, з метою
прийняття спадщини, зверталася до суду
із заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю із
спадкодавцем, однак заява була
залишена без розгляду, так як дочка
спадкодавця ОСОБА_4 заперечувала факт
спільного проживання однією сім'єю
позивача із спадкодавцем та факт
належності останньому спільно із
ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1.

Позивач приводить нормативне
обґрунтування своїх вимог. Виходить
ОСОБА_1 з того, що спірна квартира
АДРЕСА_1 придбана та облаштована для
спільного проживання із залученням як
її коштів так і коштів спадкодавця.
Позичені кошти разом із ОСОБА_7 вони
повернули, відкладаючи із заробітних
плат. Спільний бюджет не розділяли.
Тому вважає, що її та спадкодавця
частки у праві спільної власності на
квартиру АДРЕСА_1 є рівними.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 повністю підтримала позовні
вимоги. З її пояснень слідує, що після
розірвання шлюбу ОСОБА_7 із першою
дружиною - ОСОБА_10, починаючи із кінця
2001р. позивач із спадкодавцем стали
спільно проживати однією сім'єю у
квартирі, належній ОСОБА_1 Жили між
собою добре, все було спільне. ОСОБА_7
був головою сім'ї. Шлюбу не реєстрували,
оскільки позивачу це було не важливо, а
більшу вагу приділяли своїм
відносинам. Позивач із ОСОБА_7 знайшли
для купівля квартиру АДРЕСА_1, ціна якої
була 9200доларів США. ОСОБА_7 мав
заощадження 2100 доларів США, позивач
продала квартиру (частину будинку),
отриману в спадок від матері, та
власний гараж і зазначені кошти були
вкладені в придбання квартири. Крім
того, ОСОБА_7 для купівлі квартири ще
позичив 5000 доларів США, а для
повернення суми позики вони спільно
накопичували кошти з власних зарплат і
в 2007р. повернули борг одним платежем. За
спільні кошти проводився також ремонт
в квартирі АДРЕСА_1 і в 2005р. вони
вселилися до зазначеної квартири.
ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в
своїх поясненнях доводив про наявність
підстав для задоволення позову,
оскільки квартира АДРЕСА_1 придбана за
частину коштів ОСОБА_7, частину коштів
ОСОБА_1 та частину коштів позичених, а
позика повернута була із їхніх
спільних коштів.

Представник відповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 ОСОБА_3 позовних вимог не
визнав повністю. Дав суду пояснення, що
за змістом аналогічні письмовим
запереченням на позов. Заперечення
проти позову зводяться до того, що як
до розірвання шлюбу із першою дружиною,
так і деякий час після розірвання
шлюбу, приблизно до 2003р., ОСОБА_7
продовжував проживати у власній
квартирі АДРЕСА_3. 21.06.2002р. ОСОБА_7 за
власні заощадження, маючи додатково
кошти від продажу земельної ділянки,
придбав собі квартиру АДРЕСА_1, зробив у
ній ремонт та вселився туди один.
Заперечує представник, що було спільне
рішення позивача і ОСОБА_7 про
придбання квартири та оформлення
договору купівлі-продажу тільки на
останнього, оскільки спадкодавець
купив квартиру АДРЕСА_1 за власні кошти.
Вважає, що відносини ОСОБА_1 і ОСОБА_7 не
можна визнати як сімейні в період з
листопада 2001р. по 08 березня 2005р., а
також немає підстав для визнання
спільною сумісною власністю квартири
АДРЕСА_1.

Відповідачі в судове засідання
для розгляду справи не з'явилися,
подали заяви про розгляд справи у їхню
відсутність.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, представників сторін,
дослідивши показання свідків та інші
докази у справі приходить до висновку
про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що шлюб ОСОБА_7
та ОСОБА_10 розірвано згідно рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 19.11.2001р. та
14.02.2002р. зареєстровано розірвання шлюбу
в органах РАЦСу. Це сторонами не
оспорюється.

Згідно із договором
купівлі-продажу від 21.06.2002р. ОСОБА_7
придбав у власність квартиру АДРЕСА_1
за 35000 грн.

08.03.2005р. зареєстровано шлюб між
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що підтверджено
копією свідоцтва про одруження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 заявили нотаріусу про відмову
від прийняття ними належної частки
спадщини на користь дочки спадкодавця -
ОСОБА_4

Із показань свідка ОСОБА_11 слідує,
що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 стали спільно
проживати після 2000р. в квартирі
позивача в м-ні Будівельників у
м.Кузнецовську. В 2001-2002р.р. свідок зо три
рази возив їх до квартири АДРЕСА_1,
підвозив також матеріали. За чиї кошти
була придбана квартира АДРЕСА_1 свідок
не цікавився. ОСОБА_7 говорив, що
позичив гроші на купівлю і ремонт
квартири. За декілька місяців перед
купівлею квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_11
купив у ОСОБА_1 ? частину будинку за 1500
доларів США та в 2001р. нею був проданий
гараж. Свідку не відомо за яку ціну була
придбана квартира АДРЕСА_1 та скільки
коштів було вкладено ОСОБА_1 в
придбання зазначеної квартири.

Свідок ОСОБА_12 показував, що
приблизно у 2001-2002р.р. ОСОБА_7 почав
проживати із ОСОБА_1 ОСОБА_7 говорив, що
відчуває себе приймаком і розповів, що
купив квартиру. Про обставини купівлі
квартири свідку нічого не відомо.

В своїх показаннях свідки ОСОБА_13,
ОСОБА_14 підтверджували спільне
проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_1 з 2001р. Щодо
обставин спільності їх бюджету свідкам
не відомо. Свідок ОСОБА_13 також
зазначала, що квартира АДРЕСА_1 була
придбана за 5-6 тисяч доларів. Чи
надавала ОСОБА_1 кошти на купівлю
квартири свідок не знає, але
підтверджує, що разом погашали взяту
позику на купівлю квартири. Скільки
грошей позивача витрачено на погашення
позики, свідку не відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_15
підтверджено, що він був декілька разів
у гостях в ОСОБА_7, коли той проживав із
позивачем, як сім'я, у м-ні
Будівельників у м.Кузнецовську. ОСОБА_7
купив квартиру в м-ні Вараш і робив там
ремонт. Свідок не зміг визначитися коли
ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1, а
також йому не відомо щодо вкладання
коштів ОСОБА_1 при купівлі квартири
АДРЕСА_1. Свідок зазначає, що квартира
АДРЕСА_1 була придбана після того, він
перебував у гостях в ОСОБА_7 та
позивача. Були чутки, що ніби то ОСОБА_7
позичав гроші на купівлю квартири і
останній про це говорив при розмові.

Із показань свідка ОСОБА_16
слідує, що з кінця 2001р. позивач та
ОСОБА_7 стали проживати як чоловік та
жінка, у них був спільний побут. На
рахунок спільності бюджету свідку не
відомо. Вони сумісно збирали кошти на
квартиру. Придбали квартиру АДРЕСА_1 в
2004-2005р.р. ОСОБА_7 позичав кошти на всю
вартість купівлі квартири і позику
повертали разом з позивачем. Свідку не
відомо чи вкладала ОСОБА_1 особисті
кошти у придбання спірної квартири.
Свідок вважає, що у позивача в той час
не було більш-менш значної суми для
купівлі квартири. Виручені кошти від
продажу успадкованої частини будинку
вони з позивачем розділили порівну,
суми свідок не пам'ятає.

ОСОБА_17 в своїх показаннях
зазначала, що в 2001р. ОСОБА_7 переселився
до позивача і проживали спільно однією
сім'єю, вели спільне господраство.
Свідок не була обізнаною щодо
спільності бюджету, а зі слів матері
ОСОБА_1 відомо, що розпоряджалися
коштами спільно. При купівлі квартири
АДРЕСА_1 частину грошей було вкладено
позивачем, але суми свідок не знає.
Квартира АДРЕСА_1 придбана за 10000
доларів, з них було позичено 5000 доларів.
Позику спадкодавець та позивач
повертали спільно.

В суді показаннями свідка ОСОБА_18
підтверджувалося, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1
ще до придбання квартири АДРЕСА_1
проживали разом, потім років 2-3 робили
там ремонт. За чиї гроші була придбана
квартира свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_10 давала суду
показання про те, що ОСОБА_7 після
розірвання шлюбу продовжував протягом
2002-2003р.р. проживати у їхній квартирі в
м-ні Перемоги, тримав там свої речі,
прав одяг. Бувало, що на деякий час він
уходив, але приходив знову до квартири,
свої речі звідти не забирав. Від
зазначеної квартири він мав ключі й до
останнього часу. Періоду, з якого почав
ОСОБА_7 проживати із ОСОБА_1, свідок
назвати не може. Про їх відносини
свідок дізналася приблизно в 2004р.

Показаннями свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22 стверджується, що на
час купівлі квартири №47 спадкодавець
проживав ще у квартирі в м-ні Перемоги у
м.Кузнецовську, де й до розірвання
шлюбу мешкав із першою дружиною. В
грудні 2003р. свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20 були
на святкуванні Дня народження у
квартирі позивача. Була мова про те, що
ОСОБА_7 зустрічається із ОСОБА_1 Крім
того, свідок ОСОБА_19 підтверджував, що
йому не відомо чи позивач допомагала
спадкодавцю в купівлі квартири. Зі слів
останнього, він грошей у неї не брав.
При купівлі квартири позичав гроші, але
коли повертав і яка сума позики, йому не
відомо. Цей же свідок зазначав, що
спільного бюджету в той час у ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 не було. ОСОБА_21, ОСОБА_22
підтверджували, що у 2003р. спадкодавець
ще проживав у квартирі в м-ні Перемоги
м.Кузнецовськ. Із показань свідка
ОСОБА_23 видно, що до літа 2002р. ОСОБА_7
проживав у зазначеній квартирі. ОСОБА_24
засвідчила, що в листопаді 2002р. від
ОСОБА_10 для неї стало відомо, що ОСОБА_7
в квартирі з колишньою дружиною не
проживає.

Свідок ОСОБА_25 засвідчувала, що на
запрошення спадкодавця вона із
січня-лютого 2003р. до червня-липня 2003р.
робила ремонт у квартирі АДРЕСА_1 і він
же розраховувався з нею за роботу,
говорив, що за свої кошти купив собі
квартиру. Під час здійснення ремонту
ОСОБА_1 туди не приходила, а коли ОСОБА_7
проводив розрахунок, то позивач була
теж.

Свідок ОСОБА_26 показував про те,
що сімейні відносини у ОСОБА_7 та ОСОБА_1
почалися приблизно у 2003 році.
Спадкодавець говорив, що купив
квартиру для себе, в розмовах не йшлося,
що ОСОБА_1 вкладала кошти в придбання
квартири АДРЕСА_1.

Отже, із обставин справи
вбачається, що спірні правовідносини
між позивачем та спадкодавцем виникли
до набрання чинності СК України - до 1
січня 2004 року. Однак, оскільки між
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на час придбання
квартири АДРЕСА_1 шлюб зареєстрований
не був, то нема підстав для
застосування положень ст.22 КпШС щодо
набуття у спільну сумісну власність
майна як подружжям.

Згідно із ст.17 ч.1 Закону України "Про
власність", який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин,
майно, придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною 2 ст.112 ЦК Української РСР 1963
року визначено, що сумісною власністю
є спільна власність без визначення
часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" (у редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин), розглядаючи позови,
пов'язані з спільною власністю
громадян, суди повинні виходити з того,
що відповідно до чинного законодавства
спільною сумісною власністю є не лише
майно, нажите подружжям за час шлюбу
(статті 16 Закону "Про власність", статті
22 КпШС України), а й майно, придбане
внаслідок спільної праці членів сім'ї,
або майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладеною
між ними письмовою угодою визначено, що
воно є спільною сумісною власністю
(пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2
статті 17 Закону України "Про
власність").

Отже, майно, набуте під час спільного
проживання особами, які не перебувають
у зареєстрованому шлюбі між собою, є
об'єктом їхньої спільної сумісної
власності, якщо: 1) майно придбане
внаслідок спільної праці таких осіб, як
сім'ї (при цьому спільною працею осіб
слід вважати їхні спільні або
індивідуальні трудові зусилля,
унаслідок яких вони одержали спільні
або особисті доходи, об'єднані в
майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету); 2) інше
не встановлено письмовою угодою між
ними.

У зв'язку із цим суду під час вирішення
спору щодо поділу майна, набутого
сім'єю, слід установити не лише
обставини щодо факту спільного
проживання сторін у справі, а й ті
обставини, що спірне майно було
придбане сторонами внаслідок спільної
праці. (Правова позиція Верховного Суду
України, висловлена у Постанові від
25.12.2013р. №6-135цс13).

Аналізуючи наведені вище показання
свідків, суд відмічає, що свідки, в
залежності від того, якою стороною вони
були запропоновані для допиту в суді
дають відповідно тенденційні
показання щодо часу виникнення
сімейних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_1
Частина свідків зазначає, що це мало
місце до купівлі спірної квартири, а
деяка частина свідків показують про те,
що на час купівлі квартири в зазначених
осіб ще не було утворено сім'ї, не
виключаючи можливості існування
близьких відносин. Але свідки дають не
конкретні, а лише узагальнені
показання, без конкретних значимих для
справи фактів. В цій ситуації суд
враховує, що минув значний проміжок
часу від розглядуваних подій і свідки
не достатньо точно в показаннях можуть
свідчити про момент виникнення
сімейних відносин у ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Стороною позивача не подано до
суду достовірних та безсумнівних
доказів щодо наявності у ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 обставин ведення спільного
бюджету на час купівлі спірної
квартири. Не доведено також доказами
обставин здійснення позики на
придбання квартири та її спільного
повернення із спільних коштів ОСОБА_7 і
ОСОБА_1 В цій частині показання свідків
ґрунтуються на рівні чутки, а не
конкретних фактів, сума позики
називається різна. Такі показання є
сумнівними і не можуть покладатися в
основу судового рішення. Не доведено в
суді доказами і того, що позивач
вкладала особисті кошти при купівлі
ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1.

Тому, вимоги позивача є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про: встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу між собою; визнання
права спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 та виділення ОСОБА_1 в
приватну власність ? частини квартири
АДРЕСА_1, через відсутність підстав.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Кузнецовський
міський суд Рівненської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я :