Номер провадження 22-ц/775/1060/2014
Головуючий у 1 інстанції - Лутай А.М.
Доповідач - Зінов'єва А.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді:
Зінов'євої А.Г.

суддів:
Азевича В.Б.

Ларіної Н.О.

при секретарі:
Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Харцизького
міського суду Донецької області від 16
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до державного підприємства
(далі ДП) «Макіїввугілля» про стягнення
одноразової грошової винагороди,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харцизького міського
суду від 16 грудня 2013 року ОСОБА_2 у
задоволенні вищевказаного позову було
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
позивач приніс апеляційну скаргу, в
якій просив рішення суду скасувати як
таке, що не відповідає вимогам діючого
законодавства та фактичним обставинам
справи, яким суд дав неправильну
правову оцінку. Просив ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його вимоги
у повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги ОСОБА_2 посилався на
те, що у суду першої інстанції не було
підстав для відмови у задоволенні
позову, оскільки в ході слухання справи
встановлений факт його трудового стажу
на підприємстві більш 20 років.
Відповідно до умов Колективного
договору передбачено виплату
одноразової винагороди робітникам при
виході на пенсію, зокрема особам з
трудовим стажем більш двадцяти років, у
розмірі тримісячного середнього
заробітку. Такі ж вимоги передбачені
Галузевою угодою. Відмовляючи у
задоволенні його вимог з підстав
збитковості підприємства, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
таке положення підприємства є
тимчасовим і у разі наявності у
відповідача прибутку він зможе у
відповідності з вимогами ст. 22 Закону
України «Про виконавче провадження»
надати до виконавчої служби виконавчий
документ, отримання якого суд його
позбавив.

В судовому засіданні позивач
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечував, просив
її відхилити, а рішення суду залишити
без зміни.

Заслухавши доповідача, сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів
справи, суд правильно визначив
правовідносини, які виникли між
сторонами, надав їм оцінку і
обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у
задоволенні позову.

Так, при розгляді справи судом
першої інстанції було встановлено, що в
період з 26.07.1978 р. по 30.09.2013 р. позивач
працював в галузі вугільної
промисловості. Останнім часом
знаходився у трудових відносинах з
відповідачем, працюючи у
відокремленому підрозділі «Шахта
Ясиновська-Глубока» ДП
«Макіїввугілля», звідки був звільнений
за власним бажанням у зв'язку із
виходом на пенсію на підставі наказу
№1708/к від 30.09.2013 р. Колективним
договором, укладеним між
адміністрацією та ВП «Шахта
Ясиновська-Глубока» ДП
«Макіїввугілля» та зареєстрованим за
№739 від 04.01.2013 р., передбачено виплату
робітнику, який має право на пенсію,
зокрема, за віком при першому його
звільненні з підрозділу, виплачується
одноразова винагорода, розмір якої
залежить від безперервного стажу
роботи. Вказана допомога виплачується
незалежно від інших виплат,
передбачених законодавством за
рахунок коштів підприємства,
віднесених до валових витрат
підрозділу.

Відповідно до вимог ст. 18 КЗпП
України, положення колективного
договору поширюються на всіх
працівників підприємства, установи,
організації незалежно від того, чи є
вони членами професійної спілки, і є
обов'язковими як для власника або
уповноваженого ним органу, так і для
працівників підприємства, установи,
організації.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
цього Кодексу.

Як вбачається з вимог ст. 116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

При цьому, згідно ст. 2 Закону
України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року (в редакції за станом на
день виникнення правовідносин)
структура заробітна плати це: основна
заробітна плата - винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці. Додаткова
заробітна плата - винагорода за працю
понад установлені норми, за трудові
успіхи та винахідливість і за особливі
умови праці. Вона включає доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством; премії, пов'язані з
виконанням виробничих завдань і
функцій. Інші заохочувальні та
компенсаційні виплати. До них належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Виходячи з вищевикладеного,
одноразова допомога, передбачена
Колективним договором, який є
обов'язковим для виконання, віднесена
до інших заохочувальних виплат, яка
проводиться понад встановлені
зазначеними актами норми.

В ході слухання справи судом
першої інстанції встановлено, що наказ
по підприємству про виплату позивачу
одноразової винагороди у сумі,
визначеній Колективним договором, не
видавався і вказана допомога йому
нарахована не була.

Крім того, згідно п.6.2.
Колективного договору, виплата
одноразової винагороди проводиться за
рахунок коштів підприємства з
віднесенням їх на валові витрати, тобто
за рахунок прибутку.

Як вбачається з наданого
відповідачем фінансового звіту, ВП
«Шахта Ясиновська-Глубока» за рахунок
якої повинна бути виплачена
винагорода, є збитковим підприємством.
Розмір збитків за дев'ять місяців 2013 р.
складає більш 270 млн. грн.

За вказаних обставин у суду
першої інстанції не було підстав для
задоволення вимог позивача.

Апеляційний суд не може прийняти
до уваги доводи апелянта про наявність
в нього права на отримання одноразової
винагороди за Колективним договором та
Галузевою угодою, оскільки вони
безпідставні. Таке право позивача
ніким не оспорене, однак реалізоване
воно може бути лише за наявності
прибутку у відокремленого підрозділу.

Таким чином, рішення суду
відповідає вимогам діючого
законодавства і підстав для його
скасування не має. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1 п.1-308, 313, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 16 грудня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:

Судді: