АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1337/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 634/659/13-ц
Доповідач - Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
дім ім.. Горького» на рішення
Сахновщинського районного суду
Харківської області від 25 грудня 2013
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ
«Аграрний дім ім.. Горького» про
визнання недійсним договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

18 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним,
посилаючись на те, що згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ХР № 107293, виданого 26
листопада 2003 року на підставі
розпорядження Сахновщинської РДА
Харківської області від 03 червня 2003
року № 139 та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 40,
він мав у власності земельну ділянку
площею 7,2340 га.

У 2012 році йому стало відомо про те, що
існує договір оренди землі № 744 від 05
вересня 2006 року між ним та ТОВ
«Аграрний дім ім.. Горького», який
зареєстрований у Сахновщинському
районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у
державному реєстрі земель вчинено
відповідний запис. Вищевказаний
договір і додатки до нього: акт
прийму-передачі земельної ділянки, акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі, заяву на реєстрацію договору
оренди землі він не підписував.

ТОВ «Аграрний дім ім. Горького»
Сахновщинського району Харківської
області і надалі продовжує
використовувати земельну ділянку
розміром 7,2340 га, яка належить ОСОБА_2

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Сахновщинського районного
суду Харківської області від 25 грудня
2013 року позовна заява ОСОБА_2 була
задоволена. Визнано неукладеним
договір оренди землі № 744 від 05 вересня
2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ
«Аграрний дім ім.. Горького», який 15.08.2008
року зареєстрований у Сахновщинському
районному відділенні ХРФ ДЗК,
реєстраційний номер 12 у
Державному реєстрі земель.

Зобов'язано відповідача повернути
позивачу вказану земельну ділянку.
Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням, ТОВ
«Аграрний дім ім.. Горького» в
апеляційній скарзі просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки розміром
7,2340 га, яка розташована на території
Шевченківської сільської ради
Сахновщинського району Харківської
області, цільове призначення якої
введення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серія ХР № 107293, виданого 26.11.2003 року на
підставі розпорядження Сахновщинської
РДА Харківської області від 03.06.2003 року
№ 139, зареєстрованого у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 40.

Відповідно до договору оренди землі №
744 від 05.09.2006 року між ТОВ «Аграрний дім
ім.. Горького» та ОСОБА_2 було укладено
зазначений договір земельної ділянки
строком на 10 років. Зазначений договір
був зареєстрований у Сахновщинському
РВ ХРФ ДЗК 15.08.2008 року за № 12.

Згідно до висновку
судово-почеркознавчої експертизи № 11649
від 05.12.2013 року вбачається, що підписи
від імені ОСОБА_2 у трьох примірниках
договору оренди землі № 744 від 05.09.2006
року між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний дім
ім.. Горького», розташований у графі
«Орендодавець»; двох примірниках акту
прийму-передачі земельної ділянки від
05 вересня 2006 року; у двох примірниках
акту визначення меж земельної ділянки
в натурі від 05 вересня 2006 року в рядку
«орендодавець», виконані не ОСОБА_2.

Судова колегія відхиляє доводи скарги
про пропуск позивачем 3-ри річного
строку позовної давності, оскільки
відповідач належним чином не
спростував доводи скарги про те, що
наявність спірного договору оренди
позивач дізнався лише у 2012 році.
Належних і допустимих доказів своїх
доводів про те, що позивач саме на
підставі спірного договору отримував
відповідну орендну плату відповідачем
до суду так і не було надано, в
матеріалах справ вони відсутні.

Як вказав відповідач, саме він подав
спірний договір оренди на державну
реєстрацію, що у сукупності із не
спростованими висновками судової
експертизи свідчить про недоведеність
доводів скарги.

Районний суд на підставі наведених
обставин, які відповідають наявним у
справі доказам, дійшов правильного
висновку про те, що у позивача не було
волі при укладенні спірного правочину,
що у світі положень ст. 215, ч. 3 ст. 203 ЦК
України щодо дійсності правочинів є
необхідною передумовою визнання його
недійсним.

Однак, при цьому не звернув уваги, що у
своїй заяві ОСОБА_2 у наведених на
обґрунтування своїх вимог підставах
про захист права власності фактично
поставив питання не про визнання
договору неукладеним, а визнання його
недійсним (а.с. 3).

Всупереч положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України
районний суд не сприяв позивачу у
здійсненні ним своїх прав про
уточнення заявленого позову, оскільки
за ст. 16 ЦК України такий спосіб захист
права судом, як визнання договору
неукладеним цивільний закон не
передбачає.

Таким чином, оскільки районний суд
порушив наведені норми матеріального і
процесуального права, то з
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підстав рішення районного суду в цій
частині підлягає скасуванню, із
ухваленням нового рішення по суті
заявленого фактично позову про
визнання спірного договору оренди
недійсним.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
оренду землі» орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах
і в порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Згідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України право
володіння, користування, розпорядження
своїм майном на власний розсуд, право
вчиняти будь-які дії щодо свого майна
має лише його власник. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

За ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
незаконне заволодіння майном фізичної
особи і такий правочин є нікчемним.

За ст. 228 ЦК України правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на незаконне
заволодіння майном фізичної особи.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним, а у разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним.

За правовою позицією, висловленою
судовою палатою у цивільних справах
Верховного Суду України при розгляді
справи № 6-99цс13, договір оренди землі є
укладеним з моменту його державної
реєстрації, а отже - оспорюваним й
витребування спірної земельної
ділянки із чужого незаконного
володіння без визнання цього договору
оренди землі недійсним не ґрунтується
на вимогах, встановлених ст. 210, ст. 640 ЦК
України, ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону
України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 41 Конституції України
право власності в Україні є непорушним,
а за ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до
користування його майном інших осіб
лише у випадках і в порядку,
встановлених законом, і такого
обов'язку у даній справі не
встановлено.

Таким чином, оскільки відповідач з
порушенням законного порядку і поза
волею позивача отримав його земельну
ділянку у користування, то відповідно
до вказаної норми ст. 228 ЦК України
спірний договір необхідно визнати
недійcним.

Оскільки такий правочин не утворює
жодних позитивних юридичних наслідків,
тому районний суд правильно повернув
позивачу безпідставно отриману
відповідачем у користування його
земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313, 316, 319-324 ЦПК України судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
дім ім.. Горького» задовольнити
частково.

Рішення Сахновщинського районного
суду Харківської області від 25 грудня
2013 року скасувати в частині визнання
неукладеним договору оренди землі № 744
від 05 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«Аграрний дім ім.. Горького»,
зареєстрований у Сахновщинському
районному відділенні ХРФ ДЗК,
реєстраційний номер 12 у
Державному реєстрі земель.

В цій частині ухвалити нове рішення про
визнання недійсним договору оренди
землі № 744 від 05 вересня 2006 року між
ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний дім ім..
Горького», зареєстрований у
Сахновщинському районному відділенні
ХРФ ДЗК, реєстраційний номер 12 у
Державному реєстрі земель.

В іншій частині рішення районного суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :