Справа № 361/2091/13-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/893/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 45
УХВАЛА

Іменем України

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 листопада
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною
власністю подружжя та визнання права
власності на частку майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У 2013 році ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом про визнання спільною
сумісною власністю його та ОСОБА_1 1/2
частини будинку за АДРЕСА_1, та визнання
за ним права власності на 1/2 частину від
вищезазначеної 1/2 частини (тобто на 1/4),
посилаючись на те, що вони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2001
року по 19 травня 2006 року. Під час
перебування у шлюбі на підставі
договору купівлі-продажу від 02 лютого
2005 року сторони придбали будинок
АДРЕСА_1, який було оформлено в рівних
частинах (по 1/2) за ОСОБА_1 та її сином
від першого шлюбу ОСОБА_3 Оскільки 1/2
частина будинку придбана за спільні
кошти під час шлюбу, позивач просив суд
визнати її спільною сумісною власністю
та визнати за ним право власності на 1/4
частину будинку, виходячи з рівності
часток подружжя у спільному сумісному
майні.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 листопада 2013 року позов
задоволено. Визнано 1/2 частину будинку
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя та визнано за ОСОБА_2 право
власності на 1/4 частину будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони по справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2001
року по 19 травня 2006 року.

На підставі договору
купівлі-продажу будинку від 02 лютого 2005
року, посвідченого приватним
нотаріусом Броварського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 856, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
придбали в рівних частинах (по 1/2)
житловий будинок за АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку.

Виходячи з того, що належна на
праві власності ОСОБА_1 1/2 частина
будинку АДРЕСА_1 були придбана під час
перебування сторін у зареєстрованому
шлюбі, обґрунтованим є висновок суду
першої інстанції про те, що ця 1/2
частина будинку є спільною сумісною
власністю сторін.

Згідно ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Виходячи з принципу рівності
часток у праві спільної сумісної
власності подружжя, правильним є і
висновок суду про визнання за ОСОБА_2
права власності на 1/4 (1/2 від 1/2) частину
будинку АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те,
що будинок АДРЕСА_1 був придбаний за
особисті кошти ОСОБА_1, отримані нею від
продажу належної їй та її сину ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1, законності та
обґрунтованості висновків суду першої
інстанції не спростовують, оскільки
вищевказану квартиру було продано за 14
436 грн. (а.с.6), а спірний будинок придбано
за 32 000 грн. (а.с.7). Доказів на
підтвердження того факту, що різниця
між вартістю будинку та квартири була
сплачена за рахунок особистих коштів
ОСОБА_1, нею суду надано не було, в
зв»язку з чим її доводи про придбання
будинку АДРЕСА_1 за особисті кошти є
недоведеними та необґрунтованими.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 листопада 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: