АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/909/14
Категорія: договірна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого
судді Яцини В.Б.,

суддів
Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3
та Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» на рішення Московського
районного суду м.Харкова від 14
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до фізичної
особи- підприємця ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Туроператор Проланд», Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» про
визнання договору частково недійсним,
розірвання договору, стягнення
страхового відшкодування, пені,
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом, в якому з
урахуванням уточнень остаточно
просили суд: визнати пункт 3.2.2. договору
на туристичне обслуговування від 21.12.2011
року - недійсним; розірвати договір на
туристичне обслуговування від 21.12.2011
року у зв'язку з тривалим простроченням
його виконання відповідачами; стягнути
з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь
ОСОБА_2 суму страхового відшкодування
(страхову виплату) в розмірі 22516,00 грн.;
стягнути солідарно з ФО-П ОСОБА_4 та ТОВ
«Туроператор «Проланд» на користь
ОСОБА_2 пеню за прострочення виконання
договору від 21.12.2011 року в сумі 88487,88
грн.; стягнути з відповідачів солідарно
на користь ОСОБА_5 в якості
відшкодування моральної шкоди грошові
кошти в розмірі 3000,00 грн.; стягнути з
відповідачів солідарно на користь
ОСОБА_3 в якості відшкодування
моральної шкоди грошові кошти в
розмірі 3000,00 грн. (том 3, а.с. 37-41).

В обгрунтування позову зазначили, що
21.12.2011 року між ОСОБА_2 та ФО- П ОСОБА_4,
яка діяла в інтересах ТОВ «Туроператор
«Проланд», було укладено договір на
туристичне обслуговування, згідно
якого відповідачі зобов'язались
забезпечити надання туристичного
продукту, а ОСОБА_2 зобов'язався
сплатити його вартість. Туристичним
продуктом був тур до ОАЕ в період з
18.01.2012 року по 25.01.2012 року, в який
планували відправитись позивачі. В цей
же день 21.12.2011 року ОСОБА_2 було сплачено
вартість туристичного туру в розмірі
22516,00 грн., про що ФО-П ОСОБА_4 було
видано товарний чек № 21/12/1.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 14 листопада 2013 року позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задоволено частково.
Пункт 3.2.2. договору на туристичне
обслуговування, укладеного 21.12.2011 року
між ОСОБА_2 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, визнано
недійсним в наступній частині: «за
вирахуванням проведених Туроператором
фактичних витрат та вартості фактично
наданих послуг. При цьому до фактичних
витрат Туроператора відносяться
здійснені ним витрати з надання
обумовленого в Заявці на бронювання
туристичного обслуговування
конкретного переліку послуг, які не
можуть бути анульовані (консульські
збори, квитки за тарифами, що не
підлягають поверненню повністю або
частково та інше)». Розірвано договір
на туристичне обслуговування,
укладений 21.12.2011 року між ОСОБА_2 та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
Стягнено з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» на користь
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 13622,00
грн. (тринадцять тисяч шістсот двадцять
дві гривні). В іншій частині позовних
вимог - відмовлено. Стягнено з
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» на користь держави судовий
збір в розмірі 214,60 грн. Стягнено з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Туроператор
«Проланд» на користь держави судовий
збір в розмірі 107,30 грн.

В судовому засідання представник
ОСОБА_2 позовні вимоги та доводи,
викладені в позові, підтримав в повному
обсязі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась,
надала суду заяву, в якій просила
розглядати справу за її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

ФО-П ОСОБА_4 позовні вимоги, пред'явлені
до неї, не визнала. Зазначила, що
відповідно до положень Закону України
«Про туризм», зокрема ч. 12 ст. 20,
відповідальність по всіх зобов'язаннях
несе туроператор, яким є ТОВ
«Туроператор «Проланд». Також
пояснила, що ОСОБА_2 грошові кошти за
туристичний тур було сплачено не в
повному обсязі, проте вона з наведених
підстав не розривала в односторонньому
порядку на підставі п. 4.3. укладений між
ними договір на туристичне
обслуговування.

Представник ПрАТ «АСК «Інго Україна» в
судовому засіданні позовні вимоги,
пред'явлені до нього, не визнав.
Пояснив, що між ТОВ «Туроператор
«Проланд» та ПрАТ «АСК «Інго Україна»
було укладено договір страхування,
згідно умов якого було застраховано
відповідальність ТОВ «Туроператор
«Проланд» за невиконання або неналежне
виконання договору про реалізацію
туристичного продукту, що призвело до
заподіяння реального збитку
вигодонабувачам. Спочатку ОСОБА_2 разом
і іншими вигодонабувачами був
включений до списку осіб, яким ПрАТ
«АСК «Інго Україна» планувала
виплатити страхове відшкодування у
зв'язку з невиконанням ТОВ
«Туроператор «Проланд» своїх
зобов'язань з надання туристичного
продукту. Вказане страхове
відшкодування ОСОБА_2 планувалось
виплатити в розмірі 13622,00 грн., оскільки
загальний розмір виплати по договору
страхування перевищував ліміт
відповідальності страховика, в зв'язку
з чим у відповідності до умов договору
страхування збитки вигодонабувачам
відшкодовувались частково,
пропорційно до загального розміру
збитків та ліміту відповідальності.
Проте в подальшому ТОВ «Туроператор
«Проланд» звернувся до ПрАТ «АСК «Інго
Україна» з листом, в якому повідомляв
про досягнення домовленостей відносно
того, що грошові кошти ОСОБА_2 будуть
виплачені ТОВ «Туроператор «Проланд»,
в зв'язку з чим просив виключити ОСОБА_2
з переліку осіб, яким ПрАТ «АСК «Інго
Україна» має сплатити страхове
відшкодування. Враховуючи наведене,
страхове відшкодування ОСОБА_2
сплачено не було. В даний час договір
страхування припинив свою дію в зв'язку
з його повним виконанням, страхові
відшкодування виплачені в повному
обсязі згідно ліміту відповідальності
страховика, в зв'язку з чим підстави для
стягнення з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на
користь ОСОБА_2 страхового
відшкодування відсутні.

Представник ТОВ «Туроператор
«Проланд» в судові засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив,
заперечень проти позову, заяви про
розгляд справи у його відсутність суду
не надав.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
просить його скасувати і ухвалити нове
рішення про повне задоволення
заявленого позову. Вони вважають, що
рішення винесене без з'ясування всіх
обставин справи, незаконне та
необґрунтоване винесене з порушенням
судом норм матеріального і
процесуального права.

Приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» в апеляційній скарзі просить
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 14.11.2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким повністю
відмовити у задоволенні позову,
оскільки вважають, що судом неповно
з'ясовані обставини справи та винесене
з порушенням судом норм матеріального
і процесуального права.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, обговоривши доводи скарг,
вважає, що вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 21.12.2011 року між
ОСОБА_2 та ФО-П ОСОБА_4, яка діяла від
імені, за дорученням та в інтересах ТОВ
«Туроператор «Проланд» на підставі
агентської угоди № 1396/11 від 05.07.2011 року,
було укладено договір на туристичне
обслуговування. Згідно умов вказаного
договору, ОСОБА_2 замовив ФО-П ОСОБА_4
туристичний продукт. Вартість тура,
сплаченого ОСОБА_2 ФО-П ОСОБА_4 складає
22516,00 грн., з яких 20906,00 грн. вона
перерахувала ТОВ «Туроператор
«Проланд» в якості оплати за
організацію туру до ОАЕ. Сторонами
також був оформлений лист бронювання,
згідно якого на підставі вказаного
договору передбачався тур в ОАЕ з 18.01.2012
року по 25.01.2012 року для ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Проте туристичний продукт у вигляді
вказаного туру вони так і не отримали,
що відбулося не з вини позивачів, а у
зв'язку з неврегульованістю договірних
відносин ТОВ «Туроператор Проланд» з
компаніями в ОАЕ та на Шрі-Ланці.

У зв'язку з таким невиконанням договору
на туристичне обслуговування ОСОБА_2
звертався до ТОВ «Туроператор
«Проланд», ПрАТ «АСК «Інго Україна» з
приводу повернення грошових коштів,
сплачених за туристичний продукт,
проте безспірно встановлено, що
сплачені за вказаним договором грошові
кошти ОСОБА_2 жодним з відповідачів
повернуто не було, за що відповідно до
ст.ст. 7, 12 Агентського договору № 1396/11
від 05.07.2011 року, укладеного між ТОВ
«Туроператор «Проланд» та ФО-П ОСОБА_4,
несе відповідальність саме ТОВ
«Туроператор «Проланд».

ФО-П ОСОБА_4 письмово повідомила ТОВ
«Туроператор «Проланд», що туристи
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають можливості
перенести дату свого туру і просять
терміново повернути сплачені грошові
кошти.

Згідно до Договору страхування
цивільної відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за договором про
реалізацію туристичного продукту №
333501897.11 від 01.11.2011 року, укладеного ПрАТ
«АСК «Інго Україна» (страховик) та ТОВ
«Туроператор «Проланд» (страхувальник)
страховик зобов'язався при настанні
страхового випадку відшкодувати
заподіяну страхувальником
вигодонабувачеві шкоду, в межах ліміту
відповідальності. Вигодонабувачем за
вказаним Договором страхування є
турист або інший замовник туристського
продукту, що уклав із страхувальником
договір про реалізацію туристичного
продукту і на користь якого укладений
цей Договір страхування. Страховим
випадком за п. 3.2 Договором страхування
є факт встановлення обов'язку
страхувальника (ТОВ «Туроператор
«Проланд») відшкодувати
вигодонабувачу реальний збиток, що
виник в результаті невиконання чи
неналежного виконання зобов'язань за
договором про реалізацію туристичного
продукту, що відбулося під час дії
цього договору. (т. 2 а.с. 5)

Визнаючи недійсним пункт 3.2.2 Договору
на туристичне обслуговування суд
правильно виходив з того, що всупереч
зазначеної у ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» заборони про
несправедливі умови договору про
обмеження прав споживача послуг зміст
цього пункту про неповне повернення
вартості фактично ненаданих послуг не
відповідає положенням ст.ст. 20, 33 Закону
України «Про туризм».

Частково задовольняючи інші вимоги
районний суд виходив з того, що
внаслідок порушення туроператором ТОВ
«Туроператор «Проланд» умов Договору
на туристичне обслуговування,
ненадання туристичного продукту, він
зобов?язаний відшкодувати понесені
ОСОБА_2 витрати і повернути отриману
від нього суму, що є страховим випадком
за вказаним Договором страхування
цивільної відповідальності. При цьому
посилання страховика на те, що
страхувальник виключив ОСОБА_2 з
переліку вигодонабувачів є
безпідставні, оскільки такі дії
страхувальника від обов?язку
страховика по сплаті страхового
відшкодування цьому вигодонабувачу не
звільняє. Так, наявність страхового
випадку у даному разі було безспірно
встановлено судом, а ОСОБА_2 відповідно
до п. 3.3.4 Договору страхування з цього
приводу самостійно і вчасно, під час
дії цього договору, заявив відповідну
претензію страховику, що на підставі
п.п. 9.14 цього Договору зобов?язує ПрАТ
«АСК «Інго Україна» здійснити
вигодонабувачу страхову виплату (а.с. 5,
10. т. 2). При цьому за відсутності даних
про те, що страхувальник за свій
рахунок відшкодував понесені
вигодонабувачем ОСОБА_2 збитки, та з
врахуванням доведеного факту
передбаченого Договором страхування
страхового випадку і самостійного
звернення вигодонабувача до
страховика, наступне свавільне у
світлі умов Договору Про страхування
та ст. 2 Закону України «Про
страхування», ч. 2 ст. 985 ЦК України
виключення страхувальником ОСОБА_2 із
реєстру вигодонабувачів, як це
правильно, із посиланням на норми ст.ст.
9, 20, 26 закону України «Про
страхування», п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України
зазначив районний суд у своєму рішенні,
- не має правового значення. Доводи ПРАТ
«АСК «Інго Україна» відносно того, що
Договір страхування припинив свою дію
у зв?язку із повною виплатою страхового
відшкодування в межах страхової суми
районний суд відхилив обґрунтовано та
відповідно до положень ст. 599 ЦК
України, за яким зобов?язання
припиняються лише виконанням,
проведеним належним чином, оскільки
вигодонабувач під час дії вказаного
договору і вчасно звернувся до
страховика та страхувальника із
претензією про сплату страхового
відшкодування, а страховик
передбачений цим договором обов?язок
на користь вигодонабувача не виконав.

Сума страхової виплати, 13622,00 грн., яка
підлягає сплаті ОСОБА_2 районним судом
встановлена належним чином, відповідає
наявним у справі доказам та умовам
Договору страхування і доводами скарг
не спростовується.

Що стосується відмови у задоволенні
позову про стягнення пені за
прострочення виконання Договору про
надання туристичних послуг, то
районний суд правильно встановив, що не
надання туристичних послуг відбулося з
вини іноземних контрагентів ТОВ
«Туроператор «Проланд», позивачі
заявили, що про неможливість надання
послуг туроператор їх попередив за
п?ять днів до виїзду, а в матеріалах
справи відсутні належні та допустимі
докази на підтвердження вини
відповідачів у порушенні своїх
зобов'язань, що за змістом ст. 614 ЦК
України свідчить про відсутність
підстав для цивільної
відповідальності у вигляді стягнення
пені.

Відповідно до ч. 15 ст. 20 Закону
України «Про туризм», ч. 2 ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів»
питання щодо відшкодування моральної
(немайнової) шкоди вирішується судом
при задоволенні вимог споживача у
загальному порядку, тобто при
наявності вини відповідача, яка у
даному випадку не встановлена.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційних скарг цього висновку не
спростовують, то з передбачених ст. 308
ЦПК України підстав судова колегія
апеляційного суду відхиляє апеляційні
скарги і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 31-324 ЦПК України судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» відхилити.

Рішення Московського районного суду
м.Харкова від 14 листопада 2013 залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
при цьому може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів після її проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :