У х в а л а

іменем україни

20 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О.,
Кузнєцова В. О.,
Наумчука М. І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом Житомирського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави до Житомирської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48,
ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52,
ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56,
ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60,
ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64,
ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76,
ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80,
ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84,
ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88,
ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92,
ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96,
ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100,
ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104,
ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108,
ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112,
ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116,
ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120,
ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124,
ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128,
ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132,
ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136,
ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, третя особа
державне підприємство «Житомирське
лісове господарство» про визнання
недійсними розпоряджень, державних
актів, зобов'язання вчинити певні дії
та за зустрічним позовом ОСОБА_17 до
Житомирського міжрайонного прокурора
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері про
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Житомирської області в
інтересах держави на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області 27 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 17 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Житомирський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави звернувся до суду з указаним
позовом, у якому просив визнати
недійсними розпорядження Житомирської
районної державної адміністрації
«Про надання ОК «СТ «Любава»
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості)» від 23
березня 2009 року № 359, «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в натурі (на місцевості)» від 22
квітня 2009 року № 577, «Про безоплатну
передачу громадянам у власність
земельних ділянок, які перебувають у їх
користуванні для ведення садівництва
на території Ради» від 06 травня 2009 року
№ 617, визнати недійсними державні акти
на право власності на земельні ділянки,
видані на ім'я відповідачів та
зобов'язати останніх повернути
вказаній земельні ділянки раді, а 1,9 га -
Лісгоспу.

Посилався на те, що Житомирська
районна державна адміністрація з
порушенням вимог чинного
законодавства прийняла вказані
розпорядження, якими безпідставно
змінила цільове призначення земельної
ділянки площею 19,2 га, вартістю 621 792 грн,
яка знаходиться на території
Новогуйвинської селищної ради і
передала її 136 відповідачам в оренду, а
згодом - у власність. При цьому, 1,9 га
спірної земельної ділянки перебувають
у користуванні ДП «Житомирське
лісове господарство». Посилався на те,
що земельна ділянка площею 19,2 га не є
землею сільськогосподарського
призначення, а згідно зі статистичною
звітністю рахується як землі оборони,
на яких зростає ліс, тому дана земля не
придатна для ведення садівництва.
Договори оренди, укладені 30 квітня 2009
року між райдержадміністрацією та 136
членами ОК «СТ «Любава»
підлягали державній реєстрації
органами ДЗК України, а не управлінням
Держкомзему в районі, тому реєстрація
оренди договорів є незаконною і не
посвідчує право користування землею.
Відповідно вказані земельні ділянки
незаконно були передані у власність
громадянам, що тягне визнання
недійсними державних актів на право
власності на землю.

У березні 2013 року ОСОБА_17 звернувся
до суду із указаним зустрічним позовом
до Житомирського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері, у
якому просив зобов'язати прокурора
повернути управлінню Держземагенства
у Житомирському районі вилучену
земельну документацію на спірні
ділянки, а також витребувати у позивача
документ, яким він заборонив
нотаріальній конторі вчиняти дії
стосовно наведених ділянок.

Посилався на те, що прокурор порушує
його право власності на правомірно
отриману земельну ділянку. Внаслідок
незаконного вилучення прокуратурою
технічної документації на спірні
земельні ділянки, позивач позбавлений
можливості здійснювати своє право
власності на належну йому земельну
ділянку.

Рішенням Житомирського районного
суду Житомирської області 27
вересня 2013 року залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 17 грудня 2013
року, в задоволенні позовів
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
заступник прокурора Житомирської
області в інтересах держави,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов Житомирського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері задовольнити, а
провадження у справі за зустрічним
позовом ОСОБА_17 закрити.

Касаційну скаргу заступника
прокурора Житомирської області
необхідно відхилити з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч.
3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Житомирської області в інтересах
держави відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області 27
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 17 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О. Остапчук

В. О. Кузнєцов

М. І. Наумчук