Номер провадження 22-ц/775/911/2014
Головуючий першої інстанції Лях М.Ю.
Доповідач Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Маширо О.П.

Суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Київського районного
суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року
по цивільній справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Металург» до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
стягнення в порядку регресу, -

В С
Т А Н О В И В:

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 22 листопада 2013 року
позовні вимоги ПрАТ «Страхова
компанія «Металург» до ОСОБА_2
задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на
користь позивача суму виплаченого
страхового відшкодування у розмірі 17
386 грн. 73 коп. та судові втрати у розмірі
229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі з тих підстав, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
судом порушено вимоги матеріального та
процесуального права. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,що
виключний перелік випадків в яких
страховщик має право на регресну
вимогу до страхувальника, зазначено в
ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»,але судом першої
інстанції не було враховано, що в
зазначеній статті Закону відсутня така
підстава для подачі регресного позову,
як не повідомлення водієм, за вини
якого сталася дорожньо - транспортна
пригода, про дорожньо - транспортну
пригоду. Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону не передбачені
строки, протягом яких водій
зобов'язаний повідомити страхову
компанію про страховий випадок.

У судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1
підтримали доводи апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду
представник ПрАТ « Страхова компанія
«Металург» та третя особа ОСОБА_3 не
з*явилися, належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, шляхом отримання
телефонограм,зареєстрованих в журналі
телефонограм № 1 за №№ 44,45(а.с.104,105).

Від ПрАТ « Страхова компанія
«Металург» надійшли заперечення на
апеляційну скаргу (а.с.108-110).

Відповідно до ч.2.ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю -
доповідача,пояснення відповідача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об'єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких він його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги .

Суд першої інстанції встановив, що 30
грудня 2011 року о 09 год. 30 хв. сталася
зіткнення транспортного засобу ГАЗ 330210
державний номерний знак НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_3 та яким керував ОСОБА_2
за генеральною довіреністю від 28
вересня 2011 року та транспортним
засобом HYUNDAI Eiantra, державний номерний
знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4,яким
керував ОСОБА_5

ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2
пунктів 16.12 ПДР України.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 01 лютого 2012 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
адміністративного
правопорушення,передбаченого ст.124
КпАП України .

З полісу обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/4046518 від 05 липня 2011 року
вбачається, що автомобіль ГАЗ 330210,
державний номерний знак НОМЕР_1 був
застрахований ПрАТ «Страхова компанія
«Металург» ( а.с. 28).

Внаслідок ДТП власнику автомобіля HYUNDAI
Eiantra, державний номерний знак НОМЕР_2,
завдана матеріальна шкода ,розмір якої
згідно звіту № 40/12-01 від 14 лютого 2012
року становить 20 864,08 грн.

Оскільки автомобіль HYUNDAI Eiantra,
державний номерний знак НОМЕР_2, був
застрахований в ПрАТ» Українська
пожежно-страхова компанія» на випадок
його пошкодження внаслідок ДТП ,на
підставі договору страхування
наземних транспортних засобів (авто
каско) № 033/011/110182230 від 10 березня 2011 року
згідно з Правилами добровільного
страхування засобів наземного
транспорту ПрАТ « УПСК» виплатило
власнику транспортного засобу
страхове відшкодування в розмірі
фактично завданих збитків 21 056,08 грн.

06 серпня 2013 року до ПрАТ « Страхова
компанія »Металург» надійшла вимога №
2962 ПрАТ « УПСК» про перерахування
сплаченого страхового відшкодування
за пошкоджений застрахований
автомобіль HYUNDAI Eiantra, державний
номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно страхового акту № 143 від 19
серпня 2013 року позивачем страхове
відшкодування у розмірі 17 386,73 грн.
перераховано ПрАТ «УПСК» за вимогою №
2962 від 31 липня 2013 року ( а.с. 29,30).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Так, Законом України «Про страхування»
та ст.993 ЦК України передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування переходить право
вимоги, яке страхувальник, що отримав
страхове відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
страховик виплатив страхове
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і до нього відповідно до ст. 993
ЦК України, ст.27 Закону України «Про
страхування», переходить право вимоги,
яке страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи відповідальної за заподіяні
збитки на підставі ст. 38 «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Винним в ДТП є відповідач
ОСОБА_2 , а тому саме з нього підлягає
відшкодуванню позивачу сплачена сума
страхового відшкодування.

Рішення суду ґрунтується на вимогах
закону та відповідає обставинам
справи.Доводи апеляційної скарги про
відсутність у позивача права на
стягнення в порядку регресу
виплаченого по договору обов*язкового
страхування наземного транспорту
страхового відшкодування не
відповідають вимогам закону та
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 п.33.1,33.1.2 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на час
подій), учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов*язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом. МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
зазначені особи з поважних причин не
мали змоги виконати зазначені дії, вони
мають підтвердити це документально.

В п.33.1.4. «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» зазначено,що
учасник дорожнього руху,який потрапив
у ДТП зобов*язан невідкладно ,не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди,письмово надати страховику,з
яким укладено договір обов*язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності ,повідомлення про ДТП
встановленого МТСБУ зразка ,а також
відомості про місце знаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна,контактний телефон та свою
адресу.

Відповідно ст. 38 п.38.1 п.п.38.1.1-г
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо- транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у п.п. 33.1.2 п.33.1 ст.ЗЗ цього
закону.

Задовольняючи позовні вимоги,суд
першої інстанції правильно виходив з
того,що на час вчинення
дорожньо-транспортної
пригоди,відповідач незважаючи на
наявність телефонного дзвінка на
«гарячу лінію» страхової компанії не
виконав покладені на нього п.33.1.4.
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» вимоги щодо
письмового повідомлення страхової
компанії про страховий випадок.

Доводи апеляційної скарги у
вказаній частині неспроможні.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Отже, відповідач, заперечуючи проти
позову не надає ніяких доказів на
підтвердження своїх заперечень, суд
відповідно до вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК
України ухвалює рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, зміст оскаржуваного судового
рішення не дає підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
ЦПК України як підстави для скасування
рішення.

Усі доводи апеляційної скарги також
були предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, тому апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити як
безпідставну, рішення суду як таке, що
відповідає вимогам закону, залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє
в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий :

Судді: