Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4175/14р.
Головуючий у 1-й інстанції Перекупка
Суддя-доповідач Спас О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_4

на рішення Димитровського міського
суду Донецької області від 22 липня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
завдатку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором завдатку.

В позові зазначала, що 28.02.2014 р. між нею
та ОСОБА_3 був укладений договір про
внесення завдатку. Згідно з умовами
цього договору, ОСОБА_3, який виступав
продавцем та ОСОБА_5, як покупець,
приймали на себе ряд зобов'язань,
основними є з боку продавця - продати, з
боку покупця - придбати об'єкт
нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, за
встановленою ціною 140 000 грн., до
встановленого сторонами часу 01.04.2014
року. Для підтвердження своїх
зобов'язань і забезпечення їх
виконання ОСОБА_3 отримав, а вона
передала суму завдатку у розмірі 40 000
грн., в підтвердження цього було
складено доповнення №1 до договору від
28.02.2014 р. Обов'язки з боку ОСОБА_3 згідно
вказаного договору до вказаної дати не
були виконані, чим порушені
переддоговірні обов'язки, які були
прийняті продавцем по договору
завдатку від 28.02.2014 року. 09.04.2014 р. ОСОБА_3
повернув їй суму завдатку в розмірі 40 000
грн., відмовившись від виконання
взятих на себе зобов'язань, але
додаткову суму у розмірі завдатку на її
користь не сплатив. З урахуванням
викладеного просила суд стягнути з
ОСОБА_3 на її користь відповідно до
положень ст. 571 ЦК України суму
цивільно-правової відповідальності
відповідно до договору завдатку від
28.02.2014 року додаткову суму у розмір
завдатку 40 000 грн. та судові витрати на
загальну суму 2 345,00 грн.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 22 липня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 відповідно до положень
ст. 571 ЦК України суму цивільно-правової
відповідальності відповідно до
договору завдатку від 28.02.2014 року
додаткову суму у розмірі завдатку 40 000
грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 судові витрати на загальну суму
2 345,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3, ОСОБА_3 в особі представника
ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в
яких, посилаючись на незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ у відповідності до Закону
України «Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

У засідання апеляційного суду апелянт
ОСОБА_3, позивач ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_7 не з'явилися, кожен
з них подав заяву про розгляд справи за
його відсутності.

Судова колегія ухвалила на місці про
розгляд справи за відсутності вказаних
осіб.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_8,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення. Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини і відповідні
правовідносини.

28.02.2014 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали
договір внесення завдатку. За цим
договором сторони зобов'язалися
укласти у майбутньому договір купівлі
продажу належної продавцю ОСОБА_3
нерухомості квартири за адресою:
АДРЕСА_1, за 140 000 грн. до 01.04.2014 року.

28.02.2014р. згідно доповнення №1 до
договору завдатку ОСОБА_3 отримав від
ОСОБА_5 40000грн. завдатку.

09.04.2014р. ОСОБА_3 повернув ОСОБА_5 40000грн.,
відмовившись від своїх зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
розглядаючи справу, суд першої
інстанції не додержав вимог ст. 213 ЦПК
України щодо законності та
обґрунтованості рішення суду.
Процесуальний закон визнає, що рішення
є законним, якщо суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Не відповідає оскаржуване рішення і
вимогам ст. ст. 214, 215 ЦПК України,
оскільки в ньому не вирішене питання
щодо наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин і яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин, при
цьому в мотивувальній частині рішення
не відображено які докази беруться до
уваги, а які відхиляються та з яких
мотивів.

Колегія суддів вбачає, що судом
належним чином встановлені фактичні
обставини справи, проте рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що за
ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Суд вказав, що продавець ОСОБА_3 свої
обов'язки не виконав, чим порушив
договір завдатку від 28.02.2014р., що у силу
ст.ст. 570, 571 ЦК України тягне стягнення
на користь позивача подвійної суми
завдатку.

З такими висновками погодитися не
можна.

Частиною 1 ст. 570 ЦК України встановлено,
що завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Таким чином, внесення завдатку як
способу забезпечення виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку наявності зобов'язання, тобто
укладеного між сторонами договору,
яким визначено предмет та істотні
умови.

Однак, договір купівлі-продажу між
сторонами укладений не був в зв'язку з
чим відсутні підстави вважати передані
кошти завдатком.

Законодавець установив, що в такому
випадку ці кошти є авансом (ч. 2 ст. 570 ЦК
України).

Оскільки, виходячи із встановлених
обставин, правова природа отриманих
відповідачем коштів визначена законом,
то те, що сторонами вони зазначені як
завдаток правового значення не має і не
може тягти за собою наслідків,
передбачених ст. 571 ЦК України.

З урахуванням тієї обставини, що
отримані 40000грн. ОСОБА_3 повернув
ОСОБА_5, немає підстав для стягнення
цієї суми з відповідача.

Доводи апеляційних скарг знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд вбачає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, не врахував, що обставини на
підтвердження позову позивачем
доведені не були, а заперечення
відповідача доведені належним чином.
Висновки суду не відповідають
обставинам справи та зроблені з
порушенням вищевказаних норм
процесуального і матеріального права,
а тому наявні підстави для
задоволення апеляційної скарги та
ухвалення нового рішення в справі про
відмову в задоволенні позову, у тому
числі у вимогах про стягнення судових
витрат, оскільки в силу ст. 88 ЦПК
України вони не можуть бути присуджені
стороні, не на користь якої ухвалене
рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 22 липня 2014 року у
цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором завдатку відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: