Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/305/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Волошина Н.Л.
Спори, що виникають із договорів
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Черненко В.В., Кодрула М.А.
секретар -
Кечкін А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання договору та стягнення
коштів ,-

ВСТАНОВИЛА:

02.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_2 та просив :

- розірвати договір №1 від 15.04.2013 року ,
укладений між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 у
зв'язку з істотним порушенням договору
з боку ОСОБА_2 ;
- стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 збитки у розмірі 19138,20
грн. ;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 витрати по сплаті судового
збору у розмірі 229,41 грн.
Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року позов
задоволено частково.
Договір про
надання послуг № 12 від 15 квітня 2013 року
, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -
розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 6394,40 грн.
та судові витрати у сумі 76,47 грн.
В задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.
У апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить скасувати
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 у апеляційній скарзі
просить рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року в частині
відмови в задоволенні вимог
відмінити та винести нове рішення ,
яким задовольнити позов в повному
обсязі, вирішити питання про судові
витрати , стягнути з відповідача на
його користь судові витрати , які
складають судовий збір у сумі 344,41 грн.
та витрати, пов'язані з явкою до суду в
сумі 2213,75 грн. , посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального права.

Заслухавши доповідача,
учасників судового розгляду,
обговоривши доводи апеляційних скарг
та дослідивши матеріали справи ,
колегія суддів вважає , що апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню , а апеляційна скарга
ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких
підстав.
Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог , заявлених
у суді першої інстанції.
Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог , з підстав ,
передбачених ст. 309 ЦПК України.

Частково
задовольняючи позов, суд першої
інстанції з посиланням на ст.ст. 626, 638, 651
ЦК України дійшов висновку , що
відсутність у ОСОБА_2 належним чином
засвідченого доручення від імені
ОСОБА_3 при перетинанні державного
кордону унеможливила виконання
відповідачем взятих на себе за
договором зобов'язань, відтак
покладати на нього відповідальність
відповідно до п.п. 3.4, 5.4 Договору
неприпустимо. При цьому суд
також зазначив, що договір, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 має бути
розірваний.
Проте з таким
висновком суду першої інстанції
неможливо погодитися виходячи з
наступного.

Апеляційним судом встановлено, що
15.04.2013 року сторони по справі підписали
договір про надання послуг № 1.

Відповідно до п.2.1 Договору
Виконавець - ОСОБА_2 надає Замовнику -
ОСОБА_3 наступні послуги : пошук,
діагностика, придбання автомобіля Smart
Roadster Coupe, та також відповідно до п.
2.1.3 договору - доставку, оформлення та
отримання документів про проходження
митного огляду та сплаті митного збору
в Україні за автомобіль Smart Roadster Coupe,
включаючи весь пакет документів для
першої реєстрації автомобіля (
транзитні номери, митну декларацію,
технічний паспорт, довідку-рахунок) на
ім.'я Замовника, доставку автомобіля у
м. Севастополь та передачу Замовнику. (
ас. 4-6) Згідно п. 3.3 Договору
Виконавцю надана передоплата у розмірі
800 доларів США, про отримання якої
ОСОБА_2 написав власноручно розписку (
ас.7) Під час
розгляду справи ОСОБА_3 надав
апеляційному суду оригінали договору
від 15.04.2013 року та розписки . ( ас. 191-194)

З встановлених обставин справи
вбачається, що спірні правовідносини
регулюються ст. ст.638, 1000-1007 , 1212 ЦК
України.
Відповідно до ч.1 ст. 1000 ЦК
України за договором доручення одна
сторона ( повірений) зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони ( довірителя) певні юридичні
дії. Правочин, вчинений повіреним ,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки довірителя.

Частина перша статті 1004 ЦК
України передбачає, що повірений
зобов'язаний вчиняти дії відповідно до
змісту даного йому доручення.

Обов'язки довірителя визначені ст. 1007
ЦК України, зокрема, довіритель
зобов'язаний видати повіреному
довіреність на вчинення юридичних дій,
передбачених договором доручення.

Як встановлено судом
першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3
не видав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену
довіреність на вчинення певних
юридичних дій, наслідком яких є
створення, зміна, припинення цивільних
прав та обов'язків довірителя.

Відповідно до ст.
245 ЦК України форма довіреності повинна
відповідати формі, в якій
відповідно до закону має вчинятися
правочин.
Згідно ч.6 ст. 265 Митного Кодексу
України декларування товарів, що
належать громадянам, може
здійснюватися цими громадянами або
іншими громадянами, уповноваженими на
це власниками зазначених товарів
нотаріально посвідченими дорученнями.

Таким
чином , відсутність в ОСОБА_2
нотаріально посвідченої довіреності ,
обов'язок видати яку покладено згідно
ст. 1007 ЦК України на ОСОБА_3, свідчить
про те, що сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов , необхідних для
виконання даного договору.

За змістом ч. 1 ст. 638
ЦК України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи вище зазначене , колегія
суддів дійшла переконання , що оскільки
між сторонами по справі не досягнуто
згоди з усіх істотних умов договору
доручення , договір між сторонами є
неукладеним.
Згідно ч.1
ст. 1212 ЦК України особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави (
безпідставно набуте майно) ,
зобов'язана повернути це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.
ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_3 800 доларів США для виконання
договору № 1 від 15.04.2013 року , але
договір доручення між сторонами
фактично не укладено, оскільки не
досягнуто згоди з усіх істотних умов
договору, а саме ОСОБА_3 не видано
нотаріально посвідченої довіреності ,
відповідач набув зазначені кошти без
достатніх правових підстав, а тому вони
підлягають поверненню власнику.
Станом на 19.03.2014 року НБУ
встановлено офіційний курс долару США
до гривні - 995,9800 грн. за 100 доларів США. З
врахуванням зазначеного з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 7967,84
грн. ( 995,9800 х 8).

Вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 коштів відповідно до
п.п. 3.4, 5.4 Договору про надання послуг №
1 від 15.04.2013 року задоволенню не
підлягають , оскільки сам по собі
зазначений договір без видачі
нотаріально посвідченої довіреності
не створює будь-яких прав та обов'язків
сторін по договору доручення та не може
бути виконаний. Оскільки договір
доручення між сторонами не укладено
відповідно до вимог ст.ст. 1000-1007 ЦК
України , правові підстави для його
розірвання відсутні, а тому у
задоволенні зазначених вимог
необхідно відмовити.

Апеляційна скарга ОСОБА_2,
підлягає відхиленню з підстав ,
зазначених вище.

Посилання представника
відповідача на те, що ОСОБА_3 обіцяв
видати нотаріально посвідчену
довіреність на ОСОБА_2 для виконання
договору № 1 будь-якими доказами не
підтверджено. Дану обставину ОСОБА_3
заперечив , про що зазначено у його
апеляційній скарзі. ( ас. 145)
Також
колегія суддів зазначає, що не
досягнувши згоди по всіх істотних
умовах договору доручення , ОСОБА_2 без
достатніх правових підстав та на свій
страх і ризик вчинив дії , які не
породжують прав та обов'язків для
позивача ОСОБА_3 і не підлягають
правовій оцінці судом.

Виходячи з вищенаведеного , колегія
суддів дійшла висновку , що судом
першої інстанції постановлено рішення
з порушенням норм матеріального та
процесуального права , його висновки не
відповідають обставинам справи , що є
підставою для його скасування та
ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції , не передаючи справи на
новий розгляд, змінює або ухвалює нове,
суд відповідно змінює розподіл судових
витрат.
Як вбачається із журналу
судового засідання , ОСОБА_3 приймав
участь у судових засіданнях 14.10. , 28.10. та
12.11.2013 року , для чого приїздив потягом з
м. Севастополя у м. Світловодськ. ( ас. 29,
40, 86)
На підтвердження зазначених
обставин ОСОБА_3 надано проїздні
документи , які відповідають датам
проведення судових засідань , вартість
проїзду становить 610,75 грн. ( ас.
127-132)
Згідно
ч.2 ст. 85 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення , та її
представникові сплачуються іншою
стороною добові ( у разі переїзду до
іншого населеного пункту ) , а також
компенсація за втрачений заробіток чи
відрив від звичайних занять.

Розмір
добових визначено у додатку № 1 до ПКМ
України № 98 від 02.02.2011 року «Про суми та
склад витрат на відрядження державних
службовців, а також інших осіб, що
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів» і вони
становлять 30 грн.

Таким чином розмір добових за 7 днів
становить 210 грн. , які і підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача. Інші суми витрат не
обґрунтовані і стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 638, 1000-1007, 1212 ЦК України
, ст.ст. 79, 85, 88, 303, п. 2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.
309, ст.ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК України ,
колегія суддів ,-
ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.
Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
безпідставно набуті кошти у сумі 7967,84
грн., витрати , пов'язані із явкою до
суду першої інстанції у сумі 820,75 грн.
та сплачений судовий збір у суді першої
та апеляційної інстанції в сумі 143,38
грн. , а всього стягнути 8931,97 грн.
У задоволенні інших
позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :