АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 280 /2014
інстанції - КричинаА.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Пікуль А.А., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», третя особа:приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання виконавчого напису
нотаріусатаким, що не підлягає
виконанню;

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи», поданою представником
Готіною Анною Петрівною

на рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 11 грудня2013 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м.Києва від 11.12.2013 року позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано виконавчий
напис,вчинений 07.09.2013 року приватним
нотаріусом КМНООСОБА_4, зареєстрований
в реєстрі за № 1295 таким, що не підлягає
виконанню. Стягнуто з ТОВ «Кредитні
ініціативи» на користь ОСОБА_3 114,71 грн.
в рахунок відшкодування сплати
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Готіна
А.П., діючи в інтересах ТОВ «Кредитні
ініціативи», подала апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
Посилається на незаконність
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що рішенням
Оболонського районного суду м.Києва
від 28.02.2012 року було частково
задоволено позовні вимоги ПАТ
«Сведбанк» та стягнуто з ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 солідарно на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
від 14.03.2008 року у розмірі 1945003,87 грн. та
1820 грн. судових витрат. Проте, виконавчі
листи по вищевказаній справі не були
пред'явлені до відповідної державної
виконавчої служби для виконання. На
даний час усі права кредитора за
вказаним кредитним договором належать
ТОВ «Кредитні ініціативи». Вимогу ТОВ
«Кредитні ініціативи» про усунення
порушення та добровільне виселення
ОСОБА_3 отримала особисто 06.08.2013 року.
Таким чином, вимогу про дострокове
повернення кредиту не виконано, а
заборгованість не погашено. Тому, ТОВ
«Кредитні ініціативи» звернулось до
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4 із
заявою про вчинення виконавчого напису
на договорі іпотеки у зв'язку з
простроченням виконання зобов'язання
забезпеченого іпотекою. Крім того,
виконавчий напис було вчинено без
урахування пені, тобто на меншу суму
реальної заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором. Також,
безпідставним є посилання позивача на
подвійне стягнення заборгованості,
оскільки виконавчі листи за
вищевказаним рішенням суду не було
пред'явлено до виконання.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення. Позивачка
ОСОБА_3, представник ТОВ «Кредитні
ініціативи», приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, про що
свідчать розписки. Неявка вказаних
осіб в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності, у
відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК
України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
14.03.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк»
був укладений кредитний договір №
2608/0308/71-016, згідно якого позивачка
отримала кредит в розмірі 175000,00 дол.США,
з встановленням 11,9 відсотків річних за
користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання між позивачкою та ВАТ
«Сведбанк» укладений договір іпотеки
№ б/н від 14.03.2008 року, згідно якого
позивач передала в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням позивачкою
зобов'язань по кредитному договору, їй
направлена вимога № 66/27 від 29.07.2013 року,
в якій зазначено про перехід прав
кредитора до TOB «Кредитні ініціативи»,
вказано розмір заборгованості за
кредитом станом на 01.07.2013 року - 170429,04
дол.США та заборгованість по відсоткам
88887,61 дол. США, пені - 159461,30 дол.США.,
запропоновано у тридцятиденний термін
повернути в повному обсязі всю суму
заборгованості за кредитним договором.
У вимозі також зазначається, що у разі
невиконання даної вимоги кредитором
буде звернене стягнення на предмет
іпотеки, в тому числі шляхом продажу
предмету іпотеки відповідно до ст. 38
Закону України «Про іпотеку».

Зазначена вимога направлялась
позивачці та була нею отримана 06.08.2013
року. Оскільки заборгованість
позивачем у строки зазначені в
листі-вимозі сплачена не булла, за
заявою TOB «Кредитні ініціативи»
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
07.09.2013 року було вчинено виконавчий
напис, за яким звернено стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та
за рахунок коштів отриманих від
продажу предмету іпотеки
запропоновано задовольнити вимоги
кредитора по погашенню суми
заборгованості що виникла з 28.11.2012 року
по 01.07.2013 року загальний розмір якої
становить 2076717,99 грн., з яких:
заборгованість за кредитом 1362239,32 грн.,
заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 710478,67 грн., сума
оплати за вчинення виконавчого напису
4000,00 грн.

На підставі виконавчого напису
державним виконавцем ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві 18.09.2013 року
відкрито виконавче провадження ВП
№39839110.

ОСОБА_3 зазначає, що між нею та TOB
«Кредитні ініціативи» ніяких угод не
укладалось. 06.08.2013 року вона отримала
вимогу від відповідача відповідно до
якої TOB «Кредитні ініціативи»
повідомило, що є новим кредитором
відповідно до договорів факторингу
укладених між ПАТ «Сведбанк» -
Факторинговою компанією «Вектор Плюс»
та між TOB «Кредитні ініціативи».
Відповідно до цього листа Товариство
вимагало сплатити на його користь
грошову суму у розмірі 418777,95 доларів
США, що дорівнює 3308348,80 грн. При цьому в
підтвердження розміру боргу будь-яких
документів та розрахунків додано не
було.

На сьогоднішній день є рішення суду
(яке набрало законної сили), яким
стягнуто з ОСОБА_3на користь ПАТ
«Сведбанк» заборгованість за даним
кредитним договором в розмірі 1945003,87
грн., та видано виконавчий лист на
примусове виконання. Тобто, зазначена
сума заборгованості вже стягнута з
ОСОБА_3 на користь банку за рішенням
суду. Видавши зазначений виконавчий
напис, нотаріус не врахував цей факт і
зазначив суму заборгованості у
виконавчому напису у повному обсязі
(без відрахування 1945003,87грн.), чим дійсно
було допущено подвійне стягнення
заборгованості, не дивлячись на те, що
банк не пред'являв до виконання
виконавчий лист, виданий на підставі
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28.02.2012 року.

Сума боргу, що зазначена у виконавчому
написі не є безспірною як того вимагає
постанова Кабінету Міністрів України
№1172 від 29.06.1999 року, оскільки у листі
вимозі розмір заборгованості
зазначений 3308348,80 грн., у виконавчому
написі - 2076717,99 грн., в той час як
рішенням суду з позивачки на користь
банку вже стягнуто заборгованість в
розмірі 1945003,87 грн. За таких обставин у
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4 були
відсутні достатні підстави вважати, що
розмір заборгованості ОСОБА_3 перед
Товариством є безспірним, а тому суд
першої інстанції законно та
обґрунтовано визнав виконавчий напис
таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.35 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінний від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель в
праві розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Відповідно до вимог ст.87 Закону України
«Про нотаріат» та п.282 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дії
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 року № 25 для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість. Перелік
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про
нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями-не більше одного року.
Відповідно до п.1 Переліку документів
за якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.06.1999
року № 1172 для одержання виконавчого
напису надаються: оригінал нотаріально
посвідченої угоди, документи, що
підтверджую безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Як встановлено судом, у зв'язку з
невиконанням своїх зобов'язань по
спірному кредитному договору
позивачко ПАТ «Сведбанк» звернувся до
суду з відповідним позовом про
стягнення заборгованості та рішенням
Оболонського районного суду м.Києва №
2-112/12 від 28.02.2012 року позов задоволено, з
ОСОБА_3 стягнуто на користь банку 1945003
грн. 87 коп., при цьому зазначено, що
вказаний розмір заборгованості виник
станом на 22.12.2010 року.

З виконавчого напису вбачається, що
приватним нотаріусом неправильно
зазначено період виникнення
заборгованості у позивачки, який
зазначений з 28.11.2012 року, тобто з
моменту переходу до ТОВ «Кредитні
ініціативи» права вимоги по договору,
оскільки виходячи з умов кредитного
договору заборгованість виникла не з
вказаної дати, а з моменту невиконання
позивачкою своїх зобов'язань.
Неправильне зазначення періоду
виникнення заборгованості порушує
права позивачки, оскільки може
привести до подвійного стягнення
заборгованості за одним і тим же
договором як на підставі рішенням суду
так і на підставі виконавчого напису.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи», подану представником
Готіною Анною Петрівною відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 11 грудня2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: