СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/1700 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Гладун Х.А.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
12.03.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Кабанченко О.А.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
на рішення Печерського районного
суду м.Києва від 21.11.2013 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Дельта Банк», 3- особа :ТОВ
«Екстрапласт Україна»
про визнання третейської угоди
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 21.11.2013 р. відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до до ПАТ
«Дельта Банк», 3- особа :ТОВ
«Екстрапласт Україна» про визнання
третейської угоди недійсною.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення позивач просить це рішення
скасувати та постановити нове, яким
позов задовольнити, посилаючись на
його незаконність, зокрема, на те, що
суд неповно з"ясував обставини справи,
не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив,
зокрема, з того, що правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав і
занаслідками, передбаченими законом,
що правових підстав для визнання
пункту 5.1 договору недійсним немає, що
правова позиція позивача не
ґрунтується на вимогах закону, а тому,
дійшов висновку про обгрунтованість
позову.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, підтверджуються
матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 30.10.2012 р. між
позивачем, ПАТ «Дельта Банк»,
ТОВ«Екстраплас Україна» було
укладено договір поруки № П-2011099.

Пункт п. 5.1. вказаного договору містить
третейське застереження, відповідно до
якого у разі неможливості вирішення
спірних питань шляхом переговорів, всі
спори, розбіжності та вимоги, які
виникають при виконані цього Договору
чи у зв'язку з ним або випливають нього
(включаючи, але не обмежуючись -
визнання цього Договору недійсним або
дійсним, укладеним або неукладеним)
вирішуються постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
визнання недійсності правочину
єнедодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені ч.1-3,5,6 ст 203 ЦК України.

Згідно з частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави, суспільства, і
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх
чі непрацездатних дітей.

Тобто, правочин може бути визнаний
недійсним лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про третейські суди»
юридичні та/або фізичні особи мають
право передати на розгляд третейського
суду будь-який спір, який виникає
зцивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про третейські суди»
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремо письмової угоди. Якщо сторони не
домовилися про інше,при передачі спору
до постійно діючого третейського суду,
а також, при вказівці у третейській
угоді на конкретний постійно діючий
третейський суд, регламент
третейського суду розглядається як
невід'ємна частина третейської угоди.

Згідно ч.1 ст. 8 ЗУ «Про третейські суди»
постійно діючі третейські суди можуть
утворюватися та діяти при
зареєстрованих згідно з чинним
законодавством всеукраїнських
громадських організаціях.

Згідно ч.1 ст. 14 даного закону сторони
мають право вільно призначати чи
обирати третейський суд та третейських
суддів. За домовленістю вони можуть
доручити третій особі (юридичній або
фізичній) призначення чи обрання
третейського суду чи суддів.

Так, обгрнутовуючи позов, позивач
зазначав, зокрема, що під час укладання
третейської угоди були порушені вимоги
ЗУ «Про третейські суди», що є
підставою для визнання правочину
недійсним.

Між тим, суд першої інстанції
відмовляючи в позові обгрунтовано
дійшов висновку про те, що доводи
позову не заслуговують на увагу з
огляду на наступне.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
сторони досягли згоди з усіх істотних
умов договору (підписання без
зауважень договору представником ПАТ
«Дельта Банк», ТОВ «Екстрапласт
Україна» та позивачем), а тому, суд
правильно вважав, що підстав для
визнання третейської угоди у вигляді
третейського застереження, недійсною,
не вбачається.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковимивідповідно до
актів цивільного законодавства

Так, укладаючи договір № П-2011099 від
30.10.2012 р., позивач ознайомився з його
змістом, а підписуючи його, набув
певний обсяг прав та обов'язків.

Тому, суд правильно дійшов висновку,
що наявність третейськогоїугоди,
укладеної у вигляді третейського
застереження в договорі позивачу була
відома, і він погодився з її змістом.
Тому, вимоги позивача про визнання
третейської угоди недійсноюв силу
невідповідності її ст. 12 ЗУ «Про
третейські суди» є необгрунтованими і
таими, що не підлягають задоволенню.

Суд обгрунтовано вважав, що доводи
позивача, що третейське застереження
обмежує його право на звернення
захистом своїх прав до судів загальної
юрисдикції є хибними, оскільки, договір
сторін про передачу спору на розгляд
третейського суду у випадках,
передбачених законом (ст. 17 ЦПК
України), не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом, а одним
зі способів реалізації права на захист
своїх прав та інтересів.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
правових підстав для визнання пункту 5.1
договору недійсним немає, що правова
позиція позивача не ґрунтується на
вимогах закону, а тому, позовні вимоги є
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити,
а рішення Печерського районного суду
м.Києва від 21.11.2013 р. - залишити без
змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :