Провадження № 2/712/354/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого
судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі -
ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до Соснівського
відділу Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про звільнення майна з під
арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідачів про звільнення майна з
під арешту, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору №
CSHOGF00520003 від 01 липня 2005 року третя особа
ОСОБА_1 01 липня 2005 року отримав кредит у
розмірі 36 300 Доларів США з кінцевим
терміном повернення 01 липня 2020 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем і третьою особою ОСОБА_1 01
липня 2005 року було укладено договір
іпотеки № CSHOGF00520003. Відповідно до якого
третя особа ОСОБА_1 надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: 4-кімнатну
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить йому на підставі
договору купівлі-продажу.

12 липня 2012 року Соснівським
районним судом м. Черкаси було винесено
рішення, в якому задоволено вимоги ПАТ
КБ «Приватбанк», а саме: звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки з правом укладання
ПАТ КБ «Приватбанк» від імені власника
договору купівлі - продажу у будь - який
спосіб з іншою особою покупцем з
наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Після отримання вищевказаного
рішення суду при здійсненні реалізації
предмета іпотеки позивачу стало
відомо, що 06 грудня 2011 року державним
виконавцем Соснівського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Мажарою Т.М. при примусовому
виконанні виконавчого листа
Соснівського районного суду м. Черкаси
№ 2-868 від 08 червня 2011 року про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 накладено
арешт на вищевказану іпотечну
квартиру.

Вищезазначене обтяження старшого
державного виконавця Мажари Т.М.
зареєстровано в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за № 11961582.

Позивач вважає, що державна
виконавча служба не має правових
підстав для звернення стягнення на
заставлене майно на користь
стягувачів, які не є
заставодержателями, у зв'язку з цим це і
стало підставою для звернення з даним
позовом до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, третя
особа до судового засідання не
з'явились, повідомлялись належним
чином причину неявки до судового
засідання не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини які регулюються
нормами цивільно-процесуального
законодавства, Законами України «Про
виконавче провадження» та «Про
заставу».

Як встановлено в судовому
засіданні, відповідно до укладеного
договору № CSHOGF00520003 від 01 липня 2005 року
третя особа ОСОБА_1, 01 липня 2005 року
отримав кредит у розмірі 36 300 Доларів
США з кінцевим терміном повернення 01
липня 2020 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем і третьою особою ОСОБА_1 01
липня 2005 року було укладено договір
іпотеки № CSHOGF00520003. Відповідно до якого
третя особа ОСОБА_1 надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: 4-кімнатну
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить йому на підставі
договору купівлі-продажу.

12 липня 2012 року Соснівським
районним судом м. Черкаси було винесено
рішення, в якому задоволено вимоги ПАТ
КБ «Приватбанк», а саме: звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки з правом укладання
ПАТ КБ «Приватбанк» від імені власника
договору купівлі - продажу у будь - який
спосіб з іншою особою покупцем з
наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Після отримання вищевказаного
рішення суду при здійсненні реалізації
предмета іпотеки позивачу стало
відомо, що 01 липня 2010 року старшим
державним виконавцем Придніпровського
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Федько М.А. при примусовому
виконанні виконавчого листа
Придніпровського районного суду м.
Черкаси №2-1271 від 03 червня 2010 р. про
стягнення заборгованості з ОСОБА_4
накладено арешт на вищевказану
іпотечну квартиру.

Вищезазначене обтяження старшого
державного виконавця Федько М.А.
зареєстровано в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за №10012876.

Після отримання вищевказаного
рішення суду при здійсненні реалізації
предмета іпотеки позивачу стало
відомо, що 06 грудня 2011 року державним
виконавцем Соснівського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Мажарою Т.М. при примусовому
виконанні виконавчого листа
Соснівського районного суду м. Черкаси
№2-868 від 08 червня 2011 року про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 накладено
арешт на вищевказану іпотечну
квартиру.

В даному випадку, при укладанні
договору іпотеки приватним нотаріусом
ОСОБА_5 Черкаського міського
нотаріального округу було накладено
заборону відчуження зазначеної
квартири, що належить ОСОБА_1, а
постанова про накладення арешту майна
була винесена 06 грудня 2011 року, тобто
пізніше ніж договір іпотеки.

Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» пріоритет
зареєстрованих обтяжень визначається
у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

Отже, державна виконавча служба
не має правових підстав для накладення
арешту на заставлене майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче
провадження», особа яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено право
заставодержателя звернутися до суду
про звільнення заставленого майно з -
під арешту.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 серпня 1976
року № 6 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису» за
правилами, встановленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються як на праві
власності на описане майно, так і на
праві володіння ним і відповідачами в
справі суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно.

Зі згоди представника позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є цілком обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 54, 60 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 16 Закону
України «Про заставу», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

В частині постанови державного
виконавця Соснівського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Мажара Т.М. від 06 грудня 2011 року
про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, звільнити з під арешту
квартиру загальною площею 78,2 кв. м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1, в
іншій частині постанову залишити без
змін.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
не пізніше десяти днів з дня отримання
його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ: