Справа № 347/2563/13-ц
Провадження № 22-ц/779/160/2014
Головуючий у 1 інстанції Турянський
Суддя-доповідач Шишко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.,

секретаря
Вилки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" - Шуліки
Аліни Володимирівни на заочне рішення
Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 20
листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Косівського
районного суду Івано-Франківської
області від 20 листопада 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ "ПриватБанк" - Шуліка А.В. посилається
на незаконність та необґрунтованість
судового рішення, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неналежному
дослідженні судом доказів по справі та
невідповідності висновків суду
обставинам справи. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк" в повному обсязі та
стягнути з відповідача судові витрати.

Представник апелянта свої вимоги
обґрунтовує тим, що суд помилково
застосував встановлену законом
позовну давність до правовідносин, що
склалися між сторонами. Оскільки,
відповідач не подавав до ПАТ КБ
"ПриватБанк" заяви про закриття
карткового рахунку, у відповідності із
умовами кредитного договору, то
кредитні правовідносини
продовжуються. Таким чином,
правовідносини між сторонами тривають
до повного погашення клієнтом кредиту,
відповідач не виконав свої
зобов'язання перед ПАТ КБ "ПриватБанк",
а тому строк позовної давності
позивачем не пропущений.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності та не подано клопотання про
його поновлення.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції.

Як встановив суд першої інстанції та
вбачається з матеріалів справи, 17.12.2007
року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2
було укладено договір № б/н, відповідно
до якого банк надав позичальнику
кредит у сумі 900 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,80 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами і
правилами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та Банком
договір, про що свідчить підпис ОСОБА_2
у заяві (а.с.10-11).

Взятих на себе зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором
ОСОБА_2 належним чином не виконував, у
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед кредитором, яка
станом на 31.07.2013 року склала 21892 грн. 02
коп.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Як передбачено ст.259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Як вбачається з кредитного
договору, клієнт здійснює за допомогою
картки операції по картрахунку,
передбачені умовами договору, у
відповідності з діючим законодавством,
Умовами та правилами користування
платіжними картами, які є невід'ємною
частиною цього договору. Згідно п.9.12
Умов і правил надання банківських
послуг кредитний договір діє протягом
12 місяців з моменту його підписання.
Якщо протягом цього строку жодна із
сторін не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору він
автоматично лонгується на такий же
термін. З даними умовами позичальник
погодився, що підтверджується його
підписом у заяві (а.с.11).

Враховуючи те, що відповідачем не
подавалась заява про закриття
карткового рахунку при відсутності
заборгованості на ньому, у
відповідності із умовами кредитного
договору, то кредитні правовідносини є
такими, що діють.

Крім того, згідно до ч.4 ст.267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
У свою чергу, частина 3 цієї ж статті
визначає, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Отже, законодавством чітко та
однозначно врегульовано, що підставою
застосування позовної давності є
виключно на це заява сторони у спорі
під час розгляду справи у суді першої
інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що
розгляд справи та ухвалення судом
рішення здійснювався за відсутності
відповідача у порядку заочного
розгляду справи у відповідності до
положень ст. 224 ЦПК України. ОСОБА_2 не
подавав до суду жодних заяв, клопотань
чи заперечень з приводу пред'явленого
позову, тобто не просив у встановленому
законом порядку про застосування
строку позовної давності.

З урахуванням цього та оскільки
відповідач до суду не з'являвся та
будь-яких заяв чи клопотань,щодо
застосування строків позовної
давності не подавав, застосування
судом першої інстанції позовної
давності без заяви відповідача є таким,
що протирічить нормам діючого
законодавства.

Крім того, згідно із правовою позицією,
висловленою Верховним Судом України у
справі №6-126цс13 від 20.11.2013 року у зв'язку
з неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції ст.257 ЦК України
та п.7 ч.11 ст.11 ЗУ "Про захист прав
споживачів", п.7 ч.11 ст.11 ЗУ "Про захист
прав споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У такому випадку, у суду першої
інстанції були відсутні правові
підстави для застосування наслідків
спливу позовної давності до вимог ПАТ
КБ "ПриватБанк".

Однак, суд першої інстанції зазначених
положень договору та вимог чинного
законодавства з цього приводу не
врахував, а тому висновок суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ "ПриватБанк" у зв'язку із
закінченням строку позовної давності
суперечить встановленим обставинам та
вищезазначеним вимогам закону.

Колегія суддів також приймає до
уваги позицію Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, висловлену в
ухвалах від 11.09.2013 року та 18.09.2013 року по
аналогічних справах.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК
України, укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами, відповідно до його умов,
вимог Цивільного Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610-611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вбачається з представленого
позивачем розрахунку заборгованості
за договором № б/н від 17.12.2007 року,
станом на 31.07.2013 року заборгованість
ОСОБА_2 перед ПАТ КБ "ПриватБанк"
становила 21 892,02 грн., яка складається з
наступного: 6987,58 грн. заборгованості за
кредитом, 8169,23 грн. заборгованості по
процентах за користування кредитом,
5404,64 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом, а також 250,00 грн.
штрафу (фіксована частина) та 1030,57 грн.
штрафу (процентна складова). Будь-яких
доказів на спростування вказаної суми
заборгованості відповідачем як суду
першої інстанції, так і суду
апеляційної інстанції не представлено.
Тому вказана сума підлягає стягненню з
відповідача на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк".

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції не може залишатися в силі і
підлягає до скасування з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 307, 309, 313 - 314, 316 - 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" - Шуліки
Аліни Володимирівни задовольнити.

Заочне рішення Косівського районного
суду Івано-Франківської області від
20.11.2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" 6987
гривень 58 копійок заборгованості за
кредитом, 8169 гривень 23 копійки
заборгованості по процентах за
користування кредитом, 5454 гривень 64
копійки заборгованості по комісії за
користування кредитом, а також 250
гривень штрафу (фіксована частина) та
1030 гривень 57 копійок штрафу (процентна
складова), а всього: 21 892 (двадцять одну
тисячу вісімсот дев'яносто дві) гривні
02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" 229
гривень 40 копійок сплаченого судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Мелінишин