Справа № 212/8812/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі: головуючого - судді Борис О.Н.,
при секретарі Хазієвій Т.В., за участю
представників сторін: позивача ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4- ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Кривому Розі цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним, повернення сторін у
первинний стан , визнання права
власності, перереєстрації
транспортних засобів, третя особа
Центр з надання послуг, пов`язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Кривий Ріг
та Криворізького району,-

ВСТАНОВИВ:

До суду в жовтні 2013 року звернулася
ОСОБА_1 з позовною заявою, яку в
подальшому уточнила та просила визнати
недійсним правочин продажу
транспортного засобу DODGE NITRO, державний
номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, двигун
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 , VOLKSWAGEN Т4,
державний номер НОМЕР_4 2000 року випуску
,двигун НОМЕР_5, кузов НОМЕР_6 та причіп
KNAUS 530, державний номер НОМЕР_7, 1973 року
випуску , шасі -НОМЕР_8 недійсними,
повернути сторони у первісний стан та
перереєструвати транспортні засоби на
попереднього власника ОСОБА_3 ,
стягнути судові витрати .
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала,
що ОСОБА_3 без її згоди вчинив дії щодо
спільно нажитого вищезазначеного
майна подружжя, шляхом продажу
транспорту 10 серпня 2012 року своїй
матері ОСОБА_4, але при цьому
безперешкодно користувався зазначеним
транспортним засобом, і як видно з
оголошень в засобах масової інформації
займався продажем зазначеного майно,
розпоряджався майном на власний
розсуд, відповідно реєстрація прав
власності за своєю матір'ю ОСОБА_4
відбувалась без настання реальних
правових наслідків. Тобто, відповідач
фактично не відчужив майно, а воно
залишилося у його володінні та
користуванні, оскільки покупець ОСОБА_4
- його мати. Тому, є всі підстави щодо
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним, оскільки
відповідно до ст..234 ЦК України є
фіктивним, тобто таким, який вчинено
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлюються цим
правочином.

На момент вже фактично припинених
стосунків та ведення спільного
господарства між подружжям ОСОБА_3
продав майно, знаючи про те, що
автомобіль є спільним майном подружжя,
тим самим сприяв своїми діями
порушенню її прав, як співвласника,
вчинивши протиправний правочин. Такими
діями ОСОБА_3 порушив права ОСОБА_1, як
співвласника, позбавивши права на
можливість користування майном, яке
придбавалось у шлюбі, було спільною
сумісною власністю, на даний період
часу є предметом спору та поділу, та на
відчуження якого ОСОБА_1 не давала
згоди.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити, посилаючись на
ті самі підстави.

Представник відповідачів проти
позовних вимог заперечував, надав суду
усні та письмові пояснення, відповідно
до яких вказав, що позовні вимоги є
необґрунтованими, задоволенню не
підлягають, договорів купівлі- продажу
щодо спірного рухомого майна не було.

Представник третьої особи у
судовому засіданні не був присутній,
заперечень не направив.

Заслухавши представників сторін у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про шлюб від
24.07.1993 року (а.с. 16) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено шлюб, який у встановленому
законом порядку розірвано у квітні 2013
року , що сторони не заперечували.

Як видно з копії свідоцтва про
реєстрацію транспортних засобів,
ОСОБА_3 придбав автомобіль DODGE NITRO,
державний номер НОМЕР_1, 2007 року
випуску, двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3
07.10.2010 року, згідно довідки-рахунку від
14.04.2010 року та 10.08.2012 року, згідно
витягу ( а.с. 9) його знято з обліку в
комісійний магазин, за повідомлення
Центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Кривий Ріг
та Криворізького району ( а.с.41)
проданий на підставі довідки - рахунку
ДПІ 459621 від 10.08.2012 року, виданої ТОВ
«Д.І.О. -ТРЕЙДЕР ІНТЕРНАЦІОНАЛ» .

На підтвердження позовних вимог
позивачем надано витяг( а.с. 9) , з якого
вбачається, що стосовно спірного
рухомого майна були вчинені наступні
операції: DODGE NITRO, державний номер
НОМЕР_1, 2007 року випуску, двигун НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_3 - зняття з обліку у
комісійний магазин 10.08.2012 року, VOLKSWAGEN Т4,
державний номер НОМЕР_4 2000 року випуску
,двигун НОМЕР_5, кузов НОМЕР_6 - зняття з
обліку у комісійний магазин 18.09.2012 року,
причіп KNAUS 530, державний номер НОМЕР_7,
1973 року випуску , шасі -НОМЕР_8 - зняття з
обліку у комісійний магазин 24.10.2012 року.
Станом на 15.04.2013 року ( а.с.а.с. 52-54)
вказані транспортні засоби, згідно
інформації з Інтернет-ресурсів,
пропонуються для придбання.

Так, згідно ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Разом з тим, законодавством
передбачено спеціальний порядок
реєстрації транспортних засобів.

Так, відповідно до Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції
Згідно із п. 8 Порядку державна
реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів. Документами, що
підтверджують правомірність придбання
транспортних засобів, їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери, є засвідчені підписом
відповідної посадової особи, що
скріплений печаткою: довідка-рахунок
за формою згідно з додатком 1, видана
суб'єктом господарювання, діяльність
якого пов'язана з реалізацією
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договори та угоди, укладені на
товарних біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, інші засвідчені в
установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби та інше. Відчуження,
передача власником придбаних
транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не
проводиться.

Укладення договору купівлі-продажу
автомобіля не передбачає обов'язкового
його нотаріального посвідчення та не
передбачає надання письмової згоди
подружжя, її відсутність не є
перешкодою для реєстрації автомашини у
відповідності з вищевказаним Порядком.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого шасі
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року №1388, визначено, що
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, є документом, що підтверджує
правомірність придбання транспортних
засобів.

За таких обставин, суд дійшов висновку
що довідка-рахунок не є договором
купівлі-продажу, оскільки не містить
істотних умов договору, які є
необхідними для договорів даного виду,
яку просив визнати недійсною позивач
та по своїй суті не є правочином, а є
документом, що підтверджує
правомірність придбання транспортного
засобу.

В позовній заяві зазначено, що
оспорювані договори купівлі-продажу
видані на підставі довідок-рахунків, що
є незрозумілим, оскільки згідно
чинного законодавства України
довідка-рахунок видається на підставі
договору купівлі-продажу, а не навпаки.

Позивачем не доведено позовні вимоги,
оскільки доказів в підтвердження факту
укладення договору купівлі-продажу
автомобіля позивачем не надано.

Згідно ч.1 ст. 638 договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою договору
купівлі-продажу автомобіля є письмова,
що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК
України.

Оскільки інших доказів, передбачених
законом, переходу права власності на
автомобіль від відповідача ОСОБА_3 до
відповідача ОСОБА_4, позивачем у
відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
не надано, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається із досліджених
документів, долучених до матеріалів
справи, між відповідачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 правочину - договору
купівлі-продажу автомобілів, визнати
який недійсним просить позивач, не
існує, а отже, позов не може бути
задоволений.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
доводи позивача, надані в
обґрунтування фіктивності правочину, і
відповідно до вимог ст. 60 ЦП К України
не є належними доказами.

Так, у позовній заяві позивач просить
суд відновити становище, яке існувало
до порушення її права, просить
застосувати реституцію, як спосіб
захисту цивільного права, яка, згідно п.
10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009р.,
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним.

Розподіляючи судові витрати суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК України
і відносить їх на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 212,214-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. ст. 203, 208, 215, 655
Цивільного кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину недійсним, повернення сторін
у первинний стан, визнання права
власності, перереєстрації
транспортних засобів, третя особа
Центр з надання послуг, пов`язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Кривий Ріг
та Криворізького району відмовити у
повному обсязі.

Судові витрати віднести на
рахунок ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. Н. Борис