№2/255/37/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді - Цукурова В.П.,

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
спричинених збитків та неотриманого
прибутку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
спричинених збитків та неотриманого
прибутку, посилаючись на наступне.

23.07.2012 року між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено попередній договір, згідно
якого відповідач зобов'язався до 01.09.2012
року укласти з позивачем основний
договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень, площею 35,7 кв.м., що
складаються з АДРЕСА_1. Сторони
визначились, що приміщення буде
продано за 320 000,00 гривень до 01 вересня
2012 року. За умовами договору, в рахунок
забезпечення його виконання позивач
передав ОСОБА_3 10 000,00 гривень, які
останній зобов'язався повернути в
подвійному розмірі, якщо не виконає
умови договору.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_3
відкладав укладання договору
купівлі-продажу, уникав зустрічей. З
метою примусити його укласти основний
договір позивач звернувся із проханням
вчинити виконавчий напис до приватного
нотаріуса Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5, яка
посвідчувала попередній договір.
Однак, нотаріус видала постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Відмовою укласти з позивачем договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
відповідач спричинив позивачу збитки,
що також виражається в неотриманні ним
доходу за укладеним 25.08.2012 року з ТОВ
«Концерн «Електричні машини» договору
оренди №2012/1-09. Згідно умов цього
договору ТОВ «Концерн «Електричні
машини» з 03.09.2012 року по 03.09.2013 року
повинно було орендувати у позивача
АДРЕСА_1 (п. 3.2 договору) та провело
попередню оплату за весь період дії
договору оренди в сумі 78 825,60 гривень (п.
4.3 договору).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на
його користь спричинені збитки у
розмірі 20 000,00 гривень та неотриманий
прибуток у розмірі 78 825,60 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Зазначив, що 01.09.2012 року до нотаріуса не
приходив, оскільки час зустрічі з
відповідачем не було обумовлено, а він
йому не дзвонив. Просив задовольнити
позов у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги не визнав. Пояснив, що
31.08.2012 року з'явився до нотаріуса,
позивача там не було. З позивачем вони
періодично спілкувались, в тому числі
накануні 01.09.2012 року, тобто дати,
встановленої п. 6 попереднього договору
як дня укладання основного договору
купівлі-продажу. У задоволенні
позовних вимоги просив відмовити
повністю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу,
пояснила наступне. 23.07.2012 року нею був
посвідчений попередній договір між
сторонами у справі. 01.09.2012 року для
укладання основного договору
купівлі-продажу ані позивач, ані
відповідач до неї з'явилися. 31.08.2012 року
їй були надані правовстановлюючі
документи та витяг з БТІ продавцем -
відповідачем у справі, чим було
виконано зобов'язання, передбачені в п.
3 попереднього договору. Покупець ані
31.08.2012 року, ані 01.09.2012 року до неї не
приходив. 01.09.2012 року перепадало на
вихідний день - суботу, проте вона, за
попередньої домовленістю, могла вийти
на роботу. Зазначила, що строк дії
попереднього договору - до 01.09.2012 року,
що випливає з п. 6 останнього, тому
основний договір мав бути укладений до
цієї дати.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідка, прийшов до висновку про те, що
позовні вимоги необхідно задовольнити
частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

23.07.2012 року між позивачем та
відповідачем було укладено попередній
договір, згідно якого сторони
зобов'язались у строк, не пізніше 01.09.2012
року на умовах, встановлених цим
договором, укласти основний договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення, площею 35,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке
належить ОСОБА_3 (а.с. 5).

Відповідно до п. 3 попереднього
договору продавець у час та у місці
укладення основного договору
зобов'язаний надати нотаріусу
документи, що підтверджують право
власності на зазначене у цьому
договорі приміщення, паспорт (документ,
що йому дорівнює), довідку про
присвоєння індивідуального
ідентифікаційного номера,
правовстановлюючий документ на
приміщення (з реєстрацією в БТІ), витяг
з реєстру прав власності на нерухоме
майно та інші документи і вчинити
юридичні дії, які у сукупності
необхідні для нотаріального
посвідчення основного договору.

З матеріалів справи та пояснень
нотаріуса вбачається, що продавцем -
ОСОБА_3 31.08.2012 року було надано
необхідні документи для укладання
основного договору купівлі-продажу.

Згідно п. 9 вказаного договору, у
забезпечення виконання умов
попереднього договору про укладання
основного договору, покупець надав, а
продавець отримав грошове
забезпечення у розмірі 10 000,00 гривень,
що станом на 23.07.2012 року за курсом
комерційних банків еквівалентно 1 250,00
доларів США, яке при укладанні
основного договору буде зараховане в
рахунок належної з покупця оплати
приміщення за ціною, передбаченою п. 2
цього договору.

Відповідно до п. 10, 11 сторона, яка
отримала грошове забезпечення у
розмірі 10 000,00 гривень, у випадку
порушення попереднього договору
зобов'язана сплатити іншій стороні
подвійну суму грошового забезпечення у
розмірі 20 000.00 гривень. У випадку
порушення умов попереднього договору
покупцем, грошове зобов'язання у
розмірі 10 000,000 гривень, залишається у
продавця і поверненню не підлягає.

Відповідно до п. 6 попереднього
договору з'явлення будь-якої із сторін
01.09.2012 року вважається висловленою
пропозицією про укладення основного
договору на умовах, передбачених
попереднім договором.

Таким чином, основним зобов'язанням,
встановленим у попереднього договору,
є зобов'язання укласти основний
договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення 01.09.2012 року.

У той же час, судом встановлено, що ані
позивач, ані відповідач не з'явилися у
встановлену попереднім договором дату
до нотаріуса для укладання основного
договору. Даний факт підтверджено
сторонами у судовому засіданні та
доказуванню не підлягає.

Таким чином, і продавцем, і покупцем
було порушено умови попереднього
договору від 23.07.2012 року. В такому разі,
приписи щодо повернення суми завдатку
у подвійному розмірі не можуть
застосовуватись до даних
правовідносинм.

Крім того, у відповідності до ст. 570 ЦК
України завдатком є грошова сума або
рухоме майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Це правило застосовується у випадках,
коли між сторонами було укладено
договір, але він не виконується з вини
якоїсь із сторін. У разі, коли сторони
лише домовились укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
вважаються авансом і повертаються в
тому розмірі, в якому надавались.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне частково задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
грошового забезпечення та стягнути з
ОСОБА_3 на його користь 10 000,00 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення
неотриманого прибутку, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки),
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Позивач зазначає, що 25.08.2012 року між ним
та ТОВ «Концерн «Електричні машини»
було укладено договір оренди майна,
згідно якого він передав, а орендар
прийняв у тимчасове платне володіння
та користування наступне нежитлове
приміщення: приміщення для здійснення
господарської (підприємницької)
діяльності, загальна площа якого
складає 35,7 кв.м., розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Таким чином, за вищевказаним договором
позивачем було передано в оренду
приміщення, що є предметом договору
купівлі-продажу, який позивач та
відповідач мали намір укласти 01.09.2012
року.

Позивач зазначає, що за договором
оренди приміщення ТОВ «Концерн
«Електричні машини» передало йому
грошові кошти у розмірі 78 825,60 гривень,
що підтверджується видатковим касовим
ордером від 25.08.2012 року (а.с. 21), а згідно
квитанції до прибуткового касового
ордеру №16 від 03.09.2012 року ним було
повернуто дану суму, у зв'язку з тим, що
договір купівлі-продажу приміщення не
було укладено. Таким чином, позивач
вважає вказану суму неотриманим
прибутком.

У той же час, згідно ч. 1 ст. 761 ЦК України
право передання майна у найм має
власник речі або особа, якій належать
майнові права. Наймодавцем може бути
також особа, уповноважена на укладення
договору найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

У той же час, судом встановлено, що
договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 укладено не було, нотаріального
посвідчення договору не відбулося,
тому позивач не мав ані права власності
на майно, яке він передав в оренду, ані
права на укладання договору оренди
даного приміщення.

За таких обставин, посилання позивача
на неотримання ним прибутку, у зв'язку
із порушенням його прав з боку
відповідача, є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
засновані на законі. Правових підстав
для задоволення даних правових вимог у
суду немає.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність частково
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення спричинених
збитків та неотриманого прибутку та
стягнути з відповідача на користь
позивача грошове забезпечення у
розмірі 10 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача судовий збір
пропорційно задоволеній частині
позовних вимог у розмірі 229,40 гривень.

Справу розглянуто в межах заявлених
позивачем позовних вимог з урахуванням
обраного ним способу захисту права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 22, 334, 570, 761 ЦК України, ст.ст. 11,
58-60,88 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення спричинених збитків та
неотриманого прибутку - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошове забезпечення у розмірі 10 000,00
гривень, судовий збір у розмірі 229,40
гривень, а всього стягнути 10 229 (десять
тисяч двісті двадцять дев'ять) гривень
40 копійок.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано через Ворошиловський
районний суд м.Донецька до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті
у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров