Справа № 466/1503/14-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті
заяви про видачу судового наказу

12 березня 2014 року
м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду
м. Львова Едер П.Т., розглянувши
матеріали заяви ЛМКП "Львівводоканал"
про видачу судового наказу про
солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2
заборгованості по оплаті за послуги
водопостачання та водовідведення, -

в с т
а н о в и в:

11 березня 2014 року ЛМКП "Львівводоканал"
звернулося в суд про видачу судового
наказу про солідарне стягнення
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, в розмірі 242,56 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.12.2011року "Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження" наявність спору
про право (пункт 2 частини третьої
статті 100 ЦПК), що є підставою для
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, вирішується суддею у
кожному конкретному випадку, виходячи
із характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного кодексу України).

ЦПК України не передбачає можливості
часткового задоволення заяви про
видачу судового наказу, оскільки він
видається лише за умови безспірності
вимог.

З матеріалів заяви про видачу судового
наказу вбачається, що заборгованість
боржників за оплату послуг
водопостачання та водовідведення
станом на 13.01.2014року складає 242,56 грн.
Проте, згідно довідки про стан
розрахунків заборгованість почала
нараховуватись з січня 1997 року. Станом
на березень 2011 року заборгованість вже
становила 255,93 грн. Заявник просить
стягнути суму боргу з врахуванням цієї
заборгованості. З цього вбачається
пропуск стягувачем позовної давності,
щодо вимог про стягнення боргу за
період до березня 2011р.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у
прийнятті заяви ЛМКП "Львівводоканал"
про видачу судового наказу про
солідарне стягнення заборгованості за
оплату за послуги водопостачання та
водовідведення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 слід
відмовити.

Відповідно до п.2 ст.7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі повернення заяви.

Відтак позивачу слід повернути 121,80
гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 96, 99, 100, 210 ЦПК України,-

у х
в а л и в:

у прийнятті заяви ЛМКП "Львівводоканал"
про видачу судового наказу про
солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення -
відмовити.

Повернути ЛМКП "Львівводоканал"
сплачені 121 гривню 80 коп. судового збору
по платіжному дорученню №3022/29 від 24
лютого 2014р. в місцевий бюджет
Шевченківського району м. Львова
р/р0007, МФО 825014, Код 38007662, банк
отримувача ГУДКСУ у Львівській
області.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області протягом п'яти
днів з моменту її проголошення через
Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: П. Т. Едер