Справа № 2-1360/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року Соломянський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Київська міська рада, Солом'янська
районна в м. Києві державна
адміністрація, Департамент міського
благоустрою та збереження природного
середовища Київської міської
державної адміністрації, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, про захист права
власності та заборону здійснення
незаконної діяльності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа Київська міська
рада, про захист права власності та
заборону здійснення незаконної
діяльності, в якому просив заборонити
відповідачу використовувати земельну
ділянку та гаражі під літерами «В» і
«Г», розташовані у АДРЕСА_1, для
розміщення та функціонування станції
технічного обслуговування
автомобільних транспортних засобів.
Також просив стягнути з відповідача на
його користь судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначав, що він та відповідач є
власниками по 1/2 частині земельної
ділянки АДРЕСА_1, яку передано для
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та по 9/20 частин
домоволодіння. Крім того, позивачу
належить ще 1/10 частина домоволодіння.

Між ним (позивачем) та ОСОБА_3 було
встановлено порядок користування
домоволодінням, за яким гараж з
оглядовою ямою під літерою «В» та гараж
з оглядовою ямою під літерою «Г»
перейшли в користування ОСОБА_3

Гаражі були об'єднані в один, площа їх
збільшилася, однак це самочинне
будівництво не було введено в
експлуатацію.

У об'єднаному гаражі відповідач
протизаконно відкрив станцію
технічного обслуговування
автомобільних транспортних засобів,
чим порушив його (позивача) право
спільної часткової власності на
земельну ділянку, у зв'язку з чим
позивач змушений звернутися з позовом
до суду.

Ухвалами суду від 19 грудня 2013 року у
якості третіх осіб у справі залучено
Солом'янську районну в м. Києві
державну адміністрацію, Департамент
міського благоустрою та збереження
природного середовища Київської
міської державної адміністрації,
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги, просив позов
задовольнити, посилаючись на викладені
у ньому обставини.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позов не визнали,
вважали його необґрунтованим і
безпідставним та просили у задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації у судовому
засіданні пояснив, що вирішення даного
питання не відноситься до компетенції
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Представник третьої особи Київської
міської ради у судовому засіданні
покладався на розсуд суду.

Представники третіх осіб -
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
Київської міської державної
адміністрації, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві в судове засідання не
з'явилися, хоча третім особам належним
чином було повідомлено про день, час і
місце розгляду справи, а тому суд
вважає за можливе розглядати справу за
їх відсутності.

Суд, заслухавши позивача, відповідача
та його представника, представників
третіх осіб, свідка, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до даних договору від 20
червня 1998 року ОСОБА_4 подарувала, а
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли в дар в
рівних частках 9/10 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.а.с.14-15).

Пунктом 3 зазначеного договору
встановлено порядок користування
вказаним домоволодінням, зокрема, що
гараж з оглядовою ямою під літерою «В»
та гараж з оглядовою ямою під літерою
«Г» переходить в користування ОСОБА_3

Згідно з даними договору дарування
земельної ділянки від 21 березня 2001 року
ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3
прийняли в дар в рівних частках
земельну ділянку площею 0, 0563 га у
АДРЕСА_1 (а.с.10).

ОСОБА_5 15 травня 2001 року видано
Державний акт про право приватної
власності на землю, відповідно до якого
він є власником ? частини земельної
ділянки площею 0, 0563 га у АДРЕСА_1, яку
передано для обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(а.с.13).

ОСОБА_3 15 травня 2001 року видано
Державний акт про право приватної
власності на землю, відповідно до якого
він став власником ? частини земельної
ділянки площею 0, 0563 га у АДРЕСА_1, яку
передано для обслуговування жилого
будинку і господарських будівель (а.с.
88).

Як вбачається з даних свідоцтва про
право на спадщину за законом від 06
червня 2012 року власником ? частини
земельної ділянки площею 0, 0563 га у
АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_3 став
ОСОБА_2 (а.с.89).

З даних акту від 12 серпня 2013 року видно,
що комісією проведено обстеження
приватного домоволодіння АДРЕСА_1
згідно звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 щодо
попередження будівництва технічної
станції на подвір'ї садиби. На подвір'ї
встановлено цегляний гараж, який
облаштований витяжною трубою. На
момент обстеження в гаражі працював
компресор, на вулиці біля воріт було
припарковано 2 пошкоджених автомобілі
(а.с.29).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснив, що гараж ОСОБА_2
використовується як станція
технічного обслуговування
автомобілів.

Як вбачається з даних повідомлення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації від 13 вересня
2013 року ОСОБА_2 до Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації з питання надання
дозволу на перебудову будівлі гаража у
садибі не звертався.

Якщо гаражі на території
індивідуальної забудови
використовуються власником, як
підприємство з обслуговування
автомобілів із документальним
підтвердженням державної реєстрації
підприємницької діяльності, на такі
гаражі, згідно зі статтями 50, 51 ЦК
України, поширюються вимоги як до
станцій технічного обслуговування
автомобілів (а.с. 25).

З повідомлення Департаменту міського
благоустрою та збереження природного
середовища Київської міської
державної адміністрації від 15 серпня
2013 року видно, що ним не видавалася
контрольна картка на порушення
благоустрою території у зв'язку з
проведенням робіт на приватній
території за адресою АДРЕСА_1 (а.с.28).

Відповідно до даних повідомлення
Солом'янського РУ ГУМВС України в м.
Києві від 01 жовтня 2013 року за
результатами перевірки звернення
ОСОБА_1 щодо функціонування станції
технічного обслуговування автомобілів
за адресою: АДРЕСА_1, яку організував
ОСОБА_2, на останнього складено
адміністративний протокол за ч.1 ст. 164
КУпАП (а.с.33).

Разом з тим, позивачем не надано суду
постанови, що була прийнята на підставі
зазначеного ним протоколу, в якій би
було встановлено винуватість ОСОБА_2

У судовому засіданні відповідач
пояснив, що надані позивачем фото не є
доказом функціонування станції
технічного обслуговування, оскільки на
них зафіксовано належні йому
автомобілі. Крім того, він допомагав
своїм знайомим у ремонті автомобілів.

Виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.122) не містить
даних про місце здійснення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, а з його
заперечень на позов вбачається, що свою
діяльність він здійснює на ТОВ
«АвтоІнтернешнл МЕТРОПОЛІС».

Відповідно до ч.4 ст. 373 ЦК України
власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону нею дій, які можуть порушити
його право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому
порушенню.

Позивачем не наведено у позовній заяві
обставин, які б свідчили, що
відповідачем порушено його право
власності.

Позивачем не надано суду доказів
належності відповідачу на праві
власності гаражів, щодо яких позивач
заявляє свої позовні вимоги.

Як вбачається з ухвали про відкриття
провадження (а.с.93) в суді розглядається
спір щодо земельної ділянки, належної
сторонам.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів розміщення
відповідачем на земельній ділянці
станції технічного обслуговування
автомобілів та порушення ним у зв'язку
з цим санітарно-гігієнічних норм,
правил надання послуг та доказів
порушення прав/, свобод чи інтересів
позивача.

За таких обставин, оскільки рішення
суду не може грунтуватися на
припущеннях, суд вважає позовні
вимоги, з підстав викладених у позові,
необгрунтованими і безпідставними, а
тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 10, 27, 31, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 321, 375-377, 386, 391 ЦК України,-

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Київська міська рада, Солом'янська
районна в м. Києві державна
адміністрація, Департамент міського
благоустрою та збереження природного
середовища Київської міської
державної адміністрації, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, про захист права
власності та заборону здійснення
незаконної діяльності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І.
Кізюн