Справа № 583/2093/13-ц
У Х В А Л А

17 березня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого - судді
Ільченко В.М.

при секретарі
Вербі Н.О.

за участю представників відповідачів
ОСОБА_1

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирка заяву
представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4
про ухвалення додаткового рішення по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
управління Держземагенства в
Охтирському районі Сумської області,
третя особа без самостійних вимог
Охтирська міська рада Сумської
області, державне підприємство «Центр
Державного земельного кадастру» про
усунення перешкод у володінні та
користуванні земельною ділянкою,
визначення порядку користування
земельною ділянкою, визнання
недійсними державних актів на право
приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 09.12.2013 року,
яке ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 13.02.2014 року залишено без
змін, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково, визнані недійсними державні
акти та скасовано їх державну
реєстрацію на ім'я ОСОБА_3 від 06.09.2012
року серії ЯМ № 798493 кадастровий номер
земельної ділянки :18:011:0070,
зареєстровані в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 00856,
на земельну ділянку площею 0,0866 га по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд та на
ім'я ОСОБА_5 від 23.11.2012 року серії ЯМ №
759092 кадастровий номер земельної
ділянки :18:011:0066, зареєстровані в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01010,
на земельну ділянку площею 0,0665 га по
АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд. Крім
того, з управління Держземагенства в
Охтирському районі стягнуто на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування судових
витрат 2407,35 грн.

03.03.2014 року представник позивачки
ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про
ухвалення додаткового рішення по
судовим витратам шляхом стягнення
витрат на правову допомогу з
відповідачів на користь позивачки.
Зазначає, що позичкою також понесені
витрати за правову допомогу фахівця в
галузі права в розмірі 2500 грн., що
підтверджується договором про надання
правової допомоги, квитанцією про
внесення оплати, актом виконаних робіт
та матеріалами справи.

В судове засідання позивачка та її
представник не з'явилися, надали заяву
про проведення розгляду заяви без їх
участі, наполягають на задоволенні
заяви.

В судовому засіданні представник
Управління Дерземагентства в
Охтирському районі Сумської області
проти заяви про ухвалення додаткового
рішення заперечила та пояснила, що
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області є повним,
вирішені всі позовні вимоги та усі
питання, пов'язані із розглядом справи,
в тому числі питання щодо
відшкодування судових витрат.
Представник позивача під час розгляду
справи діяв на підставі довіреності,
клопотання про його допуск як фахівця в
галузі права не заявлялося. Просила
відмовити у задоволенні заяви.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила
проти заяви про ухвалення додаткового
рішення та пояснила, що питання
розподілу судових витрат розглядалося
судами першої та апеляційної
інстанції, згідно рішення яких
відповідач повністю звільнений від
оплати судових витрат, оскільки
останнім не були порушені права
позивачки. Крім того зазначила, що
надана розрахункова квитанція не
відповідає чинним нормативно-правовим
актам, є незрозумілим розмір оплати
юридичних послуг. Просила врахувати, що
відповідач перебуває в скрутному
матеріальному становищі, наполягає на
відмові у задоволенні заяви.

Від третьої особи Охтирської міської
ради мається заява про проведення
судового засідання за відсутності
представника.

Відповідач та представник третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи
повідомлені, що, відповідно до положень
ч. 3 ст. 220 ЦПК України, не перешкоджає
розгляду заяви.

Суд проаналізував матеріали справи,
вислухав пояснення осіб, які приймають
участь у справі, врахував позицію
сторін, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України,
суд що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом, зокрема, не
вирішено питання про судові витрати.

При цьому, суд може ухвалити додаткове
рішення щодо понесених судових витрат
лише в тому разі, якщо докази таких
витрат були надані суду при розгляді
справи до ухвалення рішення; ці докази
були предметом судового розгляду; були
надані іншим особам, які беруть участь
у справі, для ознайомлення та були
досліджені судом у судовому засіданні,
однак стосовно них рішення не було
ухвалене.

Положеннями ст. 88 ЦПК України
визначено, що в разі часткового
задоволення позовних вимог судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Під час ухвалення рішення, відповідно
до вимог ст.ст. 88, 214, 215 ЦПК України,
судом були розподілені судові витрати,
а саме витрати по сплаті судового збору
та витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи, розмір яких був
доведений згідно з вимогами ч. 3 ст. 10
ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України до
судових витрат також відносяться
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Вона допускається до участі в розгляді
справи ухвалою суду за заявою особи,
яка бере участь у справі. Цією ж нормою
визначені права особи, яка надає
правову допомогу.

Разом з тим, положеннями ст.ст. 37, 40 42 ЦПК
України передбачено право сторони,
третьої особи, особи, яка відповідно до
закону захищає права, свободи чи
інтереси інших осіб, заявника та інших
заінтересованих осіб у окремому
провадженні мати представника. Ним
може бути адвокат або інша особа, яка
досягла вісімнадцяти років, має
цивільну процесуальну дієздатність і
належно посвідчені повноваження,
зокрема, довіренність. Статтею 44 ЦПК
України визначений обсяг повноважень
представника.

Як вбачається з матеріалів справи,
представництво інтересів ОСОБА_3
здійснювалось ОСОБА_4 згідно
довіреності. Даних про те, що останній
був допущений до участі в розгляді
справи як особа, яка надає правову
допомогу на підставі ухвали суду,
матеріали справи не містять.

Крім того, на підтвердження своїх вимог
про стягнення витрат по оплаті
правової допомоги представником
позивача надана копія договору про
надання правової допомоги від 31.05.2013
року та квитанція про сплату 2500 грн. за
надання правової допомоги. Однак,
зазначені документи надано суду лише
03.03.2014 року разом із заявою про
ухвалення додаткового рішення, тобто
після ухвалення рішення. Таким чином,
при розгляді справи зазначені
документи не досліджувалися. а тому
немає правових підстав для їх
врахування судом.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що заява про ухвалення додаткового
рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 56, 37, 40, 42, 44, 79, 84, 88, 220 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення
додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
Сумської області протягом 5 днів з часу
її проголошення, а особами, які
приймали участь у справі, але не були
присутні при проголошенні ухвали - в
той же строк з часу отримання її копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області
В.М. Ільченко