Справа № 732/2463/13-ц
Провадження № 2/732/46/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
м.
Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого судді Соколова О.О.,

при секретарі Шевеленко К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя;-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в звернувся до суду,
посилаючись на те, що він з
відповідачем з 25 січня 2013 року
перебуває в шлюбі, шлюбні відносини
припинено у вересні 2013 року.

На рахунку відповідача були розміщені
спільні сімейні кошти в сумі 17000 грн.

В ході судового розгляду позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги,
в останньому судовому засіданні він
просив визнати кошти на рахунку
відповідача, які були розміщені 25
листопада 2013 року спільним майном, та
виділити йому у власність 8000 грн., а
відповідачу 9000 грн.

Не наполягав про визнання спільною
власністю побутових речей, які були
вказані в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала і пояснила, що 25 січня 2013
року вона уклала шлюб з позивачем, від
шлюбу народилась дитина.

Коли вона проживала разом з
відповідачем, то вони вирішили
заощаджувати гроші і для цього позивач
відкрив на своє ім'я депозитний рахунок
в Ощадбанку.

В лютому 2013 року на цей рахунок поклали
14500 грн. подаровані гроші на весілля. В
березні 2013 року вона отримала за місцем
роботи 8000 грн., з яких 4000 грн. поклали на
рахунок.

В червні отримала 1500 грн., з них 1000 грн.
поклади на рахунок. В липні 2013 року вона
отримала 10000 грн. по народженні дитини з
них 6000 грн. поклали на рахунок. В червні
2013 року позивач зняв з рахунку 12000 грн. і
придбав автомобіль, який не був
зареєстрований за ним (в наступному
автомобіль був проданий).

В жовтні 2013 року поклали 2500 грн.
подаровані на христини дитині.

30 жовтня 2013 року вона перейшла жити до
батьків і припинила з позивачем шлюбні
відносини.

Вона наполягала щоб позивач віддав їй
гроші з рахунку. Позивач перерахував на
її рахунок 17000 грн., а собі забрав 2500 грн.

Позов не визнає тому, що вважає, що
гроші в сумі 17000 грн. належать їй та її
дитині.

Вислухавши пояснення сторін та
вивчивши матеріали справи суд вважає,
що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Позов в частині визнання грошових
коштів, які були розміщенні 25 листопада
2013 року на рахунку відповідача,
спільною власністю подружжя, підлягає
задоволенню.

Сторони уклали шлюб 25 січня 2013 року
(а.с.5).

Шлюбні стосунки сторони припинили у
вересні 2013 року, що узгоджується
поясненнями позивача та письмовим
відзивом на позов відповідача.

Відповідно до руху по рахунку позивача
в період з 20.06.2013 року по 23.10.2013 року на
рахунку значилось 19350 грн.

З яких 2500 грн. є особистою
власністю позивача, що підтверджується
платіжним дорученням від 14.10.2013 року
про продаж 300 доларів США позивачем
(а.с.58), та узгоджується з надходженням
відповідних коштів 23.10.2013 року на
рахунок позивача (а.с.7).

Відповідно до заяви про переказ
готівки від 25 листопада 2014 року позивач
переказав на рахунок відповідача 17000
грн. (а.с.8).

Згідно ст.ст. 60,70 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. У разі
поділу такого майна, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
яке подружжя придбало у шлюбі, належить
дружині й чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один із них не мав через поважну
причину (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що будь-яка річ, придбана за
час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Необхідно зазначити, що право на
спільне майна, яке виникає у подружжя в
період шлюбу, не припиняє своє
існування після його розірвання або
фактичного припинення шлюбу.
Розпорядження, користування та
володіння об'єктами права спільної
сумісної власності здійснюється
подружжям з рівними правами та
обов'язками, якщо інше не встановлено
домовленості між ними.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

За роз'ясненнями, які містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», грошові
вклади, незалежно від їх виду та від
того, на чиє ім'я з подружжя вони
внесені, відповідно до ст. 61 СК України
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

За таких обставин, встановивши, що
внесення відповідачем грошових
вкладів на розрахункові рахунки банку
відбулось в період перебування сторін
в зареєстрованому шлюбі, що не
заперечувалось відповідачем, суд
приходить до висновку, що грошові
кошти, які знаходяться на депозитному
рахунку, відкритого на ім'я відповідача
є спільним майном подружжя, в якому
також має бути визнане за кожною зі
сторін право власності на зазначене
майно в рівних частках його частині з
поділом в натурі.

Приймаючи рішення про поділ майна
подружжя, суд виходить з позиції
рівності часток у спільній сумісній
власності подружжя, але за вимогою
позивача є підстави для зменшення
частки у майні одного з подружжя
(позивача).

Що стосується вимог в частині визнання
спільною сумісною власністю побутових
речей вказаних в позові, то позов цій
частині задоволенню не підлягає, так як
позивач не довів, що вказані в позові
речі є спільною сумісною власністю
подружжя. Крім того між сторонами не
досягнута домовленість про визначення
вартості вказаних речей і сторони в
судовому засіданні не заявляли
клопотання про визначення їх вартості.

На підставі ст.88 ЦПК України підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача понесені судові витрати, а
саме за сплату судового збору в сумі
229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 70, 71 СК України,
постановою від 21.12.2007 року N 11 Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 64, 88, 174, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд;-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати об'єктом спільної
сумісної власності подружжя грошові
кошти в сумі 17000, що були розміщені 25
листопада 2013 року на рахунку № НОМЕР_1
в Городнянській філії Чернігівського
обласного управління ПАТ «Державний
ощадний банк України» на ім'я ОСОБА_2,
виділивши ОСОБА_1 8000 грн., а ОСОБА_2 9000
грн.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 сплачений судовий збір в
розмірі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:
Соколов О.О.