КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/5707/13-ц
Провадження № 2/505/322/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2014 року Котовський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Н.В.

при секретарі - Шершун О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Котовськ Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зміну черговості
одержання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про зміну черговості одержання
права на спадкування. Свої позовні
вимоги, ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Котовськ Одеської
області помер ОСОБА_6, з яким вона
більше 5 років проживала у фактичному
шлюбі. Вказана обставина
підтверджується рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 27.04.2012 року за № 1516/1661/12.

ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 у
м.Котовськ Одеської області померли
батьки ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Після
їх смерті залишилися спадкоємці ОСОБА_6
та його рідний брат - відповідач по
справі ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_6 разом із братом - ОСОБА_2
своєчасно подали до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини
після смерті їх батьків, однак до
даного часу, за ствердженням позивача
свідоцтв про право на спадщину не
отримали. Спадщина яка відкрилася
після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8
складається з житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6, позивач у
встановлений законом строк звернулася
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Позивач являється
спадкоємицею четвертої черги за
законом після смерті ОСОБА_6, тому
вважає, при наявності відповідача
спадкоємця 1-ї черги відносно
спадкування майна батьків, та 2-ї черги
відносно спадкування майна, на яке
ОСОБА_6 не отримано за життя свідоцтво
про право на спадщину, вважає за
необхідне змінити черговість
одержання права на спадкування після
померлого ОСОБА_6 оскільки позасудово
це питання вирішити неможливо.

Позивач вказує, що ОСОБА_6, як
онкологічно хворий був безпорадним та
потребував стороннього догляду, який
тривалий час здійснювала ОСОБА_1

З огляду на вищенаведене позивач
просила суд змінити черговість
одержання нею права на спадкування
після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнавши за нею право на
спадкування разом із ОСОБА_2, який є
спадкоємцем 1-ї черги за законом після
смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

В раніше проведених судових
засіданнях, позивач та її представник
адвокат ОСОБА_9 позов підтримали,
просили його задовольнити в повному
обсязі.

Позивач та його представник в судовому
засіданні проти позову заперечували,
просили суд відмовити у задоволенні
позову у зв'язку із пропуском позивачем
строків позовної давності.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
судове засідання не з'явилися через
проживання за межами України та
неможливістю прибути у судове
засідання.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюються на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Також згідно ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Суд, розглянувши й дослідивши
матеріали справи, вважає, що заявлені
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що позивач про
порушення свого права мала дізнатися
ще ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в день смерті
ОСОБА_6.

Проте, з позовом до суду звернулася
лише в 25 листопада 2013 року.

Сплив строку позовної давності є
очевидним.

Представник позивача у судовому
засіданні заявив про те, що строк
позовної давності пропущено позивачем
з поважної причини, оскільки про
звернення відповідача ОСОБА_2 до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті його
батьків, їй стало відомо лише в
листопаді 2013 року, коли відповідач
ОСОБА_2 приїхав до міста Котовськ та
почав вимагати у позивача документи на
житловий будинок батьків.

Представник позивача зазначав, що
наведені вище обставини перешкоджали
позивачу своєчасно звернутися до суду
з позовом. В зв'язку з цим позивач
просить визнати поважними причини
пропуску строку позовної давності і
захистити порушене право позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Між тим, суд, дослідивши обставини та
докази надані позивачем на
підтвердження поважності пропуску
строку позовної давності, з
врахуванням всіх обставин на які
посилалася представник позивача у
судовому засіданні, не знаходить
підстав для визнання поважними причин
пропущення строку позовної давності,
оскільки не має підтвердження того, що
позивач дійсно на протязі усього часу з
11.11.2009 року по 25.11.2013 року не знала, або
могла знати про наявність спадкового
майна яке відкрилося після смерті
ОСОБА_6 та його батьків.

Стаття 262 ЦК України встановлює, що
зміна сторін у зобов`язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення судом
рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи обставини викладені вище,
суд вважає, що в задоволенні позову
повинно бути відмовлено в зв'язку зі
спливом строку позовної давності,
оскільки про її застосування заявив
представник відповідача, а підстав для
визнання поважними причин пропуску
позовної давності суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 260, 261, 262, 267 ЦК
України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 208-209, 213-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку в апеляційний суд
Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
строк апеляційної скарги.

Особа яка не була присутня у судовому
засіданні при оголошені рішення може
оскаржити його в 10 денний строк з дня
отримання його копії.

Суддя :
Н.В. Бондаренко