АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2815/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В. В. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 46
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Лаченкової
О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 31 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах
дітей Кіровської районної у місті
Дніпропетровську ради, про надання
дозволу на виїзд за кордон малолітньої
дитини без згоди одного з батьків та
надання дозволу на виготовлення
проїзного документа для виїзду дитини
за кордон,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року позивачка звернулася
до суду з зазначеним позовом до
відповідача, посилаючись на те, що у
період з 27.04.1996 року по 08.12.2011 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, від якого мають доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина на протязі
останніх 8 років професійно займається
танцями у танцювально-спортивному
клубі «Атлантік», у зв'язку з чим в
літній період має необхідність
виїзджати за кордон на фестивалі. Проте
відповідач відмовляється надавати
згоду на виїзд дитини за кордон, чим
обмежує права дитини на всебічний
розвиток та перешкоджає забезпеченню
реалізації охоронюваних законом прав
та інтересів дитини.

На підставі викладеного просить надати
постійний дозвіл на виїзд малолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон України
до досягнення нею повноліття, без згоди
та супроводу батька ОСОБА_3, у супроводі
матері - ОСОБА_2 чи інших осіб,
уповноважених матір'ю дитини;
дозволити їй виготовлення проїзних
документів для виїзду за кордон
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без
згоди батька - ОСОБА_3

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 31 січня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
її позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Судом встановлено, що у період з 27
квітня 1996 року по 08 грудня 2011 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюб (а.с.9,11). Від шлюбу мають дитину -
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження (а.с.10).

Згідно довідки від 15.05.2013 року, виданої
директором ТСК «Атлантік», ОСОБА_4, на
протязі останніх 8 років відвідує
танцювально-спортивний клуб
«Атлантік», який в період літнього
відпочинку організовує виїзд дітей за
кордон для участі у фестивалях (а.с.12).

В позовній заяві позивач зазначає, що
відповідач відмовляється добровільно
надати нотаріально посвідчений дозвіл
на виїзд доньки за кордон, проте,
будь-яких доказів в підтвердження
даного факту не надає.

Крім того, в позовній заяві позивач не
зазначила державу прямування та
відповідний часовий проміжок
перебування у цій державі.

Встановивши зазначені обставини,
керуючись ст.141 СК України, ст. 313 ЦК
України, ст.4 Закону України від 21 січня
1994 року №3857-Х11 «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», постановою Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 року
№75 «Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України», суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив
позивачу у задоволенні її позовних
вимог.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на той факт, що ОСОБА_3
категорично відмовляється у
добровільному порядку надати дозвіл на
виїзд за кордон малолітньої дитини
ОСОБА_4, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки суду не надано жодних
доказів в підтвердження зазначених
обставин.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про ігнорування судом першої інстанції
заяви відповідача, в якій він визнає
позовні вимоги (а.с.52), як на підставу
задоволення позову ОСОБА_2, також не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
така заява свідчить про відсутність з
боку відповідача заперечень щодо
предмету спору.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що законодавством не передбачено
обов'язкової вимоги про зазначення
відомостей щодо конкретної держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій країні,
спростовуються п.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року №75 (в редакції постанови КМУ
від 25.08.2010 року № 724 зі змінами).

Решта доводів апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду
дійсним обставинам справи,
неправильного застосування норм
матеріального права також не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 31 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді