Справа № 363/5190/13-ц Головуючий у І
інстанції Купрієнко С.І.Провадження №
22-ц/780/1892/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря
Власенко О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 20 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до Вишгородського районного суду
Київської області з даним позовом,
посилаючись на те, що він не спроможний
виплачувати аліменти на користь ОСОБА_2
на утримання сина ОСОБА_3, 1996 року
народження, згідно рішення
Вишгородського районного суду
Киїської області від 13 січня 1997 року у
зв'зку з погіршенням стану здоров'я.

Просив зменшити розмір аліментів,
що стягуються з нього на користь
відповідачки до 1/8 частини з усіх видів
заробітку.

Свої вимоги обгрутував тим, що 25
квітня 2013 року він звільнився з ДПС ДАІ
Святошинського районного управління
за станом здоров'я, та отримує пенсію в
розмірі 2 300 грн., щомісячно, яку
витрачає на утримання двох малолітніх
дітей та додатково несе витрати для
підтримання свого стану здоров'я.

Інших доходів, окрім пенсії, не
має.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 20 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на утримання дитини в задоволенні
позову було відмовлено у повному
обсязі. Не погоджуючись з даним
рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, де просив рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 20 січня 2014 року
скасувати та постановити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити
у повному обсязі.

Посилався на те, що судом допущене
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, рішення суду не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 31.01.1997 року з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ? частини з усіх
видів заробітку, щомісячно, починаючи з
13.01.1997 року до його повноліття,
починаючи з 13 січня 1997 року ( а.с. 3 ).

21 червня 1997 року ОСОБА_1 уклав шлюб із
ОСОБА_4, від якого мають доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (
а.с. 4-6 ).

Згідно наказу ГУ МВС України в м. Києві
від 25.04.2013 року позивача звільнено з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних сил України через хворобу (
а.с. 7-8 ).

З 29 липня 2013 року ОСОБА_1 є пенсіонером (
а.с. 10 ).

За таких обставин, суд першої
інстанції необґрунтовано прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позову і ухвалив, без додержання норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст. 192 СК України, ст. 213 ЦПК
України, незаконне та необґрунтоване
рішення.

Таким чином, доводи апелянта про
незаконність та необгрунтованість
рішення, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення
матеріального і процесуального права
при його ухваленні, на переконання
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження.

Наявність у ОСОБА_2 тяжкого
захворювання, навчання сина ОСОБА_3 в
„Міжрегіональному вищому
професійному училищі автомобільного
транспорту та будівельної механізації"
і збільшення, у зв'язку із цим, витрат
на його утримання, на переконання
апеляційного суду, у силу викладеного,
не є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог, визначених
як обгрунтовані.

Решта позовних вимог ОСОБА_1, на
думку суду другої інстанції, не
обґрунтована, відповідно, не підлягає
задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 20 січня 2014 року
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення. Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 27 січня 1997 року з
? частини до 1/6 частини усіх видів
заробітку, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 24 грудня
2013 року до настання її (дитини )
повноліття.

У решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуючий
Сержанюк А.С.

Судді
Білоконь О.В.

Коцюрба О.П.