РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2014 року Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в
м.Бердянську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому вказує, що йому належить на праві
власності домоволодіння АДРЕСА_1.
05.12.2003р. між позивачем та відповідачкою
ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, від
якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 У зв'язку з
реєстрацією шлюбу відповідачка
вселилася у вказаний будинок та
зареєструвала там місце свого
постійного проживання. Рішенням
Бердянського міськрайонного суду від
30.05.2013р. шлюб між сторонами був
розірваний. Але ще до розірвання шлюбу -
в листопаді 2012 року відповідачка разом
з дітьми пішла з будинку та з того часу
проживає у іншому місці. Добровільно
зніматись з реєстрації у вказаному
будинку відповідачка не бажає. Тому
позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить усунути йому перешкоди у
вільному користуванні належним йому
будинком, визнавши відповідачку такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням у вказаному
будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, дав
пояснення, аналогічні викладеним в
позові, просив позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позовні вимоги не визнала та пояснила,
що вона з дітьми дійсно не проживає у
вказаному будинку з листопада 2012 року
тому, що позивач на протязі півроку до
цього постійно бив її, знущався з неї та
дітей. Просила в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про необхідність відмови в
задоволенні позову на підставі
наступного.

Згідно довідки КПТІ Бердянської
міської ради, позивачу ОСОБА_1 належить
на праві власності будинок АДРЕСА_1.

Згідно записів в домовій книзі, довідки
виконавчого комітету Осипенківської
сільської ради та довідки Бердянського
МВ УДМС України в Запорізькій області,
у вказаному будинку зареєстровано
місце постійного проживання
відповідачки ОСОБА_2, а також дітей
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

В даному випадку суд вважає
встановленим та доведеним, що
відповідачка дійсно не проживає у
будинку АДРЕСА_1 з листопада 2012 року,
тобто більше одного року. Цей факт
визнано сторонами по справі.

В той же, обов'язковою умовою для
задоволення позовних вимог, є
відсутність поважних причин не
проживання відповідача у вказаному
будинку. Жодного доказу цього до суду
не надано. Названа відповідачкою
причина жодним чином не спростована
позивачем. Клопотань про витребування
відповідних доказів з обох сторін до
суду не надходило.

За таких обставин, будучи обмеженим в
прийнятті рішення наявними доказами,
суд вважає позовні вимоги недоведеними
і тому такими, що задоволенню не
підлягають.

Доходячи вказаного висновку, суд також
враховує той визнаний сторонами факт,
що на час розгляду справи в суді
малолітні діти сторін проживають разом
з матір'ю і у випадку задоволення
позовних вимог, їх місце постійного
проживання буде зареєстровано окремо
від того з батьків, з ким вони фактично
проживають, що може порушити їх права
та законні інтереси. Таку ситуацію суд
вважає неприпустимою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.405 ЦК України, ст.ст.212-218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С. І. Ревуцький