Єдиний унікальний номер 257/8961/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2540/2014
Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач Хейло Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючої:
Прокопчук Л.М.

суддів: Хейло Я.В.,
Корчистої О.І.

при секретарі:
Попченко В.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «шахта ім. О.Ф.Засядька» на
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 27 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«шахта ім. О.Ф.Засядька» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок смерті працівника
від нещасного випадку на виробництві, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 27 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково:
стягнуто на користь позивача у рахунок
відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
та судові витрати.

Не погодившись з таким рішенням
відповідач приніс апеляційну скаргу в
який просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, оскільки вважає, що
відшкодування моральної шкоди
відсутні, так як відповідно до витягу
із протоколу ПАТ «Шахта ім. О.Ф.
Засядька» здійснила виплати дружині
загиблого: остаточний розрахунок з
заробітної плати в розмірі 1020,00
гривень; за рахунок коштів, виділених
відповідно до розпоряджень КМУ від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року № 998-р та від 19.11.2007
року № 999-р у розмірі 100 000 гривень;
надано ОСОБА_1 та її сину 2-х кімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також
перераховані в рахунок відшкодування
моральної шкоди кошти у розмірі 47450,00
гривень, крім того судом невірно
проведено розподіл судових витрат.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримала та просила її задовольнити.

Позивач та її представник проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували, просили її відхилити,
рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши позивача, суддю -
доповідача, сторони, дослідивши
матеріали цивільної справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи суд першої
інстанції встановив, що позивачка є
дружиною ОСОБА_2, який загинув
ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових
обов'язків.

ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах
з підприємством відповідача з 25.07.2001
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року працював
гірничим очисного забою 5 розряду.

Комісія за розглядом нещасних випадків
дійшла до висновку, що даний нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом, за
результатами чого, був складений акт
розслідування за формою Н-1 № 52 від
31.01.2008 року. Даний акт підтверджує, що
смерть ОСОБА_2 пов'язана з виконанням
трудових обов'язків (а.с. 12-17).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що розмір відшкодування, на якому
наполягала позивачка не відповідає
глибині тих моральних страждань, яких
вона зазнала і вважає за можливе вимоги
позивача про відшкодування їй
моральної шкоди задовольнити частково
та визначити розмір відшкодування в
сумі 50000 гривень.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Висновок суду про наявність у позивача
права на відшкодування моральної шкоди
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Розглядаючи справу, суд обґрунтовано
виходив з того, що правовідносини, які
виникли між сторонами в звязку з
відшкодуванням моральної шкоди,
регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України,
які передбачають відповідальність за
завдану моральну шкоду за умови
відсутності між сторонами договірних
зобовязань, тобто так звана деліктна
відповідальність.

Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини. Відповідно до частини 2 ст. 1168 ЦК
України моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Наявність вини підприємства в
нещасному випадку, що стався з
чоловіком позивачки підтверджується
актом спеціального розслідування
нещасного випадку, який стався
ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підприємстві
відповідача. Внаслідок незабезпечення
відповідачем безпечних і нешкідливих
умов праці, недодержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці, зазначених в
матеріалах спеціального
розслідування.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу
моральної шкоди, суд відповідно до
частини 3 ст. 23 ЦК України, всупереч
доводів апеляційної скарги, врахував
вимоги розумності і справедливості, а
також ті обставини що підприємство
забезпечило позивача житлом, приймало
участь у вирішення інших
соціально-побутових проблем позивача.

Висновки суду є правильними, оскільки
грунтуються на обставинах, які
встановлені в судовому засіданні,
наданих сторонами доказах, у
відповідності з нормами
матеріального і процесуального
законодавства.

Доводи апеляційної скарги в тієї
частині , що підприємство відшкодувало
моральну шкоду у розмірі 47450грн. за
рахунок коштів благодійних фондів
також не спростовують правових
висновків суду, оскільки обов'язок
відшкодувати моральну шкоду в даному
випадку за законом покладено на
роботодавця та добровільні внески
інших фізичних чи юридичних осіб не є
таким відшкодуванням у розумінні
діючого законодавства.

Порядок розподілу судових витрат по
справі відповідає вимогам ст.88 ЦПК
України та підстави для зміни рішення в
цієї частині відсутні.

Інші наведені в апеляційній скарзі
доводи є непереконливими, не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

На підставі вищевикладеного
апеляційний суд визнає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 308, 314,315 ЦПК
України, суд, -

У х в а л и в :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «шахта ім.
О.Ф.Засядька» відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Донецька від 27 січня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: