Справа № 3637/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування
заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У провадженні Солом'янського районного
суду м. Києва перебувала цивільна
справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
треті особи: Святошинська районна в
місті Києві державна адміністрація
Орган опіки та піклування, Солом'янська
районна в місті Києві державна
адміністрація Служба у справах дітей,
КП по утриманню житлового господарства
Солом'янського району м. Києва,
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про перевід прав і обов'язків покупців,
визначення порядку користування
житловою площею, усунення перешкод у
користуванні жилою площею, вселення,
поділ меблів і предметів домашнього
вжитку, стягнення недоотриманого
доходу, відшкодування моральної шкоди,
зобов'язання щомісячно сплачувати
кошти.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 вересня 2012 року позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано не чинити позивачам
перешкод в здійсненні ними права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом надання можливості
користуватися ключами від квартири
АДРЕСА_1; вселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
квартиру АДРЕСА_1; визнано за
позивачами право спільної сумісної
власності на рухоме майно загальною
вартістю 7810 гривень; у разі відсутності
зазначеного майна, стягнуто з ОСОБА_1,
що діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, на користь
позивачів по 1/2 частині його вартості в
сумі 3905 гривень кожному. У задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 07 лютого 2013 року зазначене рішення
залишено без змін.

Відповідач у справі - ОСОБА_1 звернулася
в суд з заявою про скасування заходів
забезпечення позову в цій справі,
вжитих на підставі ухвали
Солом'янського районного суду м. Києва
від 29 березня 2007 року.

Зазначає, що рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 17 січня 2013
року. припинено право власності ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на їх частки квартири АДРЕСА_1,
визнано за ОСОБА_1 право власності на ці
частки та стягнуто компенсацію
вартості припинених часток. Рішення
набрало законної сили.

Самостійно виконати рішення суду про
передачу майна чи грошових коштів за
нього без зустрічної волі на то
позивачів вона не зможе, тому нею було
направлено позивачам у справі
рекомендованою поштою з повідомленням
про вручення листи з проханням
прийняти кошти в передбаченому судовим
рішенням розмірі в якості компенсації
вартості майна. ОСОБА_2 отримав
особисто згаданий лист 21 грудня 2013
року, про що свідчить його підпис на
повідомленні про вручення. Лист,
відправлений на ім'я ОСОБА_3, був
повернутий адресату у зв'язку з
закінченням встановленого строку
зберігання.

У відповіді на адвокатський запит ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві повідомив
її, що з даними Єдиного реєстру
виконавчих проваджень до відділу
виконавчий лист про стягнення коштів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не
надходив та на виконанні не перебуває.

У судовому засіданні представник
заявника підтримали подану заяву та
просила її задовольнити. Зазначила, що
арешт квартири ОСОБА_1 порушує її права
та права її неповнолітньої дитини.

Представник позивачів у справі проти
задоволення заяви заперечує. Пояснив
суду, що майно, на яке за позивачами
визнано право спільної сумісної
власності, їм не передане, вартість
майна позивачам також не сплачена.
Вважає, що до повного виконання рішення
суду скасування заходів забезпечення
позову неможливе. Зазначив, що йому
невідомо про вчинення ОСОБА_1 будь-яких
дій на виконання рішення суду.
Підтвердив, що стороною позивачів не
отримувались виконавчі листи в справі
та не пред'являлись до виконання. Йому
не було відомо про зміни в
законодавстві щодо строку пред'явлення
виконавчих листів до виконання.

Інші учасники судового розгляду в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, їх неявка розгляду
заяви не перешкоджає.

Заслухавши думку учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 24 вересня 2012 року позов ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано не чинити позивачам
перешкод в здійсненні ними права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом надання можливості
користуватися ключами від квартири
АДРЕСА_1; вселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
квартиру АДРЕСА_1; визнано за
позивачами право спільної сумісної
власності на рухоме майно загальною
вартістю 7810 гривень; у разі відсутності
зазначеного майна, стягнуто з ОСОБА_1,
що діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, на користь
позивачів по 1/2 частині його вартості в
сумі 3905 гривень кожному. У задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 07 лютого 2013 року зазначене рішення
залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно з ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання
про скасування заходів забезпечення
позову вирішується в судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь у справі.

Частиною 6 ст. 154 ЦПК України визначено,
що суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 вересня 2012 року ухвалено,
зокрема, визнати за позивачами право
спільної сумісної власності на рухоме
майно загальною вартістю 7810 гривень; у
разі відсутності зазначеного майна,
стягнути з ОСОБА_1, що діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, на користь
позивачів по 1/2 частині його вартості в
сумі 3905 гривень кожному.

У судовому засіданні встановлено, що
рішення суду в цій частині не виконане.

У заяві про скасування заходів
забезпечення позову ОСОБА_1
посилається на те, що вона намагалась
добровільно виконати рішення суду в
цій частині. Вона направляла позивачам
у справі рекомендованою поштою з
повідомленням про вручення листи з
проханням прийняти кошти в
передбаченому судовим рішенням
розмірі в якості компенсації вартості
майна. ОСОБА_2 отримав особисто
згаданий лист 21 грудня 2013 року, про що
свідчить його підпис на повідомленні
про вручення. Лист, відправлений на ім'я
ОСОБА_3, був повернутий адресату у
зв'язку з закінченням встановленого
строку зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Суд вважає, що посилання ОСОБА_1 на те,
що вона намагалась добровільно
виконати рішення суду шляхом
направлення листа позивачам (лист
отриманий лише одним з них), не свідчить
про вжиття нею всіх можливих заходів
для виконання рішення суду та не є
підставою для скасування заходів
забезпечення позову.

З огляду на наведене, заява не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 154 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1
про скасування заходів забезпечення
позову.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: