АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Левенця
Б.Б., Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 06 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про захист
прав споживачів, визнання договорів
споживчого кредитування та іпотеки
недійсними,

в с т а н о в и л а :

у червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в
якому просила визнати договір
відновлювальної кредитної лінії та
договір іпотеки недійсними,
посилаючись на те, що умови договору
несправедливі та носять
дискримінаційний характер.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/4431/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Пасинок
В.С.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 06.02.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не
звернув уваги на те, що договір має
істотний дисбаланс прав та обов'язків
сторін та договір передбачає сплату як
штрафу так і пені.

Сторони в судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомили, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України. Клопотання
представника ОСОБА_1 про відкладення
розгляду справи у зв`язку із зайнятістю
її представника ОСОБА_4 в іншому
судовому засіданні колегією суддів
відхилено, оскільки додана до
клопотання судова повістка має
неоговорені виправлення щодо часу
судового засідання. Крім того, про будь
- які поважні причини особистої неявки
апелянт не зазначає.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.01.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ
«Укрсоцбанк» укладено договір
відновлювальної кредитної лінії №
935/2-003, із змінами, внесеними договором
про внесення змін від 27.06.2008 року.
Відповідно до умов договору банк надав
ОСОБА_1 грошові кошти на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання окремими

частинами - траншами зі сплатою 13,50 %
річних за кредитом та комісій в розмірі
34 300,00 доларів США з кінцевим терміном
погашення заборгованості не пізніше
16.01.2023 року.

19.01.2008 року в забезпечення виконання
зобов'язань між сторонами було
укладено договір іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір відповідає вимогам чинного
законодавства та підстав його
недійсності не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як на час укладення договору так і
протягом дії цього договору позивач
була згодна з умовами кредитного
договору та договору іпотеки та саме на
умовах, визначених у договорах
отримала кредитні кошти.

Право дострокового повернення кредиту
передбачено п. 3.4.1 та у випадку незгоди
з умовами кредитування позичальник
мала можливість повернути кредитні
кошти. Позивач була вільна як у виборі
фінансових установ для отримання
кредиту так і у виборі форми
кредитування.

Несправедливі умови, що обмежують
права споживача викладено у ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», в редакції чинній на час
укладення договору та таких судом
першої інстанції встановлено не було, в
тому числі не встановлено істотного
дисбалансу прав та обов`язків сторін.

Доводи апеляційної скарги про те, що п.
3.2.2.2, п. 3.2.4, п. 3.2.7 визначено лише право
банку розірвати договір у разі
порушення позичальником своїх
зобов`язань за договором, списати кошти
з рахунку позичальника для погашення
заборгованості, достроково вимагати
погашення кредиту у випадку порушення
позичальником умов, а позичальник
таких прав не має, що свідчить про
дискримінаційність умов договору
договору колегія суддів вважає
надуманими. Всі ці пункти договору
вказують на права банку лише у разі
порушення позичальником зобов`язань
щодо своєчасного погашення кредиту та
відсотків за користування кредитними
коштами. За правовою природою договору
кредиту позичальник не може мати прав,
вказаних у вищезазначених пунктах,
оскільки лише позичальник несе
зобов`язання по сплаті отриманих у
кредит коштів.

Статтею 4 договору відновлювальної
кредитної лінії передбачено стягнення
як пені так і штрафу, проте ці штрафні
санкції встановлені за різні порушення
умов договору і не можуть
розцінюватися як подвійні штрафні
санкції. А тому доводи апелянта про
включення до умов договору подвійного
стягнення штрафних санкцій колегія
суддів вважає безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення є
законним і обґрунтованим і не може бути
скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 06 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді