Справа № 296/2200/14-ц
У Х В А Л А

"19" березня 2014 р.
м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.
Житомира Анциборенко Н.М., розглянувши
заяву про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
довічного утримання,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору довічного
утримання.

Ухвалою Корольовського районного суду
м. Житомира від 19.03.2014 року відкрито
провадження у справі.

З метою забезпечення позову позивачем
подано заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_1. Також позивач просить
заборонити будь-яким особам у будь-який
спосіб вчиняти нотаріальні,
реєстраційні дії щодо переходу права
власності на вищезазначену квартиру, у
тому числі в порядку виконання
судового рішення.

В обґрунтування заяви позивач
зазначає, що відповідач шляхом обману
уклала договір довічного утримання з
покладенням обов'язку сплатити на її
користь значну суму коштів. Вважає, що
відповідач може уникнути повернення
отриманих від позивача коштів за
договором довічного утримання.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заява про
забезпечення позову підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову
відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України є
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.
При цьому, згідно ч.3 ст.152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України (Постанова № 9
від 22.12.2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову"), розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд повинен з
урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів позовної заяви, а саме
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності вбачається, що позивач
станом на 19.03.2014 року є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
довічного утримання від 02.09.2011 року.
Згідно п.4 договору довічного утримання
сторонами визначено ціну зазначеної
квартири у розмірі 19 161 грн.. Відповідно
до умов договору (п.9) відповідач
отримала повністю від позивача
одноразове грошове утримання у розмірі
25 000 грн..

Враховуючи, що позивач просить визнати
недійсним договір довічного утримання,
за яким нею набуто право власності на
квартиру, а також застосувати
реституцію зі стягненням
вищезазначеної суми одноразового
грошового утримання, а також сплачених
23 033 грн. щомісячного грошового
утримання з витратами на поштовий
зв'язок, а всього 48 033 грн., тому
неприйняття заходів по забезпеченню
позову може затруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнього
рішення суду, тому є підстави для
задоволення заяви у частині вжиття
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на спірну квартиру.

Щодо забезпечення позову шляхом
заборони будь-яким особам у будь-який
спосіб вчиняти нотаріальні,
реєстраційні дії щодо переходу права
власності на вищезазначену квартиру, у
тому числі в порядку виконання
судового рішення, то відповідно до
положень Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень " заборона
розпоряджатися та/або користуватися
нерухомим майном є обтяженням,
державна реєстрація якого
здійснюється на підставі ухвали суду
про накладення арешту на нерухоме
майно. Таким чином, підстави для
задоволення вимоги про додаткову
заборону вчиняти нотаріальні,
реєстраційні дії щодо переходу права
власності на вищезазначену квартиру, у
тому числі в порядку виконання
судового рішення, відсутні.

Керуючись ст.ст.151, 152 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
-

У Х В А
Л И В:

Заяву про забезпечення позову
задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1,
право власності на яку зареєстровано
за ОСОБА_1.

Копію ухвали для виконання направити
до реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області та сторонам для
відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя
Н. М. Анциборенко