22-ц/772/259/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сичук М. М.Категорія: 34
Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючої: Шемети Т. М.,

суддів: Матківської М.В., Марчук
В.С.,

при секретарі: Сніжко О.А.

за участю: відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 04 грудня 2013 року

по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про відшкодування
матеріальних збитків, заподіяних
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,-

в с т а
н о в и л а :

В вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з зазначеним позовом та ставила
вимогу: стягнутим з ОСОБА_2 на її
користь грошові кошти в розмірі 51 350
грн. у відшкодування матеріальних
збитків спричинених пошкодженням
транспортному засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21
травня 2013 року о 9 годині в м. Вінниці по
вул. 50-річчя Перемоги -
Червоноармійська водій ОСОБА_2 керуючи
автомобілем марки «Mazda» ДНЗ НОМЕР_1 під
час зміни напрямку руху, допустив
зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» ДНЗ
НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, що призвело
до механічного пошкодження
транспортних засобів. За фактом
порушення відповідачем п.10.1 Правил
дорожнього руху України, внаслідок
якого сталося ДТП, 21.05.2013 року
працівниками ВДАІ було складено
протокол про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності та
Постановою Вінницького міського суду
від 03.06.2013 року його було визнано винним
за ст. 124 КУпАП і накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу розмірі 400 грн.. При зіткненні
транспортний засіб позивача зазнав
значних технічних ушкоджень, згідно з
висновком експертного дослідження №
89П-05 від 10.06.2013 року розмір матеріальних
збитків автомобіля «Mitsubishi» становить 92
932 грн. 55 коп. Відповідно до листа
акціонерної страхової компанії «ТАС»
від 01.08.2013 року прийнято рішення про
виплату страхового відшкодування по
Полісу обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів АЕ/095481
від 29.04.2013 року за ДТП, що сталося 21.05.2013
року у розмірі 41 082 грн. 55 коп. Окрім
того, відповідач добровільно
відшкодував розмір франшизи згідно
Полісу, який становить 510 грн. Таким
чином, позивач вважає, що сума
невідшкодованих збитків становить 51 350
грн..

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 04.12.2013 року
позовні вимоги задоволено, ухвалено:
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
грошові кошти в розмірі 51 350 грн. у
відшкодування матеріальних збитків,
спричинених пошкодженням
транспортному засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_2 13.12.2013 року подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, недоведеність обставин, які суд
вважав встановленими та
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, просив
скасувати рішення суду і ухвалити нове,
яким вирішити питання про стягнення з
нього на користь ОСОБА_4 грошових
коштів в розмірі 51 350 грн. та передачі
йому автомобіля «Mitsubishi» ДЗН НОМЕР_2
після відшкодування збитків в розмірі
51 350 грн. та стягнути з ОСОБА_4 на його
користь судовий збір в розмірі 256 грн. 75
коп. Доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що позивач намагається
отримати надмірну вигоду, стягнувши з
відповідача повне відшкодування
завданих внаслідок ДТП збитків та
залишивши при цьому у своїй власності
пошкоджений автомобіль. Судом
безпідставно не прийнято до уваги
Постанову Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» та не вирішено питання про
передачу ОСОБА_2 автомобіля «Mitsubishi»
після повного відшкодування збитків.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
подану апеляційну скаргу підтримали з
викладених у ній підстав та з
урахуванням висновку судової
будівельно-технічної експертизи
просили скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити повністю. Позивач
ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в
судове засідання апеляційного суду не
з'явились, представником була подана
заява про розгляд справи у їх
відсутність та з урахуванням поданих
письмових заперечень, в яких зазначили,
що рішення суду є вірним та законним, а
апеляційна скарга немотивована, а тому
просили її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підт верджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давнос ті, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвер дження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка пра вова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене по справі рішення не в повній
мірі відповідає цим вимогам.

Так, судом першої інстанції було вірно
встановлено наступні факти: 21.05.2013 року
о 09 год. 00 хв. в м. Вінниці по вул. 50-річчя
Перемоги-Червоноармійська з вини
ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна
пригода, під час зміни напрямку руху
водій автомобіля марки «Mazda» ДНЗ
НОМЕР_1, допустив зіткнення з
автомобілем «Mitsubishi» ДНЗ НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_4 За фактом порушення
відповідачем п.10.1 Правил дорожнього
руху України, внаслідок якого сталося
ДТП, працівниками ВДАІ було складено
протокол про адміністративне
правопорушення. Свою вину відповідач
визнав. Постановою Вінницького
міського суду від 03.06.2013 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП України та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 400 грн. на користь
держави

-2-

(а.с.10). Згідно висновку експертного
дослідження № 89П-05 від 10.06.2013 року
вартість матеріального збитку
завданого власникові автомобіля
«Mitsubishi», складає: 92 932 грн. 55 коп. (а.с.13-15;
а.с. 52-70). Листом акціонерної страхової
компанії «ТАС» від 01.08.2013 року
позивачку повідомлено про прийняття
рішення щодо виплати страхового
відшкодування по Полісу обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АЕ/095481 від 29.04.2013
року за ДТП, що сталося 21.05.2013 року у
розмірі 41 082 грн. 55 коп. (а.с.16).
Відповідач добровільно відшкодував
розмір франшизи, згідно Полісу, який
становить 510 грн..

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, виходив з того, що різницю між
сумою матеріального збитку,
визначеного експертним висновком та
сумою, яка була виплачена страховиком,
з урахуванням сплаченої в
добровільному порядку відповідачем
франшизи, слід стягнути з відповідача
по справі, який визнаний винним в
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди
та ця сума становить 51 350 грн..

Такий висновок суду є невірним та не
ґрунтується на нормах матеріального
закону, виходячи з наступного.

Розглядувані правовідносини є
правовідносинами з відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки та до них слід застосувати
норми ст. ст. 1166, 1187 Цивільного Кодексу
України та норми закону України від 01
липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (надалі - Закон).

Порядок відшкодування шкоди,
пов'язаної з пошкодженням
транспортного засобу, регламентовано
Розділом ІІІ Закону № 1961-ІУ, який
згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону)
може застосовуватись не лише
страховиком, а й іншими особами, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, та відповідають
за завдану шкоду.

За загальними правилами відшкодування
шкоди, майнова шкода, завдана
неправомірними діями майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166
ЦК України). Відповідно до частини 2
статті 1187 ЦК України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Автомобіль «Mitsubishi» ДНЗ НОМЕР_2 належить
на праві приватної власності ОСОБА_4
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу САА 185882 (а.с.126).
05.07.2013 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_8
та після укладення шлюбу змінила
прізвище на ОСОБА_4, що доведено
свідоцтвом про укладення шлюбу (копія
на а.с.6) та паспортом позивачки (копія
на а.с.4-5).

Якщо пошкоджений транспортний засіб не
може бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Як вбачається з висновку експертного
дослідження № 89П-05 від 10.06.2013 року (а.с.13-
15), ринкова вартість автомобіля
вартість «Mitsubishi» ДНЗ НОМЕР_2 до
дорожньо-транспортної пригоди
становить 92 939 грн. 55 коп.. Розмір
матеріального збитку (шкоди),
спричиненого власнику автомобіля
«Mitsubishi» ДНЗ НОМЕР_2, тобто позивачеві,
становить 92 939 грн. 55 коп., що дорівнює
ринковій вартості зазначеного
автомобіля до дорожньо-транспортної
пригоди. Таким чином, автомобіль
позивача є фізично знищеним, оскільки
його ремонт є економічно
необґрунтованим (стаття 30 Закону №
1961-ІУ ).

Отже, відповідно до частини 2 статті 30
Закону, «Якщо транспортний засіб
вважається знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди». Слід зауважити, що така
редакція статті 30 Закону діє з 04.11.2012
року в зв'язку з викладом її в новій
редакції на підставі закону України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 05.07.2012, № 5090-VI та саме в
цій редакції підлягає застосуванню,
тоді як відповідач в апеляційній
скарзі посилається на положення статті
30 Закону в редакції, що втратила
чинність.

Таким чином, з урахуванням того, що
ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi»
ДНЗ НОМЕР_2 до моменту ДТП становила 92 939
грн. 55 коп. (експертне дослідження №
89П-05 від 10.06.2013 року (а.с.13- 15)), вартість
транспортного засобу після
дорожньо-транспортної пригоди
становить 36 598 грн. 30 коп. (висновок
судової авто товарознавчої експертизи
№ 127/14-21 від 24.02.2014 року (а.с. 140-147)),
власнику транспортного засобу«Mitsubishi»
ДНЗ НОМЕР_2 (позивачеві) повинно бути
відшкодовано 56 341 грн. 25 коп. ( 92 939 грн. 55
коп. - 36 598 грн. 30 коп. = 56 341 грн. 25 коп.).

Сторонами не оспорюється та доведено
матеріалами справи, зокрема Листом
акціонерної страхової компанії «ТАС»
від 01.08.2013 року, яким позивачку
повідомлено про прийняття рішення щодо
виплати страхового відшкодування по
Полісу обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів АЕ/095481
від 29.04.2013 року за ДТП, що сталося 21.05.2013
року у розмірі 41 082 грн. 55 коп. (а.с.16) те,
що позивач отримала від Страховика у
відшкодування шкоди 41 082 грн. 55 коп. та 510
грн., які відповідач добровільно до
звернення до суду відшкодував як
франшизу по Полісу.

Таким чином, не відшкодованою
залишилась шкода в розмірі 14 748 грн. 70
коп. (56 341 грн. 25 коп. - (41 082 грн. 55 коп. + 510
грн.) = 14 748 грн. 70 коп.), яка й підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Отже, позов слід задовольнити частково
та в зв'язку з частковим задоволенням
позову в порядку частини 1 статті 88 ЦПК
України документально підтверджені
судові витрати слід розподілити
наступним чином: з відповідача слід
стягнути на користь позивача 147 грн. 48
коп. у відшкодування судового збору,
сплаченого при зверненні до суду.
(а.с.24), а з позивача на користь
відповідача слід стягнути понесені
судові витрати пропорційно до частки
вимог, в задоволенні яких відмовлено,
тобто 256 грн. 75 коп. сплаченого судового
збору при подачі апеляційної скарги.
(а.с. 86).

Таким чином, апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню як таке, що постановлене з
невірним застосуванням норм
матеріального права та неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 04 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 14 748
(чотирнадцять тисяч сімсот сорок вісім)
грн. 70 коп. у відшкодування
матеріальних збитків, спричинених
пошкодженням транспортного засобу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та 147 (сто сорок сім) гривень 48
коп.. понесених при зверненні до суду
судових витрат, а всього 14 896
(чотирнадцять тисяч вісімсот
дев'яносто шість) грн. 18 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 256
грн. 75 коп. понесених ним по справі
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча:
Т. М. Шемета

Судді:
В.С. Марчук

М.В. Матківська