Номер провадження № 22-ц/785/3118/14
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.

при секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 листопада 2013 року за скаргою
ОСОБА_3, заінтересовані особи: відділ
Державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, відділ Державної
виконавчої служби Овідіопольського
районного управління юстиції в
Одеській області, стягувач -
Білгород-Дністровська міжрайонна
прокуратура Одеської області, про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а
н о в и л а:

04 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з вказаною скаргою,
обґрунтовуючи вимоги тим, що
постановами начальника управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Полякова В.В. від 24 вересня 2013 року до
відділу Державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції в Одеській області передані
виконавчі провадження: № 39673076 за
виконавчим листом № 2-5232, виданим 27
серпня 2013 року Білгород-Дністровським
міськрайонним судом Одеської області
про зобов'язання її знести самочинно
споруджену будівлю на АДРЕСА_1, та №
39673006 за виконавчим листом № 2-5232,
виданим 27 серпня 2013 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області про
зобов'язання її звільнити земельну
ділянку, яка розташована на АДРЕСА_1,
яка належить до земель запасу
Білгород-Дністровського району, які
перебували на виконанні у відділі ДВС
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, який відкрив
виконавчі провадження, але не надіслав
їй постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Посилаючись на ці обставини та на ст.
ст. 383, 387, 388 ЦПК України, заявник ОСОБА_3
просила суд визнати неправомірною
бездіяльність відділу ДВС
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області у зв'язку з не
направленням їй постанов про відкриття
виконавчого провадження №№ 39673076 і
39673006 та зобов'язати відділ ДВС
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області направити їй
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Заявниця ОСОБА_3 та представники
заінтересованих осіб: відділу ДВС
Овідіопольського районного управління
юстиції в Одеській області та відділу
ДВС Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області в судове засідання не
з'явилися.

Ухвалою суду першої інстанції у
задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_3
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати й постановити нову ухвалу
про задоволення скарги, мотивуючи тим,
що суд першої інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу
Заступник Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурору Одеської
області Філіппов С.В. просить скаргу
відхилити у зв'язку з безпідставністю
її доводів.

Заявниця ОСОБА_3 та представники
заінтересованих осіб: відділу ДВС
Овідіопольського районного управління
юстиції в Одеській області та відділу
ДВС Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області,
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурору Одеської області в судове
засідання не з'явилися, про розгляд
справ сповіщені належним чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги заявниці ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга заявниці підлягає
задоволенню частково за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановами начальника управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Полякова В.В. від 24 вересня 2013 року до
відділу Державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції в Одеській області передані
виконавчі провадження: № 39673076 за
виконавчим листом № 2-5232, виданим 27
серпня 2013 року Білгород-Дністровським
міськрайонним судом Одеської області
про зобов'язання її знести самочинно
споруджену будівлю на АДРЕСА_1, та

№ 39673006 за виконавчим листом № 2-5232,
виданим 27 серпня 2013 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області про
зобов'язання її звільнити земельну
ділянку, яка розташована на АДРЕСА_1,
яка належить до земель запасу
Білгород-Дністровського району, які
перебували на виконанні у відділі ДВС
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області (а.с. 3,4).

Постановами Головного державного
виконавця відділу Овідіопольського
районного управління юстиції в
Одеській області Захарової Б.Ю. від 09
жовтня 2013 року вказані виконавчі
провадження прийняті до виконання (а.с.
5,6).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У пп. 1 та 4 постанови № 6 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення , дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах" від 07 лютого 2014 року Пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснив, що виконання судових
рішень у цивільних справах є складовою
права на справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту
сторін виконавчого провадження при
проведенні виконавчих дій є судовий
контроль за виконанням судових рішень
у цивільних справах, який передбачає,
зокрема, можливість здійснення певних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні лише з дозволу суду, а
також обов'язок суду розглянути скарги
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби й позови, що виникають із
відносин щодо примусового виконання
судових рішень.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини
першої статті 12, частини четвертої
статті 82 Закону про виконавче
провадження право на оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до ЦПК,
мають лише сторони виконавчого
провадження, якщо вважають, що порушено
їх права чи свободи. При цьому вони
набувають процесуального статусу
заявника.

На підставі статті 8 Закону про
виконавче провадження сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявниця ОСОБА_3 не довела, що державний
виконавець не направляв їй копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження та не зазначила негативні
наслідки не направлення їй копії
вказаних постанов.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо,
оскільки судом порушені норми
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання

рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Частинами 1 та 2 ст. 25 вказаного Закону
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У частині 1 ст. 31 вказаного Закону
зазначено, що копії постанов
державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам
із супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюються на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

В порушення зазначених вимог закону
суд першої інстанції повинен був
роз'яснити право заявниці на звернення
до суду з заявою про витребування
доказів - копій виконавчого
провадження та не перевірив належним
чином обставин щодо дотримання
державним виконавцем норм права про
направлення заявниці копії постанов
про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
передбачено, що розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції порушив встановлений
законом порядок вирішення скарги, що є
підставою для скасування хвали суду
першої інстанції з передачею цього
питання на новий розгляду до суду
першої інстанції.

У відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
ухвала суду апеляційної інстанції
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3,
313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 листопада 2013 року скасувати,
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції
подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік