ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
________________________________________________________________________
Справа №636/351/14-ц
Провадження №2/636/424/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря - Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чугуєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», третя особа: Постійно
діючий Третейський суд при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз», про визнання пункту 11
кредитного договору недійсним

встановив:

В січні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
визнати недійсним п. 11 кредитного
договору № 490076393 від 11.06.2008 року,
укладений між ОСОБА_1 та Закритим
акціонерним товариством «Альфа - Банк»,
в подальшому перейменованому на
Публічне акціонерне товариство
«Альфа-Банк», яким встановлено
застереження про те, що спори між
сторонами підлягають розгляду в
Постійно діючому Третейському Суді при
«Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз».

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що між ним та Публічним
акціонерним товариством «Альфа-Банк»
було укладено кредитний договір №
490076393 від 11.06.2008 року (далі - Договір). За
умовами цього Договору Банк надав йому
кредит у розмірі 28168,09 доларів США, на
придбання транспортного засобу. Також
позивач зазначив, що в п. 11 Договору
було встановлено застереження про те,
що судовий захист прав та законних
інтересів, які мають Сторони у зв'язку з
цим Договором, в тому числі розгляд та
вирішення спорів, які виникають при
виконанні або припиненні Договору,
включаючи спори про відшкодування
завданих порушенням Договору збитків
та недійсність (неукладеність)
Договору, підлягають остаточному
вирішенню у Постійно діючому
Третейському Суді при «Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» у
відповідності до його Регламенту.
Встановлюючи дане застереження,
позивач вважає, що відповідач обмежив
його конституційне право на звернення
за захистом своїх прав чи інтересів до
суду загальної юрисдикції, що на його
думку суперечить ст.55 Конституції
України, ст.16 ЦК України, ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Позивач та його представник у судове
засідання не з'явилися, надали заяву
про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового розгляду повідомлявся
своєчасно та належним чином, надав
заперечення на позовну заяву, в яких
просив відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, оскільки вважає їх незаконними
та необґрунтованими.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Матеріали справи свідчать, що між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «Альфа-Банк» укладено
кредитний договір № 490076393 від 11.06.2008
року.

При укладенні договору позивача було
проінформовано про всі його істотні
умови, спосіб та терміни погашення
кредиту, розмір та терміни сплати
процентів та інших платежів тощо,
порядок здійснення розрахунків,
порядок надання та повернення кредиту
і сплати відсотків за користування
кредитом, відповідальність сторін і
порядок вирішення спорів, та інші
умови, що підтверджується підписом
позивача на договорі, якими позивач
засвідчив, що ознайомлений у письмовій
формі з кредитними умовами і засвідчив,
що зміст умов кредитування йому
зрозумілий. При таких обставинах
власні дії позивача ОСОБА_1, що
виразилися у підписанні кредитного
договору та здійсненні напису щодо
ознайомлення з його умовами і
відсутністю претензій, являється
підтвердженням ознайомлення позивача
зі змістом укладеної ним угоди та
бажанням щодо настання правових
наслідків, обумовлених цим договором.

Відповідно до п. 11 вказаного Договору
сторони домовились, що судовий захист
прав та законних інтересів, які мають
Сторони у зв'язку з цим Договором, в
тому числі розгляд та вирішення спорів,
які виникають при виконанні або
припиненні Договору, включаючи спори
про відшкодування завданих порушенням
Договору збитків та недійсність
(неукладеність) Договору, підлягають
остаточному вирішенню у Постійно
діючому Третейському Суді при
«Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту. Справа розглядається
одним третейським суддею, який
призначається головою Постійно
діючого Третейського суду при
Всеукраїнської громадської
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз». Підписанням даного
договору сторони надають свою згоду на
такий порядок призначення
третейського суду для кожного спору, що
може виникнути між ними в зв'язку з
даним договором. Сторони домовилися, що
якщо одна із сторін письмово не
наполягає на іншому, то розгляд їх
спору у Третейському суді буде
проходити виключно на підставі наданих
сторонами письмових матеріалів, без
проведення усного слухання і виклику
сторін.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
третейські суди" та ст.17 ЦПК України
сторони мають право передати спір на
розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом. Ці
випадки зазначені в ст. 6 Закону України
"Про третейські суди".

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 січня 2008 року у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців сьомого, одинадцятого
статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та
розділу VIII "Третейське самоврядування"
Закону України "Про третейські суди"
(справа про завдання третейського суду)
визнано, що відповідно до чинного
законодавства підвідомчий суду
загальної юрисдикції спір у сфері
цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК
України, ст. 6 Закону України "Про
третейські суди"), оскільки, гарантуючи
право на судовий захист з боку держави,
Конституція України водночас визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч. 5
ст. 55 Конституції України).

Це конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64
Конституції України).

Одним зі способів реалізації права
кожного будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права
та свободи від порушень і протиправних
посягань у сфері цивільних і
господарських правовідносин є
звернення до третейського суду.

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що укладення сторонами
третейської угоди не є порушенням прав
позивача, оскільки угода про передання
справи на розгляд третейського суду не
є відмовою від права на звернення до
суду, а одним із способів реалізації
права на захист своїх прав.

Відповідно до п. 14 частини 1 ст.6 Закону
України "Про третейські суди"
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь- які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком: справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки). Частину першу статті 6
доповнено пунктом 14 згідно із Законом N
2983-УІ від 03.02.2011.

Таким чином, вказане положення на час
підписання сторонами третейського
застереження не діяло.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

З огляду на зазначені положення суд
приходить до висновку, що вважати
недійсним третейське застереження
укладене між сторонами до набрання
чинності змін до Закону України "Про
третейські суди" немає підстав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 57, 59, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», третя особа: Постійно
діючий Третейський суд при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз», про визнання пункту 11
кредитного договору недійсним
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
С.А. Оболенська