Справа №488/2256/13-ц 24.02.2014 24.02.2014 24.02.2014
Провадження № 22ц/784/634/14
Головуючий 1 інстанції Циганок
Доповідач апеляційної інстанції
У Х В А Л А

іменем України

24 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання
Романенко Ю.О.,

за участю :

позивача - ОСОБА_2,

його представника - ОСОБА_3,

представників відповідача - Кольцової
Н.О., Влащука В.М.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
кооперативного підприємства
«Центральний ринок» рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 20 листопада 2013 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
кооперативного підприємства
«Центральний ринок» про визнання
наказу про звільнення незаконним,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

у х в а л и л а :

20 травня 2013 року ОСОБА_2 пред'явив до
кооперативного підприємства
«Центральний ринок» (далі за текстом КП
«Центральний ринок») зазначений позов,
який обґрунтовував наступним.

З 06 травня 1990 року він перебував у
трудових відносинах з відповідачем,
виконуючи роботу водія 1 класу.

З 25 лютого 2013 року нове керівництво не
допустило його до роботи, а з 19 березня
2013 року взагалі припинило з ним трудові
відносини, взявши за підставу такого,
начебто, написану ним заяву про
звільнення за домовленістю сторін.

Пославшись на те, що такої заяви
на адресу нового керівництва не писав,
просив позов задовольнити.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на дотримання ним норм
трудового законодавства при
звільненні позивача.

Рішенням Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 20 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Наказ про звільнення
позивача визнано незаконним і його
поновлено на попередній роботі; з
відповідача на його користь стягнуто 17
3000 гривень середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 3 000 гривень на
відшкодування моральної шкоди;
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням суду в частині
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць звернуто до
негайного виконання.

КП «Центральний ринок» подав на
це рішення апеляційну скаргу, в якій
просив його скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Скаргу обґрунтовувало невідповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи та положенням чинного трудового
законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржене рішення суду І інстанції
залишити без змін, оскільки той
постановив його з додержанням норм
матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2
частково, суд І інстанції виходив з
того, що звільнення проведено поза його
волею з істотним порушенням норм
чинного трудового законодавства, а
тому його вимоги, щодо поновлення на
роботі і визнання незаконним наказу
підлягають задоволенню у повному
обсязі, а вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування за моральну
шкоду частково.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з
такими обставинами та
правовідносинами, встановленими судом
1 інстанції, його висновки, щодо них і
результату вирішення справи, вважає
вірними, обґрунтованими й законними.

Так, відповідно до ст. 43 Конституції
України, ст.ст. 5-1, 235, 237-1 КзоТ України та
пунктів 8 і 32 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.92 року - держава створює умови
для повного здійснення громадянами
права на працю, гарантує рівні
можливості у виборі професії та роду
трудової діяльності, реалізовує
програми професійно-технічного
навчання, підготовки і перепідготовки
кадрів відповідно до суспільних
потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Трудові правовідносини розпочинаються
і припиняються, як правило, за взаємної
згоди працівника та роботодавця, а, у
випадках прямо передбачених законом, і
з ініціативи одного з них.

Зокрема, трудові правовідносини
можуть бути припиненні на підставі п. 1
ч. 1 ст. 36 КзоТ України - за угодою сторін.

При цьому, слід мати на увазі, що
угода має бути попередньою та
беззастережною, укладеною особами, які
мають право на її укладення і за їх
вільного волевиявлення щодо настання
певних правових наслідків.

Тільки за дотриманням виписаних
вище умов звільнення з наведеної
підстави може вважатися законною.

Вирішуючи спори даної категорії
суди повинні беззастережно
дотримуватися вимог чинного
процесуального законодавства, щодо
доведеності позовних вимог.

Так, відповідно до статей 1,3-4,10-11,
303 ЦПК України, завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення, в порядку позовного,
наказного та окремого провадження,
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
справ, розгляд яких, в порядку
цивільного судочинства, прямо
передбачено законом..

Кожна особа, а у встановлених законом
випадках, органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси, мають право в
порядку, встановленому Цивільним
процесуальним кодексом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів; або прав, свобод та
інтересів інших осіб, інтереси яких
вони захищають, державних чи
суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета та підстав спору на власний
розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Судовий розгляд, яким цивільна справа
вирішується по суті, закінчується
ухваленням рішення суду.

В силу ст. ст. 10, 59, 60, 213 ЦПК України та
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про
судове рішення у цивільній справі"
рішення суду у цивільні справі, як
найважливіший акт правосуддя,
покликаний забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини і наповнити
реальністю принцип верховенства права,
повинен ухвалюватися за неухильного
додержання вимог чинного
процесуального законодавства про його
законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального
законодавства, вирішив справу згідно
із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до
уваги, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності
судового розгляду цивільних справ
(стаття 159 ЦПК), рішення може бути
обґрунтоване лише доказами, одержаними
у визначеному законом порядку та
дослідженими в тому судовому
засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог
статей 58 - 59, ч.3 ст. 61, 212 ЦПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть вважатися
встановленими в цивільній справі, якщо
такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК
України, обов'язок доказування певних
обставин лежить на стороні, яка
посилається на них як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності
яких наполягає позивач - є підставою
для відмови у позові; а у разі, якщо на
тому наполягає відповідач - для
відхилення його заперечень проти
позову, а, відповідно, для задоволення
вимог позивача.

З врахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що оскаржене
рішення районного суду у повній мірі
відповідає виписаному вище.

Так, в матеріалах справи відсутні
докази тому, що 20 лютого 2014 року, ОСОБА_2
та керівник КП «Центральний ринок»
Кольцова Г.І., яка за рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 22 лютого 2014 року, в
порядку негайного виконання, тільки
сама була поновлена на роботі, уклали
угоду про припинення трудових відносин
за домовленістю сторін.

У зв'язку з цим, позивач підлягав
поновленню на роботі, зі стягненням з
позивача на його користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
компенсації за моральні страждання.

Іншого, відповідач належними та
допустимими доказами не довів.

В той же час, наведені вище обставини,
щодо припинення сторонами трудових
відносин, підтверджуються заявою
ОСОБА_2 про звільнення на ім'я
правопопередника Кольцової Г.І.(а.с. - 31),
копією рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 22 лютого 2013 року
(а.с. - 82-83); свідчень колишнього
виконавчого директора ОСОБА_7, якому
названу заяву було адресована з ще в
листопаді 2012 року, і секретаря
директора ОСОБА_8, які підтвердили, що в
листопаді 2012 року позивач мав намір
звільнитися з роботи, про що подав
заяву, проте після бесіди з керівником
підприємства, від свого наміру
відмовився.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів
дійшов і районний суд, то підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до тверджень особи, яка подала
апеляційну скаргу, про наявність
процесуальних порушень при розгляді
судом даної цивільної справи, то вони
не можуть слугувати скасуванню
оскарженого рішення, оскільки більша
частина з них не має підтвердження, а ті
ж, що мали місце, носили формальний
характер і не вплинули на вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: