АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/545/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Мусулевський Я.А.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, третя особа на стороні
відповідачів: ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулося до
суду з вказаною позовною заявою
посилаючись на те, що 16.04.2008 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» (правонаступником
якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір на суму 20
000,00 доларів США на умовах платності на
строк до 16.04.2018 рік.

З метою забезпечення виконання
позичальником вказаного зобов'язання,
16.04.2008 року між банком та ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 був укладений договір
іпотеки № б/н, предметом якого виступає
однокімнатна квартира, загальною
площею 22,7 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по
кредитному договору на підставі
договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконує, в зв'язку з чим станом на
14.03.2013 рік має заборгованість в сумі
244058,58 грн. з яких: за додатковою угодою,
тіло кредиту 150051,79 грн., відсотки 91278,47
грн., за кредитним договором - відсотки
2728,33 грн., просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
що складає 244058,58 грн. з ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме нерухоме майно - однокімнатна
квартира, загальною площею 22,7 кв.м.,
житловою площею 12,2 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, шляхом
продажу предмета іпотеки на публічних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження.

Рішенням Комсомольського районного
суду міста Херсона від 18 грудня 2013 року
позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в сумі 244 058 грн 58
коп. з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
нерухоме майно - однокімнатну квартиру,
загальною площею 22,7 кв.м., житловою
площею 12,2 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом її продажу на
публічних торгах в межах процедури
виконавчого провадження. Встановлено,
що початкова вартість вищевказаного
нерухомого майна для його реалізації
на прилюдних торгах встановлюється на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності.

Вирішено питання судових витрат .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволені позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Представник банку в судове засідання
не з'явився, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, що не перешкоджає розглядові
справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з підстав законності
та обґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як передбачено статтями 572, 575 ЦК
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом, як передбачено статтею 590 ЦК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
"Про іпотеку", іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, 16.04.2008 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» (правонаступником
якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 0,
відповідно до якого банк зобов'язався
надати позичальнику кредитні кошти в
іноземній валюті в сумі 20 000 доларів
США, що дорівнює еквіваленту 101000,00 грн.,
а позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредитні кошти (кредит)
не пізніше 16.04.2018 року та сплатити плату
за кредит у порядку та на умовах,
визначених в даному Договорі (а.с.7-13).

Додатковою угодою від 30.01.2009 року до
кредитного договору внесено зміни
якими встановлено кінцевий термін
повернення кредиту за договором не
пізніше 16.04.2028 року (п.1.2.) (а.с.17).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
16.04.2008 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(Іпотекодержатель) та ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_5 (Іпотекодавці) був укладений
іпотечний договір, відповідно до якого,
іпотекодавці передають в іпотеку
нерухоме майно - однокімнатну квартиру,
що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею 22,7 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м.,
яка є власністю іпотекодавців на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого Фондом
комунального майна м. Херсона 11.10.2005
року та зареєстрованого ХДБТІ 15.112005
року (п. п. 1.1 , 1.4) (а.с.19,20).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі продажу права вимоги за
кредитами, відповідно до якого ПАТ
«УкрСиббанк» погодилось продати
(відступити) права вимоги за кредитами
та передати їх ПАТ «Дельта Банк», а
останній погодився придбати права
вимоги за кредитами та прийняти їх та
сплатити ціну купівлі (а.с.39).

Таким чином, право ПАТ «Дельта Банк» на
звернення стягнення на предмет іпотеки
виникло на підставі ст..ст.513,514 ЦК
України та вищезазначеного договору
купівлі продажу права вимоги за
кредитами.

За умовами договору іпотеки,
іпотекодержатель має право звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
порушення іпотекодавцями будь-якого
зобов'язання за цим договором або
буд-якого зобов'язання, що забезпечено
іпотекою за цим Договором (п.4.1.) (а.с.21).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 9 Постанови № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30 березня
2012 року, право вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором (дострокове стягнення
кредиту, стягнення заборгованості, у
тому числі шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки/застави, одночасне
заявлення відповідних вимог у разі,
якщо позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК)

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. У цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

З матеріалів справи також вбачається,
що 27.03.2013 року позивачем на адресу
відповідачів були направлені досудові
вимоги, в яких банк повідомив останніх
про порушення зобов'язань за кредитним
договором, а також повідомив про те, що
банк вимушений, у разі невиконання або
неналежного виконання порушеного
зобов'язання за кредитним договором,
звернути стягнення на предмет іпотеки
(а.с.34-36).

Отже, встановивши, що ОСОБА_4 основне
зобов'язання не виконано, суд першої
інстанції дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про
пропущення позивачем строку позовної
давності з підстав того, що останній
платіж був здійснений 22.05.2009 року,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки, заочним рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 27 вересня 2010 року, яке
набрало чинності, встановлено факт
наявності заборгованості в сумі 167 071
грн.39 коп. та ухвалено про стягнення
вказаної суми заборгованості (а.с.109), з
даним позовом позивач звернувся до
суду 07.06.2013 року (а.с.3), з чого
вбачається, що по сплаті чергових
платежів по кредитному договору строк
позовної давності не сплинув.

Разом тим, перевіряючи доводи щодо
правомірності розміру заборгованості,
загальна сума якої визначена в
розмірі 244 058 грн.58 коп. і складається з
тіла кредиту в сумі 150 051,79 грн. та
відсотків в сумі 91 278 грн.47 коп. та в сумі
2 728 грн.33 коп., що підтверджується
довідками (а.с.32,33), колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції в порушення вимог ст.. 39
Закону України «Про іпотеку» в
резолютивній частині рішення не
зазначив складові загального розміру
вимог, що підлягають сплаті іпотеко
держателю з вартості предмета іпотеки.

Посилання апелянта на те, що
іпотекодержателем, у відповідності до
Закону України «Про іпотеку» не було
повідомлено іпотекодавця про заміну
сторони за договором іпотеки, до уваги
колегією суддів не беруться виходячи з
наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна
кредитодавця у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено законом чи
договором. Така ж норма міститься і в
ст. 24 Закону України "Про іпотеку".

Однак, неповідомлення боржника про
заміну кредитора в зобов'язанні не
звільняє його від обов'язку виконати
взяте зобов'язання, а лише може бути
підставою для застосування ч.2 ст.516 ЦК
України щодо виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові як
належного виконання, та ч.4 ст.612 ЦК
України, відповідно до якої
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, досудові вимоги позивача,
направлені іпотекодавцям містять в
собі всю інформацію щодо заміни
сторони ( а.с.105-108).

Колегія суддів не приймає до уваги
зазначені апелянтом підстави для
скасування рішення суду про
відсутність виділення в натурі часток
в однокімнатній квартирі та зазначення
позичальника за кредитним договором
третьою особою у позові, оскільки вони
не ґрунтуються на вимогах закону та за
правовідносинами, які виникли між
сторонами, залучення боржника, який
також є іпотекодавцем, в якості
третьої особи не тягне за собою
скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про
недопустимість наданих позивачем
доказів, як таких, що надані в
завірених копіях, колегією суддів
відхиляються, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що копії наданих
письмових доказів разом з іншими
документами на 185 аркушах були
посвідчені нотаріально (а.с.129-136).

Крім того, зміна іпоткодержателя
зареєстрована в установленому законом
порядку (а.с.203).

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність нарахування штрафних
санкцій та періодів нарахування пені
відповідно до ст..9 Закону України «Про
фінансову звітність та бухгалтерський
облік» є такими, що не відповідають
обставинам справи, оскільки в загальну
суму заборгованості 244 058 грн.58 коп.
штрафні санкції не нараховані, а тому
на думку судової колегії є
безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Порушень норм матеріального права, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, враховуючи, що відповідно
до ст.. 39 Закону України «Про іпотеку» у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рішенні суду зазначається загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки, а судом
зазначений лише загальний розмір
вимог без його складових, колегія
суддів приходить до висновку про
часткову зміну рішення, доповнивши
його резолютивну частину вказівкою на
те, що визначена заборгованість за
кредитним договором в сумі 244 058 грн.58
коп. складається з тіла кредиту в сумі
150 051 грн.79 коп. та відсотків в сумі 91 278
грн.47 коп. та в сумі 2 728 грн.33 коп.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ч.4 п.1ст. 309,
ст..316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 18 грудня 2013 року
частково змінити доповнивши його
резолютивну частину вказівкою на те, що
визначена заборгованість за кредитним
договором в сумі 244 058 грн.58 коп.
складається з тіла кредиту в сумі 150 051
грн.79 коп. та відсотків в сумі 91 278 грн.47
коп. та в сумі 2 728 грн.33 коп.

В решті частини залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
дня його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді