У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Енергобанк» про визнання зобов'язання
за договором про надання споживчого
кредиту припиненим, визнання вимог
щодо виконання зобов'язання за
договором недійсними, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 20 травня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 27 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року публічне акціонерне
товариство «Енергобанк» (далі - ПАТ
«Енергобанк») звернулося до суду з
указаним позовом, просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 3 177 919 грн
78 коп., з яких: 1 230 227 грн 08 коп. -
заборгованість за кредитом, 1 554 210 грн 58
коп. - заборгованість за процентами, 190
341 грн 11 коп. - пеня за кредитом, 203 141 грн
02 коп. - пеня за процентами, та судові
витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало
тим, що 26 листопада 2007 року між банком
та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
позичальнику було надано кредит у
розмірі 2 300 000 грн до 23 листопада 2012
року. Додатковими угодами до вказаного
кредитного договору сторони змінювали
процентну ставку за користування
кредитом, порядок надання кредиту та
терміни погашення нарахованих
процентів за користування кредитом.

Внаслідок невиконання зобов'язання за
кредитним договором станом на 21 січня
2013 року заборгованість позичальника за
кредитним договором становить 3 177 919
грн 78 коп.

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«Енергобанк», просив визнати
зобов'язання за договором про надання
споживчого кредиту припиненими та
вимогу щодо виконання зобов'язання за
договором кредиту недійсною.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 26 листопада 2007 року між ним та ПАТ
«Енергобанк» було укладено зазначений
кредитний договір, та того ж дня у
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором були укладені
договори іпотеки № 8176д та № 8178д,
предметами яких є земельна ділянка,
площею 0,0501 га та житловий будинок,
загальною площею 211,8 кв. м., нежитлові
будівлі загальною площею 127,7 кв. м, що
знаходяться по АДРЕСА_1 Відповідно до
умов зазначених договорів приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу були вчинені
виконавчі написи про звернення
стягнення на зазначені земельну
ділянку та житловий будинок, та
відділом державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження. 25 квітня 2012 року відділом
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції були винесені постанови про
повернення виконавчих документів
стягувачеві на підставі зави ПАТ
«Енергобанк» у зв'язку з підписанням
договору про реструктуризацію боргу.

20 липня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу було знято заборону відчуження
на зазначені земельну ділянку та
житловий будинок.

6 вересня 2012 року він за згодою банку
уклав відповідні договори
купівлі-продажу земельної ділянки та
житлового будинку та після продажу
вказаного майна перевів виручені кошти
у розмірі 850 000 грн у рахунок погашення
заборгованості за кредитом.

Крім того, як убачається із
листа-рішення № 2 до протоколу № 77
засідання кредитного комітету ПАТ
«Енергобанк» від 28 квітня 2012 року,
кредитний комітет вирішив надати
дозвіл на переведення боргу ОСОБА_3 у
розмірі 2 291 002 грн 14 коп. на товариство з
обмеженою відповідальністю «Червоний
Дуб», борг - 217 765 грн 71 коп. списати, а
нарахування процентів за кредитом
зупинити (а.с. 210).

Його зобов'язання перед банком
виконані, а вимоги банку є
безпідставними.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 20 травня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 27 серпня 2013 року, первісний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Енергобанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 3 177 919 грн 78 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
зустрічному позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходив із невиконання позичальником
умов укладеного ним кредитного
договору.

Відмовляючи у зустрічному, позові суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_3 не надав доказів
укладення між сторонами додаткових
угод про реструктуризацію боргу
позичальника чи його переведення на
іншу особу.

Із висновками апеляційного суду
повністю погодитись не можна з огляду
на таке.

Судами встановлено, що 26 листопада 2007
року між ОСОБА_3 та ПАТ «Енергобанк»
було укладено кредитний договір,
відповідно до умов якого позичальнику
було надано кредит у розмірі 2 300 000 грн
до 23 листопада 2012 року.

Додатковими угодами до вказаного
кредитного договору сторони змінювали
процентну ставку за користування
кредитом, порядок надання кредиту та
терміни погашення нарахованих
процентів за користування кредитом
(а.с. 8-16, 24-28, 60-72, 78-87, 143-146).

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором між ОСОБА_3 та
ПАТ «Енергобанк» були укладені
договори іпотеки № 8176д та № 8178д,
предметами яких є земельна ділянка,
площею 0,0501 га та житловий будинок,
загальною площею 211,8 кв. м. і нежитлові
будівлі загальною площею 127,7 кв. м, що
знаходяться по АДРЕСА_1 (а.с. 113-116, 118-121).

23 листопада 2012 року ОСОБА_3 було
направлено лист-вимогу № 08/01-3947 про
повернення всієї суму заборгованості
за кредитним договором у розмірі 3 177 919
грн 78 коп., з яких: 1 230 227 грн 08 коп. -
заборгованість за кредитом, 1 554 210 грн 58
коп. - заборгованість за процентами, 190
341 грн 11 коп. - пеня за кредитом, 203 141 грн
02 коп. - пеня за процентами (а. с. 17-21).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог. що
звичайно ставляться.

Вирішуючи спір та стягуючи з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором,
суди першої та апеляційної дистанції
дійшли висновку про невиконання
позичальником умов кредитного
договору та недоведеність ОСОБА_3
позовних вимог, оскільки він не надав
доказів укладення між сторонами
договору про реструктуризацію боргу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Як убачається із матеріалів справи, 23
квітня ПАТ «Енергобанк» надіслав
начальнику відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції лист про
повернення виконавчих написів: № 3060
від 29 жовтня 2010 року про звернення
стягнення на нерухоме майно - земельну
ділянку АДРЕСА_1, площею 0,501 га, що
належить ОСОБА_3, та № 3062 від 29 грудня 2010
року про звернення стягнення на
нерухоме майно - житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,501 га, що належить ОСОБА_3,
стягувачу - ПАТ «Енергобанк» без
виконання у зв'язку з підписанням
договору про реструктуризацію
заборгованості (а.с. 105, 106).

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Енергобанк» просило повернути
виконавчі документи без виконання.

Із постанов про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 25 квітня 2012
року вбачається, що 24 квітня 2012 року на
адресу відділу державної виконавчої
служби Ірпінського міського
управління юстиції надійшов лист про
повернення виконавчого документа без
виконання у зв'язку з підписанням
договору про реструктуризацію (а.с. 101,
103).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилався,
зокрема, на зазначені обставини та
відповідні докази у матеріалах справи
(а.с. 185-192).

Зазначеним обставинам та доказам у
справі суд апеляційної інстанції
оцінки не дав, не мотивував, чому не
бере їх до уваги.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду
в частині

мотивування судового рішення судом,
який має право на дослідження нових
доказів і переоцінку доказів.

Перевіряючи в апеляційному порядку
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції, у порушення вимог ст. ст. 303,
315 ЦПК України, належним чином не
перевірив доводів апеляційної скарги,
не зазначив в ухвалі конкретних
обставин і фактів, що спростовують такі
доводи, не оцінив докази у справі у їх
сукупності, не навів мотивів їх
відхилення та передчасно залишив
рішення суду першої інстанції без змін.

Із урахуванням наведеного, ухвала
апеляційного суду не може залишатись в
силі та з підстав, передбачених п. 3 ч. 1
ст. 338 ЦПК України, підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 27 серпня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова