Справа № 742/71/14-ц Провадження №
22-ц/795/568/2014 Головуючий у I інстанції
-Ільченко О. І. Доповідач - Острянський
В. І.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОстрянського В.І.,
суддів:Бечка Є.М., Горобець Т.В., при
секретарі:Рудик І.І., за
участю:представника відповідача
ОСОБА_5, представника ПАТ КБ
„ПриватБанк" Рожка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 21 січня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 21 січня
2014 року позов задоволено, стягнуто з
ОСОБА_7 заборгованість за кредитним
договором в розмірі 25951 грн. 44 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення суду через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
судом першої інстанції, всупереч
діючому законодавству, не було
застосовано до спірних правовідносин
строк позовної давності. Апелянт
звертає увагу на те, що п.п. 7 п.13 ст. 11
Закону України „Про захист прав
споживачів" визначено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Апелян зазначає, що в
наданих розрахунків не вбачається, що
нею вчинено дії, що є фактичним
визнанням нею заборгованості, що
засвідчувало б про те, що строк
позовної давності є перерваним і тому
строк позовної давності слід рахувати
з іншої дати, то слід вважати, що строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення боргу сплив 16.12.2008 року, таким
чином позивач пропустив строк позовної
давності по вимогам, оскільки
звернувся до суду в грудні 2013 року.
Апелянт наголошує, що суд першої
інстанції незаконно взяв до уваги
викладені в заяві позивача твердження
про те, що нібито останнє погашення
відповідачки за кредитним договором в
сумі 1050 грн. відбулося нібито 25 травня
2012 року, тому строк позовної давності
був перерваний, але таке твердження
позивача не підверджено належними та
допустимими доказами, а лише
самостійно виготовленим банком
розрахунком, який за даних умов не може
бути прийнятий, як доказ.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що рішення суду
постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 грудня 2007 року між ЗАТ КБ
„Приватбанк", правонаступником якого є
ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_7 був
укладений договір, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі 500
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконувала, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 30 вересня
2013 року становила 252951 грн. 44 коп. та
складається із суми заборгованості за
кредитом - 14933 грн. 32 коп.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом - 9544 грн. 24 коп.,
штрафу (фіксована частина) - 250 грн.,
штрафу (процентна складова) - 1223 грн. 88
коп., що підтверджується розрахунком
(а.с. 6-12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
невиконання ОСОБА_7 вимог кредитного
договору, несплата в установлені
терміни грошей на повернення кредиту
та нарахованих процентів за
користуванням кредитом є підставою для
стягнення боргу з відповідача.

Такий висновок суду відповідає
встановленим обставинам і вимогам
закону з наступних підстав.

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Доводи апелянта про те, що судом першої
інстанції не було застосовано строку
позовної давності, не можуть бути
підставою для задоволення апеляційної
скарги, враховуючи з наступного.

В заяві ОСОБА_7 від 15 грудня 2007 року (а.с.
13-14) зазначено, що вона ознайомлена та
згодна з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
банку, які були надані її для
ознайомлення в письмовому вигляді.
Своїм підписом вона підтверджує факт
отримання повної інформації про умови
кредитування в ПриватБанку, а також
його місцезнаходження. Отже,
підписуючи заяву про надання кредиту
відповідач погодилась з усіма умовами
та правилами надання кредитних послуг,
і на момент підписання в неї не було
жодних зауважень чи застережень.

Відповідно до п.3.1. Умов і правил
надання банківських послуг, для
надання послуг Банк відкриває клієнту
Картрахунки, видає клієнту Карки. Їх
вид і строк дії визначений у заяві і в
Пам"ятці клієнта. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
указаного в розділі „Відмітки банку"
заяви. Згідно з п.9.12. цих же Умов,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку не одна із сторін не
попередить другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично поновлюється на такий же
строк. Відповідно до п.9.5. Умов договору
картковий рахунок може бути закритий
на підставі заяви держателя, або Банк
має право закрити картковий рахунок,
письмово повідомивши держателя. При
цьому держатель повинен не пізніше 30
днів з дня повідомлення повернути
картку в Банк, після чого
обслуговування картки припиняється.
Держатель повинен погасити всі види
заборгованості перед банком, в тому
числі, які виникли на протязі 30 днів з
моменту повернення картки. Банк
закриває картковий рахунок в строк не
раніше 30 днів з дня припинення
обслуговування картки.

З вищезазначеного вбачається, що
спірні правовідносини між позивачем і
відповідачем на час подачі позову є
триваючими, оскільки відповідач не
відмовлялась у письмовій формі від
послуг банка.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
суд першої інстанції діяв в межах та на
підставі чинного законодавства, а
доводи апеляційної скарги є
безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 21 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: