Справа № 199/7968/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
мітса Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець
О.Б.

за участю секретаря
Голубніченко В.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
суми, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом до відповідача,
посилаючись на те, що між ним та
відповідачем 20 грудня 2012 року було
укладено договір позики, відповідно до
якого позивач передав відповідачу 24 000
грн., які останній зобов'язався
повернути до 21.01.2013. Оскільки до
теперішнього часу ОСОБА_2 грошові кошти
не повернув, позивач просив суд
стягнути з відповідача суму боргу в
розмірі 24 000,00 грн., та судові витрати.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня
2013 року позовні вимоги позивача
задоволені в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року
заочне рішення суду від 28.10.2013
скасовано та справа призначена до
розгляду в загальному порядку.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про слухання справи повідомлений
належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
змісту позовних вимог, на задоволенні
позову наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив суд
відмовити у його задоволенні,
пояснивши, що даних грошових коштів він
не отримував, а розписку написав,
оскільки позивач ОСОБА_3 є адвокатом та
приймав участь у вирішенні питання
щодо реалізації квартири, яка належить
колезі відповідача, на прилюдних
торгах, і, оскільки ані у нього, ані у
його колеги не було коштів для
врегулювання питання щодо перенесення
дати прилюдних торгів, дані кошти вніс
ОСОБА_3

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20 грудня 2012 року
між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір позики,
відповідно до умов якого позивач
передав відповідачу ОСОБА_2 24 000,00 грн.
Відповідно до п.3.4 договору позики від 20
грудня 2012 року позика надається
строком до 21 січня 2013 року.

Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 3.3 Договору позики від 20.12.2012
передбачено, що підтвердженням
отримання позики Позичальником є
розписка видана Позикодавцю.

Суд враховує, що письмова форма
договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладання
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої є
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Така правова позиція викладена
Верховним Судом України в постанові
від 18 вересня 2013 року №6-63цс13.

Судом також встановлено, що 20 грудня 2012
року відповідачем ОСОБА_2 власноруч
написано розписку про отримання від
ОСОБА_3 3000 доларів США, що в еквіваленті
складає 24000 грн. Підписання Договору
позики та написання розписки в
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
не заперечував.

Оскільки судом встановлено, що борг до
теперішнього часу не повернуто, то
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

З урахуванням результату розгляду
справи та згідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивача судовий збір в сумі 240 грн. 00
коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 214-215, 218, 222, 88
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 24 000
(двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп.,
судовий збір в розмірі 240 (двісті сорок)
грн. 00 коп., а всього 24 240 (двадцять
чотири тисячі двісті сорок) грн. 00 коп.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 17 березня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець