22-ц/772/844/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Антонюк В. В.Категорія:
5Доповідач: Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. м. Вінниця

колегія суддів судової палати з
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Медяного В.М.

При секретарі: Агеєвій Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Вінниці про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 січня 2014 року ,
-

В С Т А Н О В И Л
А :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із позовом до
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Вінниці про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю. Свої вимоги мотивує тим, що в
1975 році він одружився із ОСОБА_3 і став
проживати спільно з нею в двокімнатній
квартирі під АДРЕСА_2. В цьому ж році
зареєстрований за вищезазначеною
адресою. Від шлюбу народився син. В
даному будинку проживало одинадцять
сімей. Через деякий час жителів будинку
стали відселяти відповідно до
директиви командуючого ВВС МОУ від 1976
року про відселення мешканців з
наданням іншого житла. В 1989 році
позивач з дружиною розірвали шлюб.
Відповідно до рішення суду квартиру
було поділено між подружжям навпіл, а
Вінницьким КЕВ були надані окремі
особові рахунки. Після цього, дружина з
сином переїхали проживати в інше житло,
так як їм було надано окрему
двокімнатну квартиру. Позивач
продовжував проживати в квартирі один.
23.09.1997р. ОСОБА_2 одружився на ОСОБА_4, яка
стала проживати разом із позивачем в
квартирі АДРЕСА_2. В даній квартирі
ОСОБА_4 із сином були зареєстровані
згідно рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 24.04.1998р. За
весь період проживання позивач
систематично сплачував за комунальні
послуги. В 2005 році Вінницький КЕВ
відключив від квартири усі
комунікаційні системи. Позивач зробив
переобладнання квартири, здійснив
автономне опалення. Квартира є
міжвідомчою, позивач на законних
підставах проживав в ній разом із
сім'єю 38 років. Просить визнати за
ОСОБА_2 право власності на квартиру
АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

30.01.2014 року Вінницький міський суд
Вінницької області вирішив відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Вінниці про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення скасувати як незаконне
і ухвалити нове, яким задоволити його
позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України
передбачено, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом 10 років або
рухомим майном - протягом п'яти років,
набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Зміст статті 344 Цивільного кодексу
України визначає ознаки володіння, які
є необхідними для набуття права
власності на річ за набувальною
давністю, а саме: володіння має бути
добросовісним, тобто якщо володілець
не знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю; володіння мусить
бути відкритим, очевидним для всіх
третіх осіб, які повинні мати
можливість спостерігати за ним;
володіння повинно бути безперервним
протягом визначених строків. Перебіг
строку набувальної давності
починається від моменту виникнення
володіння.

Беручи до уваги, що предметом позову
у даній справі є визнання права
власності на спірне майно за
набувальною давністю, слід встановити:
момент виникнення права власності за
набувальною власністю та строк
володіння; характер володіння
(добросовісне, недобросовісне);
обставини справи, за якими виникло
володіння спірним майном й чи підпадає
це володіння під ознаки без титульного
(незаконного) володіння; юридичний
статус спірного майна, а саме, чи є це
майно чужим для позивача, особу, яка є
власником спірного майна.

Позивач незаконно володів квартирою
АДРЕСА_2, яка перебуває на військовому
обліку та є режимним об'єктом і
власністю Міністерства оборони
України.

Вимога позивача про визнання за ним
права власності на спірну квартиру є
безпідставною.

Згідно рішення Замостянського
райсуду м. Вінниці від 14.03.1998р. змінено
умови житлового найму квартири
АДРЕСА_2. Виділено кімнату 8,7 кв.м.
ОСОБА_2, а кімнату 24,6 кв.м. визнано за
ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6.

08.05.2001р. рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці закрито
провадження по цивільній справі за
позовом Військового прокурора
Вінницького гарнізону в інтересах 214
продовольчого складу до ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про виселення.

ОСОБА_2 жодного відношення до армії
не має та самовільно зайняв кімнату
площею 24,07 кв.м.

Згідно рапортів охоронців,
оператора, слюсаря КЕВ вбачається, що
сім'я ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не
проживає, а там проживають час від часу
невідомі особи.

З огляду на викладене ухвалене
судом рішення являється законним і
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги безпідставні і тому не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 30 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: