Справа № 486/1580/13-ц
Провадження № 2/486/13/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Южноукраїнський
міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О.
Д.

при секретарі Філіпповій
Ю.І.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2

представника третьої особи
- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про виділення частки нерухомого
майна, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2013 року ОСОБА_4, яка діє в
інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_5. звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_7, ОСОБА_6 про виділення їй у
натурі 1/3 частки нерухомого майна в
квартирі АДРЕСА_1 або відшкодувати
вартість 1/3 частки.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
03 травня 2007 року неповнолітній ОСОБА_5,
інтереси якого вона представляє, набув
право власності на 1/3 частки нерухомого
майна, а саме: двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті свого батька
ОСОБА_8 Свідоцтво про право на спадщину
за законом від 03.05.2007 р., посвідчує, що
квартира АДРЕСА_1, також належить по 1/3
частці ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Зазначила, що
після її усних звернень до
відповідачів, вона не отримала згоди на
поділ нерухомого майна в натурі.
Просила суд виділити 1/3 частки
вищезазначеної квартири в натурі, яка
належить ОСОБА_5, а при неможливості
відшкодувати їй вартість 1/3 частки
квартири. Згодом, з огляду на
результати судової будівельно -
технічної експертизи, за якими дана
квартира була визнана неділимою в
натурі, позивач уточнила позовні
вимоги та просила суд стягнути з
відповідачів на її користь грошову
суму рівну 1/3 вартості квартири
АДРЕСА_1.

Ухвалою Южноукраїнського міського
суду від 27 січня 2014 року до участі в
справі в якості третьої особи долучено
Службу в справах дітей Южноукранської
міської ради, оскільки власником 1/3
частки спірного житлового приміщення є
неповнолітній ОСОБА_5, а також замінено
неналежного відповідача ОСОБА_7 на
належного ОСОБА_6

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав уточнені позовні
вимоги своєї довірительки та просив
суд їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2
заперечував проти задоволення позову
посилаючись на те, що ОСОБА_6 жодних
перепон у користуванні квартирою
позивачу не чинила, напроти визнала
право ОСОБА_5 на частку в квартирі, та
згодна всіляко сприяти йому у
реалізації права власності на частку в
квартирі. Додав також, що відповідач
бажає домовитися про порядок
користування квартирою, але позивач
жодних спроб вселитися в спірне
житлове приміщення не робила. Просив
суд у задоволенні позову відмовити.

Представник служби у справах дітей
заперечувала проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на
порушення права власності ОСОБА_5 на
належну йому на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 03.05.07
року 1/3 частки нерухомого майна.

Вислухавши представника позивача,
представника відповідача,
представника служби у справах дітей,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, суд приходить до висновку про
неможливість задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 03.05.2007 року, посвідченого
ОСОБА_9, приватним нотаріусом
Южноукраїнського міського
нотаріального округу Миколаївської
області, 15 червня 2000 року за р№ 1033 та
зареєстрованого у КП "БТІ м.
Южноукраїнськ" в реєcтровій книзі №25,
під записом №28, та в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 28.02.2007 року, під реєстраційним
номером № 18003032, в цілому на праві
спільної часткової власності належить
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Як вбачається з договору дарування від
26.07.2013 року відповідач ОСОБА_7 подарував
належну йому 1/3 частки квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_6, в результаті чого остання стала
власницею 2/3 часток спірної
нерухомості (а.с.42-43).

Згідно висновку експерта №1560-1561 від
17.12.2013 ринкова вартість двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 50,5
кв.м., станом на липень 2013 року, з
урахуванням місце розташування та
технічного стану, становить - 190 521,15 грн.
Здійснити ж виділ 1/3 частки
вищезазначеного майна, у складі
житлових та підсобних приміщень з
технічної точки зору не є можливим.
Виділ 1/3 частки квартири також є
неможливим і з відступом від ідеальних
часток (а.с.62-71).

Судом встановлено, що власником 1/3
частки спірної квартири є
неповнолітній син позивача - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
охорону дитинства" кожна дитина, в тому
числі й усиновлена, має право на
одержання в установленому законом
порядку в спадщину майна і грошових
коштів батьків чи одного з них у разі
їх смерті.

Згідно із ч.3 ст. 17 цього ж Закону батьки
або особи, які їх замінюють, не мають
права без дозволу органів опіки і
піклування, наданого відповідно до
закону, укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та/або державній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати поділ,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Частина 2 статті 183 ЦК України визначає
неподільною річчю річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

За ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання. З
урахуванням змісту ст. 181 ЦК України,
квартира є нерухомою річчю, що
обумовлює обов'язковість державної
реєстрації виникнення, існування,
переходу і припинення права власності
та інших речових прав на нерухомі речі,
а так само обмеження цих прав.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Статтею 364 ЦК України встановлено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч.2 ст.183 ЦК
України), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової
компенсації або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

У той же час, відповідно до ч.4,5 ст.319 ЦК
України власність зобов'язує, власник
не може використовувати право
власності на шкоду правам та свободам
громадян.

Судом встановлено, що сторонам на праві
спільної часткової власності належить
двокімнатна квартира АДРЕСА_1.
Відповідно до висновку судової
будівельно - технічної експертизи
виділ належної позивачу частки
квартири в натурі неможливий.

У спірній квартирі проживає
відповідачка, яка визнає право ОСОБА_5
на належну йому частку квартири і не
створює перешкод у користуванні нею.
Позивачка житлом забезпечена,
зареєстрована та проживає у м.
Кіровоград разом зі своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_5. У той же
час позивач спроб користуватися
належною її неповнолітньому сину
часткою в спірній квартирі не робить і
потреб в цьому немає. Не потребує і не
бажає поліпшення своїх житлових умов
за рахунок частки ОСОБА_5 і відповідач
ОСОБА_6 До того ж остання є
пенсіонеркою, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.90) та
неспроможна сплатити позивачу грошову
компенсацію за частку ОСОБА_5 у
квартирі, оскільки розмір призначеної
їй пенсії за віком складає 1020 грн.
(а.с.89).

За таких обставин присудження за
рішенням суду грошової компенсації
частки позивачки, яка бажає виділу, з
відповідачки, яка сплатити таку
компенсацію неспроможна, та визнання
останньою всупереч її волі права
власності на частку позивачки є
використанням одним співвласником
свого права власності на шкоду іншому
співвласнику, що є неприпустимим.

У зв'язку з вищевикладеним та оскільки,
як установлено судом, відповідачка
ОСОБА_6 не згодна на стягнення з неї на
користь позивачки грошової
компенсації за належну ОСОБА_5 частку в
спільній частковій власності на
квартиру, то в задоволенні позову
ОСОБА_4, яка діє в інтересах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_5 про
стягнення з відповідача на її користь
грошової суми рівної 1/3 вартості
квартири АДРЕСА_1 Миколаївської
області, потрібно відмовити.

Понесені позивачем витрати за
проведення судової
будівельно-технічної експертизи
стягненню з відповідача не підлягають,
оскільки в задоволені позову
відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про виділення частки нерухомого
майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
О. Д. Франчук