Провадження № 2/337/339/2014
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2014 року
Хортицький районний суд м.
Запоріжжя

у складі: головуючого судді - Громова
І.Б.

при секретарі - Голівщук
Т.М.

за участю представника позивача
Вашеняк В.О., представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши в залі суду м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Колекторське Агентство Фактор» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд, -

В С Т А Н О В И В :

25.12.2008 року між ТОВ «Колекторське
Агентство Фактор» та ПАТ «Банк Фінанси
та Кредит», який є правонаступником ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», було
укладено Договір про відступлення прав
вимог №1 на підставі якого ТОВ
«Колекторське Агентство Фактор»
набуло право вимоги за кредитним
договором № 1-4295-087ФД та договором
поруки № 1-4295-087ФД від 28.08.2007 року, тобто
позивач набув право вимоги грошових
коштів від ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Так на підставі кредитного договору
1-4295-087ФД від 28.08.2007 року укладеного між
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 на умовах
забезпеченості, поворотності,
строковості, платності, останній були
надані кредитні кошти в сумі 8300,00 грн.
зі сплатою відсотків в розмірі 0,0001 % та
комісійної винагороди в розмірі 145,25
грн. щомісячно протягом дії кредитного
договору до повного його виконання,
строком до 27.08.2010 року. Крім того, з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
28.08.2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та відповідачем ОСОБА_4 було
укладено договір поруки №1-4295-087ФД,
згідно з яким поручитель поручається
перед Кредитором за виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором. Уклавши з Банком кредитний
договір та отримавши грошові кошти на
умовах повернення, строковості та
платності відповідачі систематично
порушували свої договірні
зобов'язання, що призвело до виникнення
заборгованості. Станом на 06.08.2013 року за
відповідачами рахується
заборгованість на загальну суму 21593,06
грн. із яких 8069,25 грн. - тіло кредиту, 3295,52
грн. - відсотки та комісійні доходи,
10228,29 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту та відсотків яку
позивач просить стягнути солідарно з
відповідачів. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідачів судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі - 229,41 грн., понесені ним при
зверненні до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнила позовні вимоги. З
урахуванням того, що ОСОБА_3 в період з
2011 року по 2013 рік сплатила в рахунок
погашення боргу 2400 гривень просить
стягнути з відповідачів суму боргу у
розмірі 18173,06 грн. Крім того заперечує
проти застосування строку позовної
давності, посилаючись на ст.264 ЦК
України.

Відповідач ОСОБА_3 наявність
заборгованості визнала, але вважає, що
позивач пропустив строки позовної
давності та просить в задоволенні
позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
позов не визнала та просять в його
задоволенні відмовити посилаючись на
відсутність детального розрахунку
заборгованості та у зв'язку із спливом
строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2008 року між
ТОВ «Колекторське Агентство Фактор»
та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», який є
правонаступником ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», було укладено Договір про
відступлення прав вимог №1 на підставі
якого ТОВ «Колекторське Агентство
Фактор» набуло право вимоги за
кредитним договором № 1-4295-087ФД та
договором поруки № 1-4295-087ФД від 28.08.2007
року, тобто позивач набув право вимоги
грошових коштів від відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Так на підставі кредитного договору
1-4295-087ФД від 28.08.2007 року укладеного між
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та відповідачем
ОСОБА_3 на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності ,
останній були надані кредитні кошти в
сумі 8300,00 грн. зі сплатою відсотків в
розмірі 0,0001 % та комісійної винагороди
в розмірі 145,25 грн. щомісячно протягом
дії кредитного договору до повного
його виконання, строком до 27.08.2010 року.
Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 28.08.2007 р. між ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та відповідачем
ОСОБА_4 було укладено договір поруки
№1-4295-087ФД, згідно з яким поручитель
поручається перед Кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором. Уклавши з Банком
кредитний договір та отримавши грошові
кошти на умовах повернення,
строковості та платності відповідачі
систематично порушували свої
договірні зобов'язання, що призвело до
виникнення заборгованості. Станом на
06.08.2013 року за відповідачами була
наявна заборгованість на загальну суму
21593,06 грн. Після сплати ОСОБА_3 2400
гривень заборгованість складає за
розрахунком позивача 18173,06 грн.

Попри взяті на себе зобов'язання,
позичальник не виконує умови
кредитного договору стосовно
своєчасного повернення суми
отриманого кредиту та своєчасної
сплати нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені кредитним договором
терміни.

Згідно ст.553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Станом на 17.03.2014 року за відповідачами
рахується заборгованість на загальну
суму 18173,06 грн., з яких 8069,25 грн. - сума
заборгованості за тілом кредиту, 1495,52
сума заборгованості за відсотками та
комісійними доходами, 10228,29 грн. - пеня,
нарахована за несвоєчасне повернення
кредиту та відсотків за останні 90 днів.

28.08.2007 року при укладанні
кредитного договору № 1-4295-087ФД та
договору поруки № 1-4295-087ФД сторони
поставили свій підпис під договором,
чим засвідчили факт на згоду з умовами
договору, обов'язками за договором, що
всі умови договору цілком зрозумілі,
вони вважають їх справедливими.
Договір було підписано добровільно,
окрім того, відповідачі за договором
надали гарантії того, що вони
ознайомлені з договірними умовами і
вони з ними погоджуються, що також
підтверджується заявою - анкетою на
отримання кредиту(арк.спр. № 17,18). Про
отримання кредиту свідчить копія
розписки ОСОБА_3 про отримання
платіжної картки у непошкодженому
стані та конверту з ПІН - кодом.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог законодавства у встановлений
договором строк.

Відповідно до ст. 536 ЦПК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до п.3.3. Кредитного договору
відповідач ОСОБА_3 зобов'язалася
щомісячно, в термін з 1 по 10 число
кожного місяця, здійснювати погашення
заборгованості за кредитними
ресурсами в розмірі 230,56 грн. та
нарахованими процентами, відповідно до
графіку зниження розміру
заборгованості.

Станом на 17.03.2014 року за відповідачами
рахується заборгованість яка дотепер
не сплачена. Наявність заборгованості
підтверджується витягом з додатку до
Договору про відступлення прав вимоги
та не заперечується ОСОБА_3

Відповідно до ст..257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється у три
роки.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Згідно наданої суду довідки та копій
квитанцій вбачається, що від ОСОБА_3 у
2011 році надійшло 5 платежів в рахунок
погашення заборгованості та 6 платежів
у 2013 році з яких три платежі до подання
позову та три після. Таким чином строки
позовної давності були перервані і
підстав для застосування їх не
вбачається.

Відповідно до п.6.1 Кредитного договору
за прострочення повернення кредитних
ресурсів та/або сплати процентів,
позичальник сплачує банку пеню із
розрахунку 1% від простроченої суми за
кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання, ч.3
ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення пені за останні 90 днів, але не
зазначено за які. На неодноразові
вимоги суду позивач не надав
детального розрахунку. У зв'язку з чим
суд вважає цю вимогу недоведеною та
такою, що не підлягає задоволенню.

28.08.2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та відповідачем ОСОБА_4 було
укладено договір поруки №1-4295-087ФД,
згідно з яким поручитель поручається
перед Кредитором за виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором.

Згідно ст..559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладання договору поруки.
Предявленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу, так і пред'явлення до
нього позову. При цьому сама по собі
умова договору про дію поруки до
повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатись як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст..252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Відповідно до п.7.3 кредитного договору
він діє до повного виконання Сторонами
прийнятих на себе зобов'язань.

Відповідно до п.6.2 договору поруки цей
Договір набуває чинності з моменту
його підписання Сторонами та діє до
повного виконання Сторонами прийнятих
на себе зобов'язань.

Остання вимога ОСОБА_4 надсилалась
позивачем 25.02.2008 року. Позов до суду
надійшов 12.08.2013 року. Таким чином вимоги
позивача про стягнення суми боргу з
ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_3 пред'явлені
зі спливом строків позовної давності
та задоволенню не підлягають.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд
вважає, що позовні вимоги ТОВ
«Колекторське Агентство Фактор» про
стягнення з ОСОБА_3 суми
заборгованості у розмірі 9564,77 гривень
законні, обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, суд вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, які
поніс позивач при зверненні до суду, а
саме суму судового збору в розмірі - 229,41
грн.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 88, 169, 197, 209, 212-215,
218, ЦПК України, ст.207, 252, 264, 257, 509, 526, 530, 536,
549, 553, 554, 559, 610-612, 624, 629, 1048,1050, 1054 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Колекторське
Агентство Фактор» - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП -
НОМЕР_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Колекторське Агентство Фактор» (04112, м.
Київ, вул. Т.Шамрила, 4-А, )
заборгованість по кредитному договору
у сумі 9564 (девять тисяч пятсот
шістдесят чотири) гривні 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП -
НОМЕР_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Колекторське Агентство Фактор» (04112, м.
Київ, вул. Т.Шамрила, 4-А, )
судові витрати у вигляді судового
збору в розмірі 229,41 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк апеляційної скарги.

Суддя:
І.Б. Громов