Номер провадження 2/754/682/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23.01.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Панченко О.М.

при секретарях - Буцко М.В.,
Гавриш Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
Житлово - будівельний кооператив
«Арсеналець - 27» про визнання дій
протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання дій протиправними.

Свої вимоги мотивував тим, що між ним та
відповідачем ОСОБА_2 20.07.1987 року було
укладено договір про управління
кооперативним паєм в ЖБК
«Арсеналець-27», відповідно до якого
відповідач ОСОБА_2 зобов»язався не
використовувати кооперативний пай для
сімейних потреб та переоформити його
кооперативні внески на протязі 20 років
на ім»я позивача. Проте, відповідач не
виконав умов договору, а навпаки
використав надані йому грошові кошти
для сплати паєнакопичення за квартиру
АДРЕСА_1 на своє ім»я для сімейних
потреб, що надало змогу відповідачу
ОСОБА_3, на той час члену його сім»ї -
його дружині, претендувати на ? частину
вказаної квартири. Результатом
протиправних дій відповідачів стала
державна реєстрація права власності на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 на
ім»я відповідача ОСОБА_2 Враховуючи те,
що дії обох відповідачів істотно
порушили умови на яких укладався
договір про управління кооперативним
паєм, так і законні права позивача,
просив визнати їх дії, які пов»язані із
порушенням п. 2 Договору про управління
кооперативним паєм від 20.07.1987 року,
протиправними.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з»явився, належно повідомлений про
день та час судового розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав
позовні вимоги за викладеними в
позовній заяві обставинами і просив
визнати дії відповідачів, які
пов»язані із порушенням п. 2 Договору
про управління кооперативним паєм від
20.07.1987 року, протиправними.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
надав свої письмові заперечення проти
позову та пояснив, що з 1977 року він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 У 1986 році між
позивачем та ним було укладено
договори доручення та договори на
зберігання грошових коштів. Метою їх
укладення було внесення грошових
коштів ОСОБА_1, які він надав йому
особисто та через третю особу ОСОБА_4
для оплати паєнакопичення в ЖБК
«Арсеналець-27» за кооперативну
квартиру АДРЕСА_1. Після тиску на нього
з боку відповідача ОСОБА_3, він
вимушений був написати заяву про вступ
до ЖБК «Арсеналець 27» та у січні 1987 року
вніс першу суму переданих позивачем
коштів в рахунок паєнакопичення на
своє ім»я, про що позивачу відомо не
було. Після того, коли на початку 1987
року позивач про це дізнався, у них
виник конфлікт і щоб його вирішити,
сторони уклали 20.07.1987 року додатково
договір управління кооперативним паєм
за умовами якого, оскільки вступний
внесок було оформлено на ім»я
відповідача, він зобов»язався не
використовувати цей пай для сімейних
потреб, а також зобов»язався
переоформити всі внески, які він
здійснив від свого імені за рахунок
коштів позивача на його ім»я протягом 20
років. 01.10.1992 року він виплатив повністю
паєнакопичення на вказану квартиру від
свого імені. Таким чином, він не
заперечує, щодо переоформлення
паєнакопичення на ім»я позивача, проте
проти цього заперечує відповідач
ОСОБА_3, яка починаючи з 1992 року умисно
ухиляється від вирішення цього
питання, що стало підставою для
розірвання шлюбу між ними.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю
підтримав заперечення свого
довірителя.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилася, належним чином
повідомлена про день та час розгляду
справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_8 в судовому засіданні
заперечувала проти позовних вимог, що
пред»явлені позивачем до його
довірительки в повному обсязі.
Пояснила, що відповідно до Договору
управління кооперативним паєм від
20.07.1987 року, укладеного між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2, останній нібито
вступив до ЖСК «Арсеналець-27» від імені
позивача та зобов»язався оформити пай
на квартиру у вказаному кооперативі на
ім»я позивача та не використовувати
квартиру для сімейних потреб. Вважає,
що такими умовами, сторони договору
порушують право власності її
довірительки на квартиру та її право
користування нею, оскільки на момент
укладення договору, паєнагромадження
належало до спільної сумісної
власності подружжя. Окрім того, вважає,
що вказаний вище договір управління
кооперативним паєм суперечить нормам
законодавства України, які діяли на
момент його укладення, особи, які його
уклали, не мали необхідного обсягу прав
для реалізації їх мети та
розпорядження предметом правочину -
пайовими внесками. Просила суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Треті особи по справі ОСОБА_4 та
представник ЖБК «Арсеналець - 27» в
судове засідання не з»явилися,
належним чином повідомлені про день та
час розгляду справи, про причини своєї
неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення представника
позивача, заперечення відповідача
ОСОБА_2 та його представника, а також
представника відповідача ОСОБА_3,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, судом було
встановлено наступне.

Відповідно до договору від 20.07.1987 року
про управління кооперативним паєм в
ЖБК «Арсеналець 27», що був укладений
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2,
останній зобов»язався не
використовувати кооперативний пай для
сімейних потреб та переоформити його і
кооперативні внески на протязі
двадцяти років на ім»я позивача. (а.с. 5).

Як зазначив в судовому засіданні
представник позивача, обов»язків, що
передбачені вказаним договором
відповідач ОСОБА_2 не виконав,
використавши надані йому грошові кошти
для сплати паєнакопичення за квартиру
АДРЕСА_1 на своє ім»я для сімейних
потреб, що надало змогу відповідачу
ОСОБА_3, на той час члену його сім»ї -
його дружині, претендувати на ? частину
вказаної квартири.

Відповідно до ст. 4 Цивільного Кодексу
України 1963 року, що діяв на момент
укладення договору, цивільні права та
обов»язки виникають з підстав,
передбачених законодавством СРСР і
Української РСР, а також з дій громадян
і організацій, які хоч і не передбачені
законом, але в силу загальних начал і
змісту цивільного законодавства
породжують цивільні права і обов»язки.
Відповідно до цього, цивільні права і
обов»язки виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод,
хоч і не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Статтею 145 ЖК України визначено, що
члени сім»ї, які проживають разом з
членом житлово - будівельного
кооперативу, мають рівне з ним право
користування жилим приміщенням; члени
сім»ї члена кооперативу, крім дружини,
що має право на частину
паєнагромадження, не вправі вимагати
поділу приміщення, його обміну і здачі
в найм, а також вселення інших осіб, за
винятком неповнолітніх дітей.

Шлюб між відповідачами по справі
ОСОБА_2 було укладено 20.04.1977 року (а.с.32)
та розірвано 09.09.2013 року (а.с. 33).

Відповідно до довідки, виданої ЖБК
«Арсеналець 27» від 04.10.2005 року (а.с. 31)
сума пайового внеску за квартиру
АДРЕСА_1 повністю сплачена 30.09.1992 року.

Відповідно до ст. 133 ЖК України, право на
вступ до житлово - будівельного
кооперативу і отримання в ньому житла
мають лише громадяни, які потребують
поліпшення житлових умов.

Як було з»ясовано при розгляді справи,
відповідач ОСОБА_1 на момент укладення
договору не мав права на отримання
квартири в будинку ЖБК «Арсеналець 27»,
оскільки не був його членом і не мав
права на пай. Крім того, не перебував на
обліку у виконавчому комітеті районної
в місті ради народних депутатів, не
проживав у м. Києві та не був визнаний
особою, яка потребує поліпшення
житлових умов.

Відповідно до ст. 141 ЖК України,
квартири в будинках житлово -
будівельних кооперативів надаються
особам, прийнятим до членів ЖБК, по
рішенню загальних зборів членів ЖБК,
затвердженим виконкомом відповідної
ради народних депутатів; також така
квартира надається відповідно до
кількості членів сім»ї, суми пайового
внеску і граничного розміру жилої
площі, передбаченої в Примірному
статуті ЖБК.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім»ю України, майно нажите подружжям
за час шлюбу є його спільною власністю,
кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Відповідно до ордеру від 29.06.1988 року,
виданого на підставі рішення зборів
членів ЖБК «Арсеналець-27»
затвердженого рішенням виконкому
Київської міської ради народних
депутатів (а.с. 30), членами сім»ї
відповідача ОСОБА_2 були відповідач
ОСОБА_3 - його дружина та ОСОБА_9 - їх
донька.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на
обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

За відсутності будь-яких письмових
доказів, зазначені докази у
відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України є
недопустимими.

В судовому засіданні судом було
встановлено, що сторони договору
управління кооперативним паєм від
20.07.1987 року на момент його підписання не
мали необхідного обсягу прав для
реалізації їх мети та розпорядження
предметом правочину - пайовими
внесками, а відповідач ОСОБА_3 взагалі
не являється стороною правочину,
представником позивача в судовому
засіданні не було наведено жодного
законодавчо встановленого обов»язку
відповідача ОСОБА_3 по відношенню до
позивача ОСОБА_1

З урахуванням вище викладеного,
позовні вимоги про визнання дій
відповідачів протиправними
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10,15,59,60,212-215 ЦПК
України, ст. 22 СК України, ст. 4 ЦК
України 1963 р., ст.ст. 133,141,145 ЖК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя