Справа № 261/752/14-ц
Провадження № 2/261/638/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк
19
березня 2014 р.

Петровський районний суд м. Донецька у
складі: головуючого - судді Чернової
О.В., при секретарі Булуєвій С.В., за
участю позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Павук К.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф.Засядько»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
та моральної шкоди, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом (з урахуванням уточнень) до
Публічного акціонерного товариства
«Шахта імені О.Ф.Засядько» про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при звільненні
та моральної шкоди, посилаючись на те,
що з 19.12.2001 року по 12.01.2014 року він
працював на шахті імені О.Ф. Засядько
робочим підземної шахтної професії.
Відповідач всі належні йому при
звільненні суми виплатив не в день
звільнення 12.01.2014 року, як передбачено
ст. 116 КЗпП України, а 21.02.2014 року, чим
порушив його права. У зв'язку із чим
позивач просить стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки
виплати остаточного розрахунку при
звільненні за весь період невиплати з
12.01.2014 року по день фактичного
розрахунку 21.02.2014 року. Крім того,
позивач вказує, що оскільки
роботодавець не виплатив йому всі суми,
належні йому, як звільненому
працівнику, в день звільнення, йому
заподіяна моральна шкода, розмір якої
він оцінює в сумі 3000 грн., у зв'язку з
тим, що йому були спричинені моральні
страждання, так як він тривалий час
не отримував всі суми, належні йому, які
були джерелом доходу для нього та
членів його родини, він відчував
матеріальний тягар через нестачу
грошей, вимушений був вживати
додаткові зусилля для утримання родини
та організації свого життя.

Позивач в судовому засіданні
підтвердив позовні вимоги та їх
обґрунтування, наполягаючи на
задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, просив відмовити у
його задоволенні та пояснив, що провини
підприємства немає, оскільки
підприємство знаходилося у скрутному
матеріальному становищі.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
та проаналізувавши письмові докази, що
є в матеріалах справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 у період з 19.12.2001 року по
12.01.2014 року перебував у трудових
відносинах з ПАТ «Шахта імені
О.Ф.Засядько», 12.01.2014 року позивача було
звільнено з займаної посади на
підставі ст. 38 КЗпП України за
власним бажанням, що підтверджується
копією трудової книжки (а.с.3-5).

Остаточний розрахунок при звільненні
із позивачем ОСОБА_1 було проведено
відповідачем 21.02.2014 року - заробітна
плата за січень 2014 року в розмірі 6179
грн. 43 коп. перерахована 21.02.2014 року за
платіжним дорученням № 5928 (а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь затримки
розрахунку. Сама по собі відсутність
коштів у роботодавця не виключає його
відповідальності.

Розрахунок середнього заробітку
проводиться відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 р., із
відповідними змінами та доповненнями
(надалі Порядок).

Згідно п.2 зазначеного Порядку
обчислення середньої заробітної плати
провадиться виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Відповідно до 5 розділу IV Порядку
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
затримки розрахунку, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно з п.8 Порядку
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі
(календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадку, передбачених чинним
законодавством, - календарних днів за
цей період.

Згідно довідки ПАТ «Шахта імені О.Ф.
Засядько» №464 від 11.03.2014 року
середньоденний заробіток ОСОБА_1
становить 229 грн. 33 коп.,
середньомісячний заробіток становить
4930 грн. 60 коп.. Заробітна плата за січень
2014 року в розмірі 6179 грн. 43 коп.
перерахована 21.02.20124 року за платіжним
дорученням № 5928 (а.с.15).

В судовому засіданні сторонами
визнано, що кількість робочих днів, що
припадає на час затримки проведення
остаточного розрахунку із позивачем,
за період з 13.01.2014 року до 21.02.2014 року,
становить 29 днів.

Згідно ст. 61 ч.1 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Таким чином, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача суму середнього заробітку
згідно із заявленими позовними
вимогами за робочі дні з моменту
звільнення з 13.01.2014 року по день
остаточного розрахунку з позивачем
тобто до 21.02.2014 року за 29 днів, виходячи
із даних про середньоденну заробітну
плату в розмірі 229 грн. 33 коп. із
розрахунку за два останніх повних
відпрацьованих місяця згідно довідки,
наданої відповідачем, у зв'язку з чим
сума, яка підлягає стягненню в порядку
ст. 117 КЗпП України, складає 6650 гривень 57
коп. (229, 33 грн. х 29 днів = 6650, 57 грн.).

Щодо позовних вимог позивача
ОСОБА_1 в частині стягнення з
відповідача моральної шкоди у сумі 3 000
гривень, то суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Суд встановив, що в результаті
неправомірної невиплати позивачеві
заробітної плати йому було спричинено
моральні переживання, були порушені
нормальні умови життя позивача,
пов'язані з невиплатою заробітної
плати, тому суд вважає, що з вини
відповідача позивачу було спричинено
моральну шкоду, в зв'язку з чим позов
ОСОБА_1 в частині відшкодування
моральної шкоди є обґрунтованим та
підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги тяжкість
спричинених страждань, те, що позивачу
ОСОБА_1 спричинявся психологічний
стрес через порушення його законних
прав на отримання винагороди за працю,
що свідчить про наявність негативних
наслідків, які на деякий час вплинули
на спосіб життя позивача, враховуючи
тривалість часу, у який позивач не
отримує компенсацію за порушення його
прав, а також зусилля, що повинні бути
витрачені позивачем на поновлення
нормального стану, суд, виходячи з
положень ст. 237-1 КЗпП України пп. 3,9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року «Про
судову практику по справах про
відшкодування моральної шкоди»,
вважає, що розмір суми, яка може
компенсувати позивачу ОСОБА_1
спричинену шкоду, складає 500 гривень.
Зазначену суму суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Таким чином, відповідачем були
порушені права позивача, передбачені
ст. 117 КЗпП України, за захистом яких він
звернувся до суду, тому суд вважає
необхідним позов задовольнити
частково та стягнути з відповідача на
користь позивача суму середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 6650 грн. 57 коп.,
моральну шкоду у розмірі 500 гривень.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК з
відповідача на користь держави слід
стягнути судовий збір у розмірі 243 грн.
60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10,
11, 57-60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., суд,
-

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Шахта імені
О.Ф.Засядько» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф.Засядько»
на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 6650 (шість
тисяч шістсот п'ятдесят) гривень 57 коп.
та моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот)
гривень 00 коп., а всього 7150 (сім тисяч
сто п'ятдесят) гривень 57 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф.Засядько»
на користь держави судовий збір у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Донецької області через місцевий суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
О.В. Чернова