Справа № 464/8129/13
Головуючий у 1 інстанції: Тімченко
Провадження № 22-ц/783/1254/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_2
- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
що діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_5 на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 09 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Сихівського РВ ЛМУ УМВС
України у Львівській області про
зняття з реєстрації та виселення, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 09 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Виселено ОСОБА_5
та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. В решті
позову - відмовлено. Вирішено питання
судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_4, в своїх інтересах та як
представник відповідача ОСОБА_5

В апеляційній скарзі просить рішення
суду в частині задоволення позову
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування скарги
вказує, що на його думку, рішення є
незаконним та необґрунтованим. Так,
судом помилково зроблено висновок про
отримання ним та ОСОБА_5 вимог від
позивача про добровільне виселення з
квартири, оскільки ні він, ні ОСОБА_5
таких не отримували. Відповідно ж до ч.3
ст. 109 ЖК України та ч.2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» мешканці
житлового приміщення повинні
звільнити таке протягом місяця з дня
отримання вимоги, оскільки він та
ОСОБА_5 таких вимог не отримували їх
виселення є незаконним.

В судове засідання відповідачі та
представник третьої особи не з'явилися,
однак суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у їх відсутності. При
цьому суд врахував, що вказані особи
були у відповідності до вимог ЦПК
України належним чином повідомлені про
час та місце судового засідання. Так,
третій особі була вручена телеграма
про виклик до суду, що вбачається із
поштового повідомлення про вручення
такої. Про повідомлення відповідачів
належним чином свідчить службове
повідомлення ПАТ «Укртелеком» про
невручення телеграми про виклик до
суду №8/2777, що направлялась
відповідачам за зареєстрованим у
встановленому законом місцем їх
проживання та не була вручена з
незалежних від суду причин, а саме
через те, що квартира зачинена та за
повідомленням адресат не з'явився. Крім
цього, як вбачається із повідомлення
про вручення телеграми №8/2778 така була
вручена уповноваженій особі за
адресою, повідомленою відповідачем
ОСОБА_4, що одночасно є представником
іншого відповідача ОСОБА_5 адресою для
листування (вказаній у апеляційній
скарзі та окремій заяві (а.с. 85) з
проханням про надіслання відповідачам
повідомлень та повісток за такою) та за
якою раніше направлялась та була
вручена вказаному відповідачу
(представнику відповідача ОСОБА_5.)
копія ухвали судді апеляційного суду
Львівської області від 24.01.2014 року про
залишення апеляційної скарги без руху
та після чого вимоги вказаної ухвали
були виконані. Вказане відповідно до
змісту ч.5 ст. 74 та ч.5 ст. 76 ЦПК України
свідчить про належне повідомлення
відповідачів про час та місце розгляду
справи. Причин неявки відповідачі та
представник третьої особи не
повідомили, заяв про відкладення
розгляду справи не надіслали, а тому
суд враховуючи, також і вимоги ст. 305 ЦПК
України вважав, що перешкод для
розгляду справи - немає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача в заперечення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Як вбачається із позовної заяви та
уточнень позовних вимог (а.с. 2, 87)
позивач, посилаючись, зокрема на ст.ст.
319, 321, 391 ЦК України, звернувся до суду з
позовом про зняття з реєстрації та
виселення відповідачів з тих підстав,
що він став новим власником квартири
АДРЕСА_1, а відповідачі, колишній
власник ОСОБА_5 та член її сім'ї ОСОБА_7
проживаючи там та, враховуючи, що там
зареєстроване їх місце проживання, не
звільняючи квартири та не знявшись з
реєстрації чинять йому перешкоди у
реалізації його права власності на
вказану квартиру.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавленим цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема свідоцтва від 23.02.2012 року,
виданого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованого у
реєстрі №451, витягу з державного
реєстру прав №33342995 від 1.03.2012 року,
додатку №1 до протоколу №03444/11/і-2 про
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмет іпотеки) від 17.02.2012 року,
рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 5.07.2012 року, що набрало
законної сили про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_5 до
Сихівського відділу ДВС Львівського
МУЮ, ПП «СП «Юстиція» про визнання
недійсними прилюдних торгів, протоколу
про проведення прилюдних торгів, акту
державного виконавця про реалізацію
арештованого майна та свідоцтва про
придбання майна, - позивач ОСОБА_2 з
1.03.2012 року є належним власником спірної
квартири АДРЕСА_1. Право власності
набуте ним внаслідок укладення
договору купівлі-продажу арештованого
майна, що раніше належало відповідачу
ОСОБА_5 Його право власності
зареєстроване у встановленому законом
порядку, ніким не скасоване та є чинним.

Крім цього, згідно довідок ЖБК №187 №35
від 24.05.2012 року та №65 від 4.10.2013 року та
Адресно-довідкового відділу УГІРФО
ГУМВС України у Львівській області від
21.03.2012 року відповідачі незважаючи на
те, що у них відсутні будь-які правові
підстави на проживання у спірній
квартирі, проживають там та там
зареєстроване у встановленому законом
порядку їх місце проживання, чим
фактично чинять перешкоди позивачу у
реалізації його права власності на
вказану квартиру.

Враховуючи вказане судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
необхідність виселення відповідачів
із спірної квартири, задовольнивши
частково позовні вимоги.

Посилання у апеляційній скарзі на те,
що позивачем не було дотримано вимог ч.3
ст. 109 ЖК України та ч.2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» в частині
необхідності попередження
відповідачів в місячний термін про
необхідність виселення на думку
колегії жодним чином на законність
рішення суду першої інстанції не
впливають. Так, вимоги вказаних норм у
правовідносинах, що виникли між
сторонами не застосовуються, так як
стосуються правовідносин, які
виникають при зверненні стягнення на
предмет іпотеки між кредитором та
особами, що проживають у житловому
приміщенні, щодо якого прийнято
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки. У даному ж випадку
позивач звернувся в суд за захистом
свого права власності, яке виникло з
договору купівлі-продажу, а не іпотеки.

Тому апеляційну скаргу слід визнати
необґрунтованою та відхилити, рішення
ж суду першої інстанції залишити в
силі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4, що діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 -
відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 09 грудня 2013 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді :
В.Я.
Бакус

Т.А.
Гірник