АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/5297/13-ц 22-ц/774/315/К/14
Справа №216/5297/13-ц
Провадження №22ц/774/315/К/14
суддя Бутенко М.В.
Категорія - 57 (ІІІ)
Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 02 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про стягнення
моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - Артемов Антон
Олексійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль») про стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що вона є інвалідом та
отримує пенсію через картковий рахунок
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». 25 травня
2013 року нею було заблоковано загублену
платіжну картку, у зв'язку з чим вона
звернулася до відділення банку із
заявою про отримання нової картки, яку
було видано із запізненням, а готівкою
в касі надати пенсію відмовились у
зв'язку з відсутністю її підпису у
паспорті громадянина України.

Посилаючись на те, що ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» порушив її право на
своєчасне отримання пенсії та не надав
повної та обґрунтованої письмової
відповіді на її заяви щодо дій
працівників банку, просила суд
стягнути з відповідача на свою користь
10 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 02
грудня 2013 року, описки у якому
виправлено ухвалою цього ж суду від
20.01.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
на користь ОСОБА_4 5 000 грн. моральної
шкоди та на користь держави судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

В задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права. Так, рішення суду
не містить жодної правової норми, яку
було порушено ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» при наданні послуг позивачу
ОСОБА_4, а висновок про завдання їй
матеріальної шкоди не містить жодного
обґрунтування про те, у чому саме така
шкода виразилась та якими конкретно
неправомірними діями відповідача була
завдана.

Позивач ОСОБА_4, будучи завчасно
належним чином повідомленою про час і
місце розгляду справи за апеляційною
скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на
рішення Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 02 грудня 2013 року
в судове засідання не з'явилася,
надавши 17 березня 2014 року до канцелярії
апеляційного суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
її хворобою, яка задоволенню не
підлягає.

Так, згідно п.2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд
відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених статтею 157 цього
Кодексу, у разі першої неявки в судове
засідання сторони або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі,
оповіщених у встановленому законом
порядку про час і місце розгляду
справи, якщо вони повідомили про
причини неявки, які судом визнано
поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
лютого 2014 року колегією суддів було
задоволено заяву позивача ОСОБА_4 про
відкладення розгляду справи у зв'язку
з її лікуванням в КЗ «Міська лікарня
№3» ( а.с. 165, 166).

Зважаючи на те, що повторне відкладення
розгляду справи за клопотанням
позивача ст. 169 ЦПК України не
передбачено, а викладені в заяві про
відкладення розгляду справи причини
відсутності позивача не є поважними
(зокрема, згідно відповіді в.о.
головного лікаря КЗ «Криворізька
міська лікарня №3» ОСОБА_4 перебувала
на стаціонарному лікуванні з 17.02.2014
року по 07.03.2014 року та була переведена
для подальшого лікування в ВЛО ОТД
м.Дніпропетровська, однак дані про
подальше проходження лікування станом
на 19 березня 2014 року матеріали справи
не містять, як не зазначено про це й у
заяві ОСОБА_4 про відкладення розгляду
справи, де нею вказано про проходження
лікування у КЗ «Криворізька міська
лікарня №3»), колегія суддів відхиляє
це клопотання, що (у відповідності до ч.2
ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, який
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених позовних вимог
та доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 є інвалідом І групи та, як особа
з обмеженими можливостями, потребує
стороннього супроводу.

Згідно договору про відкриття та
ведення поточного рахунку, операції за
яким можуть здійснюватися з
використанням платіжної картки, та про
надання кредиту (овердрафту) №,
укладений між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_4 ( паспорт серії НОМЕР_1
виданий Саксаганським РВ КМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
06.07.2000 року, остання є клієнтом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на ім'я якого
відкрито картковий рахунок (а.с. 59-61),
через який позивач отримувала пенсію.

25.05.2013 року позивач звернулась до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» з проханням
заблокувати її пенсійну картку у
зв'язку з втратою.

03 червня 2013 року позивач особисто
надала заяву про відновлення картки
та просила видати кошти через касу
банка (а.с. 68).

Повторно із аналогічним проханням
позивач звернулась 07 червня 2013 року,
однак їй було відмовлено у видачі
картки через відсутність підпису у
паспорті громадянина України.

Платіжну картку позивачу видрано лише
02 липня 2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині стягнення з ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» на користь ОСОБА_4
моральної шкоди, суд першої інстанції,
виходив з того, що в результаті
байдужості та некомпетентності
працівників ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» позивач була протягом певного
часу позбавлена єдиного джерела
існування, втратила спокій та
нормальний уклад життя.

Колегія суддів не може повністю
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній чи юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

При цьому, обов'язок з відшкодування
шкоди, завданої працівниками при
виконанні ними своїх трудових
обов'язків , покладено на юридичну
особу (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода, серед іншого, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У спорі, пов'язаному із відшкодуванням
моральної шкоди підлягають
встановленню обставини наявності у
діях відповідача протиправної
поведінки та завдання цим моральних
страждань.

Оскільки, ОСОБА_4 є інвалідом І групи та
незрячою людиною вона підпадає під дію
Конвенції про права інвалідів,
ратифікованою Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про права
інвалідів і Факультативного протоколу
до неї» №1767 - VІ від 16.12.2009 року,
основними принципами якої є: повага до
притаманного людині достоїнства, її
особистої самостійності, зокрема
свободи робити власний вибір, і
незалежності; недискримінація; повне й
ефективне залучення та включення до
суспільства; повага до особливостей
інвалідів і прийняття їх як
компонента людської різноманітності й
частини людства; рівність можливостей;
доступність; рівність чоловіків і
жінок; повага до таких здібностей
дітей-інвалідів, які розвиваються, і
повага до права дітей-інвалідів
зберігати свою індивідуальність.

Тому доводи апеляційної скарги щодо
неможливості надати позивачу картку з
ПІН-кодом через вади зору та
відсутність у неї можливості поставити
власний підпис при отриманні цієї
картки без допомоги третіх осіб (а.с. 112-
зворот) колегія суддів відхиляє,
оскільки це повністю суперечить
принципам Конвенції про права
інвалідів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
видача платіжної картки та коштів
через касу банку є неможливим у зв'язку
з відсутністю у паспорті ОСОБА_4
підпису, колегією суддів не можуть
взятись до уваги, оскільки при
укладенні договору на відкриття та
обслуговування карткового рахунку (а.с.
59-61) працівником ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на таке порушення не звернуто
жодної уваги та укладено договір, який
є чинним та добросовісно протягом
тривалого часу виконувався сторонами,
тому при зверненні ОСОБА_4 до
відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
у червні 2013 року остання була впевнена
у своєму праві на отримання нової
платіжної картки замість втраченої.

Крім того, відсутність підпису
(прочерку) у паспорті громадянина
України не може бути підставою для
визнання паспорта недійсним, оскільки
пунктом 8 розділу І «Положення про
паспорт громадянина України»
затвердженого Постановою Верховної
Ради України від 02.09.2013 року №3423 - ХІІ
чітко визначено, що недійсним
вважається паспорт, в якому не вклеєно
фотокартки при досягненні власником
25-ти та 45-ти річного віку. Також
вважаються недійсними паспорти, які
підлягають обміну у зв'язку зі зміною
прізвища, імені, по-батькові, знайдені,
замість яких видано нові, та паспорта
померлих громадян.

Отже, відмова у видачі платіжної картки
через відсутність у паспорті підпису
або прочерку є незаконною, тим паче, що
згодом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
надав ОСОБА_4 платіжну картку,
незважаючи на відсутність підпису у її
паспорті громадянина України, що
фактично свідчить про визнання ним
винної поведінки та некомпетентності
своїх працівників.

Факт тривалого вирішення питання щодо
видачі ОСОБА_4 нової платіжної картки
підтверджено поясненнями свідків у
суді першої інстанції та перепискою
ОСОБА_4 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
(а.с. 69-7381-84

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про порушення
прав ОСОБА_4 некомпетентними та
неправомірними діями працівників ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» при виконання
ними своїх трудових (службових)
обов'язків, і колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
відшкодування моральної шкоди, а
доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом без
урахування роз'яснень п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03. 1995 року, з подальшими змінами "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних
страждань, з урахуванням в кожному
конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема
враховується характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого,
істотність вимушених змін у її
життєвих стосунках, конкретних
обставин по справі, характер моральних
страждань і наслідків, що наступили.
Суд при ухваленні рішення не в повній
мірі врахував тяжкість фізичних і
моральних страждань позивача, їх
тривалість, істотність вимушених змін
у її життєвих стосунках, конкретних
обставин по справі і наслідків, що
наступили.

На підставі наведеного, колегія
суддів, беручи до уваги конкретні
обставини по справі, характер і
тривалість моральних страждань
позивача, істотність вимушених змін у
її життєвих стосунках, і наслідків що
наступили, вважає необхідним змінити
рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди, зменшивши розмір
стягнутої моральної шкоди з
відповідача на користь позивача з 5000
грн. до 1000 грн.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду зміні на
підставі п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України в
частині розміру стягнутої з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_4 моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч.1 ст. 309,
313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 02
грудня 2013 року змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_4 з 5 000,00 (п'яти тисяч) гривень до 1
000,00 (однієї тисячі) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: