Справа № 372/806/14-ц
№2-460/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
Обухівський районний суд

Київської області в складі:

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі: Падалці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Обухові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Української міської ради про
визначення розміру часток в спільній
сумісній власності,

В С Т А
Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого в
позовній заяві зазначили, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер один із
співвласників ОСОБА_4, після смерті
якого Українською державною
нотаріальною конторою була відкрита
спадкова справа щодо майна померлого,
до складу якого входить також 1/4
частина квартири АДРЕСА_1. Нотаріус
відмовив позивачам у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/4
частину зазначеної квартири що
належала померлому ОСОБА_4, на підставі
свідоцтва на право власності на житло,
оскільки квартиру було передано
померлому в спільну приватну власність
з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, без виділення
частки, що належала померлому ОСОБА_4 В
позовній заяві позивачі посилаючись
на те, що за життя між ОСОБА_4, не
було укладено жодних угод відносно
поділу квартири, просять суд
визначити, що частки у житловому
приміщенні, розташованому за адресою
АДРЕСА_1, спадкодавця ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, співвласників ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, які належать їм згідно
свідоцтва про право власності на
житло, виданого бюро по приватизації
державного житлового фонду
Трипільської ТЕС 17.02.1999 року, згідно з
розпорядженням від 15.02.1999 року № 2168, є
рівними та складають по ? чистині за
кожним.

В судове засідання позивачі не
з'явилися, та подали до суду заяви про
розгляд справи у їх відсутність,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача, Української
міської ради Обухівського району
Київської області, в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, в якій просив суд розглядати
дану цивільну справу у відсутності
представника, при вирішенні спору
покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть від 28.02.2013
року серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_4, відкрилась
спадщина на частину квартири
АДРЕСА_1. Як вбачається з копії
спадкової справи, позивач ОСОБА_1
являються єдиною спадкоємицею
майна після померлого батька ОСОБА_4,
за законом та вчасно звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що позивач є належним
спадкоємцем майна за законом після
смерті батька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 січня 2014 року державний нотаріус
Української державної нотаріальної
контори відмовив позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на квартиру АДРЕСА_1, оскільки
квартиру було передано у спільну
сумісну власність ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 17
лютого 1999 року виданого Бюро по
приватизації державного фонду
Трипільської ТЕС згідно розпорядження
№ 2168 від 15 лютого 1999 року. Право
сумісної власності було зареєстровано
в Обухівському бюро технічної
інвентаризації за реєстровим № 11№354/71
без виділення частки, що належала
померлому та позивачам.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.1216 ЦК України встановлено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців), а згідно ст.1218
ЦК України встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті, тим
самим після смерті батька ОСОБА_1 має
право на успадкування спірної частини
квартири.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці
за законом

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

У разі відмови нотаріуса видати
свідоцтво про право на спадщину
спадкоємці учасника спільної сумісної
власності мають право звернутися з
позовом про визначення частки майна,
належної померлому на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної сумісної власності
(спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України
встановлено, що спільна власність двох
або більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України
у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. У разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом, що відповідає положенням
ч. 2 ст. 372 ЦК України.

У разі смерті співвласника
приватизованої квартири частки
кожного із співвласників у праві
спільної власності є рівними, якщо інше
не було встановлено договором між ними
(абз. 2 п. 12 постанови Пленуму ВСУ від
30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у
справах про спадкування»)

Нотаріус може видати свідоцтво
про право на спадщину за законом чи за
заповітом після смерті одного з
учасників спільної сумісної власності
лише після виділення (визначення)
частки померлого у спільному майні (п.
224 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України).

Як встановлено судом за життя померлий
ОСОБА_4, та позивачі не укладали жодних
угод чи домовленостей щодо поділу
спірної квартири. Невизначеність
часток у праві спільної сумісної
власності позбавляє позивачів
можливості належним чином оформити
свої спадкові права на частину
квартири що розташована АДРЕСА_1 що
належала померлому ОСОБА_4, на праві
спільної сумісної власності, а
тому суд зважаючи на відсутність у
позивачів іншої можливості оформити
свідоцтва про право на спадщину на
частину спірної квартири, для
захисту прав позивачів вважає за
необхідне визначити, що частка
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, в праві
спільної сумісної власності на
квартиру, становить ? частину, як і
частка кожного з позивачів у праві
спільної сумісної власності на
квартиру становить по ? частині.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 335, 368, 372, 364, 1216
ЦК України, ст.ст. 5,6,212-215, 256 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Української міської ради Обухівського
району Київської області про
визначення спадкової частки в спільній
сумісній власності, задовольнити
повністю.

Визначити, що частки у житловому
приміщенні, розташованому за адресою
АДРЕСА_1, спадкодавця ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, співвласників ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, які належать їм згідно
свідоцтва про право власності на
житло, виданого бюро по приватизації
державного житлового фонду
Трипільської ТЕС 17.02.1999 року, згідно з
розпорядженням від 15.02.1999 року № 2168, є
рівними та складають по ? частині за
кожним.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
в 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя