Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Авдіївський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Сильчевій Ю.С.,

за участю представника позивача
(відповідача за зустрічним позовом)
ОСОБА_1,

відповідача-1 (3ї особи за зустрічним
позовом) ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Авдіївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення суми, та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_2, про визнання
розписки видом забезпечення виконання
зобов'язання, визнання правомірним
застосування штрафної санкції,
визнання грошової суми такою, що не
підлягає поверненню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення суми,
мотивуючи свої вимоги тим, що у січні 2012
року вона вирішила придбати квартиру
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 Точну дату
оформлення договору купівлі-продажу
вони не встановлювали, оскільки
позивач попередила ОСОБА_5, що зможе
придбати кватиру тільки після продажу
будинку, що належить її матері. 28.02.2012
на підтвердження наміру придбання
квартири позивач передала
представнику ОСОБА_5 за довіреністю
ОСОБА_2 суму у розмірі 1 000 доларів США, а
також 470 гривень на оформлення
документів, про що складено відповідні
розписки. 24.03.2012 відносно матері
позивача було скоєно злочин, що
спричинив смерть, у зв'язку із чим вона
повідомила ОСОБА_5 про неможливість
укладення договору купівлі-продажу
вчасно з об'єктивних причин. Однак, у
грудні 2012 року ОСОБА_5 повідомила їй, що
квартиру вже продала іншим особам. За
таких обставин сума наданого позивачем
авансу підлягає поверненню.
Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 22, 543, 571, 1166
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), позивач просила стягнути
солідарно з відповідачів суму у
розмірі 8 470,00 гривень.

ОСОБА_5 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя
особа - ОСОБА_2, про визнання розписки
видом забезпечення виконання
зобов'язання, визнання правомірним
застосування штрафної санкції,
визнання грошової суми такою, що не
підлягає поверненню. В обґрунтування
своїх вимог зазначила, що на початку 2012
року до неї звернулась ОСОБА_4 з метою
купівлі належної їй квартири за
грошову суму, еквівалентну 16 000 доларам
США. У зв'язку із тим, що на той момент
вказана сума була у ОСОБА_4 відсутня,
вона попросила почекати до 01.05.2012.
Тобто, договір купівлі -продажу
квартири мав укладатись не пізніше
цієї дати. На підтвердження своїх
намірів придбати квартиру ОСОБА_4
передала ОСОБА_2, який діяв за
дорученням позивача, суму еквівалентну
1 000 доларів США, про що було складено
розписку. Також ОСОБА_4 передала ОСОБА_2
кошти для оформлення технічного
паспорту на квартиру. Технічний
паспорт був замовлений після отримання
грошей. Приблизно 26.03.2012 ОСОБА_4
повідомила про неможливість придбання
квартири та просила зачекати приблизно
півроку-рік, на що позивач відповіла
відмовою, однак погодилась зачекати
місяць-півтора. 15.05.2012 позивач
зателефонувала ОСОБА_4, однак вона на
дзвінки не відповідала. В середині
червня 2012 року до ОСОБА_4 зателефонував
ОСОБА_2, якого вона просила її більше не
турбувати. Зазначені дії ОСОБА_4 були
розцінені як відмова від договору
купівлі-продажу. На початку серпня 2012
року позивач продала квартиру іншому
покупцеві. В січні 2013 року позивачеві
зателефонувала ОСОБА_4 з метою
придбання квартири, однак квартира вже
була продана. Посилаючись на ст. 546 ЦК
України, позивач вважає, що розписка
про передачу коштів є видом
забезпечення зобов'язань, з
відповідними штрафними санкціями за їх
невиконання. Оскільки ОСОБА_4 свої
зобвоязання не виконала, передана нею
сума не підлягає поверненню. Просила
визнати розписку від 28.02.2012 видом
забезпечення виконання зобов'язання
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визнати
правомірність застосування до ОСОБА_4
штрафної санкції у вигляді стягнення
грошової суми еквівалентної 1 000
доларів США на користь ОСОБА_5, визнати
грошову суму в розмірі 470 гривень такою,
що не підлягає поверненню на користь
ОСОБА_4

У судове засідання позивач (відповідач
за зустрічним позовом) ОСОБА_4 не
з'явилась, надіслала заяву з проханням
розглянути справу за її відсутності.

Представник позивача (відповідача за
зустрічним позовом) ОСОБА_4 - ОСОБА_1
підтримав її позовні вимоги та просив
їх задовольнити. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5 просив
відмовити.

Відповідач (третя особа за зустрічним
позовом) ОСОБА_2, представник
відповідача (позивача за зустрічним
позовом) ОСОБА_5 - ОСОБА_3 - у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову ОСОБА_4, надав
письмові заперечення проти позову, в
яких вказав, що 28.02.2012 сторони уклали
договір завдатку, що підтверджується
розпискою, за якою ОСОБА_4 передала
ОСОБА_2, як представнику ОСОБА_5 в якості
завдатку 1 000 доларів США в рахунок
купівлі квартири ОСОБА_5 У зв'язку із
порушенням ОСОБА_4 зобов'язання щодо
своєчасного придбання квартири ОСОБА_5,
та на підставі вимог ч. 1 ст. 571 ЦК
України сума завдатку не повертається.
З цих підстав позовні вимоги ОСОБА_4 є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають. Зустрічний позов ОСОБА_5
ОСОБА_2 підтримав та наполягав на його
задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами в
межах заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

13.02.2012 ОСОБА_5 видала довіреність
ОСОБА_2, якою уповноважила останнього
на вчинення дій з питань отримання
документів для оформлення та отримання
всіх документів, необхідних для
подальшого продажу належного їй
нерухомого майна, в тому числі квартири
АДРЕСА_1, а також з питань оформлення
попередніх договорів стосовно
вказаного нерухомого майна.
Довіреність посвідчена приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрована в реєстрі за № 146.

28 лютого 2012 року ОСОБА_2, діючи
відповідно до наданої ОСОБА_5
довіреності, отримав від ОСОБА_4 1 000
доларів США, що еквівалентно 8 000
гривням, в рахунок продажу
вищевказаної квартири, про що складено
розписку. Також, ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_4 470 гривень на оформлення угоди
по продажу квартири, отримання яких
також оформлено розпискою.

У судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами по справі, що
договір купівлі-продажу квартири між
сторонами оформлений не був. Як пояснив
у судовому засіданні ОСОБА_2, у зв'язку
із неможливістю оформлення ОСОБА_4
договору купівлі-продажу в обумовлені
строки, ОСОБА_5 продала квартиру іншій
особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

За висновком Верховного Суду України
(постанова судових палат у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України від 13 лютого 2013 р. у справі №
6-176цс12 за наслідками перегляду
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах), внесення завдатку як
способу забезпечення виконання
зобов'язання може мати місце лише в
разі наявності зобов'язання, яке
повинно було виникати на підставі
договору. Оскільки договору, який би за
своєю формою та змістом відповідав
вимогам закону, між сторонами укладено
не було, а вони лише домовилися укласти
такий договір у майбутньому, то
передана однією зі сторін грошова сума
є авансом, який підлягає поверненню.

На підставі частини 1 статті 360-7
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) зазначені
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішенні наслідками
перегляду судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковими для
суду при розгляді даної справи.

Таким чином, суд зазначає, що сума у
розмірі 1 000 доларів США, що
еквівалентна (згідно курсу НБУ на
момент розгляду справи) - 10 000 гривень,
сплачена позивачем відповідачеві, - є
авансом за купівлю квартири за адресою:
АДРЕСА_1

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Таким чином, сплачені ОСОБА_4 в рахунок
укладення договору купівлі-продажу
гроші мають бути повернуті їй в тому
розмірі, в якому вони надавались ОСОБА_5
через її представника ОСОБА_2 Оскільки
власником квартири на час передачі
авансу була ОСОБА_5, а також враховуючи,
що ОСОБА_2 отримував ці кошти, діючи за
довіреністю, виданою ОСОБА_5, суд
доходить висновку, що вказані грошові
кошти підлягають стягненню саме з
ОСОБА_5, а не з ОСОБА_5 та ОСОБА_2
солідарно, як просить ОСОБА_4 в своєму
позові.

З аналогічних підстав та враховуючи, що
грошові кошти у розмірі 470 гривень
надавались ОСОБА_4 для оформлення
угоди, яка укладена не була, на користь
ОСОБА_4 з ОСОБА_5 підлягають стягненню
також і ці кошти.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають
частковому задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних
вимог ОСОБА_5, то суд вважає їх такими,
що не підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки судом встановлено, що
сума, еквівалентна 1 000 доларів США,
передана ОСОБА_4 представнику ОСОБА_5
ОСОБА_2, є авансом, а не завдатком. Тому,
наслідки порушення зобов'язання,
забезпеченого завдатком, у даному
випадку застосуванню не підлягають.

Також суд дійшов висновку, що сума у
розмірі 470 гривень, яка передавалась на
оформлення угоди, підлягає поверненню
ОСОБА_4, оскільки угода між сторонами не
оформлялась. Доводи ОСОБА_5 щодо
виготовлення за ці кошти технічного
паспорта на квартиру суд вважає
необґрунтованими, оскільки вона не
підтвердила їх відповідними доказами.
Крім того, в самій розписці про
передачу цих коштів необхідність
виготовлення технічного паспорту не
обумовлювалась.

Отже, у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 суд відмовляє.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК
України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
підлягають стягненню судові витрати у
розмірі 229,20 гривень.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 546, 570,
693 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 61,
88, 131, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
стягнення суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
суму у розмірі 10 470 (десять тисяч
чотириста сімдесят) гривень 00 копійок.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 20 копійок.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_2,
про визнання розписки видом
забезпечення виконання зобов'язання,
визнання правомірним застосування
штрафної санкції, визнання грошової
суми такою, що не підлягає поверненню
відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення
постановлені у нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 24
березня 2014 року.

Повний текст рішення складено 25
березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Авдіївський міський суд
Донецької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: