2/258/1129/14 258/1052/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року м. Донецьк

Кіровський райсуд м. Донецька у складі:

судді Юр'євої Т.І.

при секретарі Власенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного підприємства
«Донецьксталь»- металургійний завод»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільнені,
суд

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про стягнення
компенсації за додаткову відпустку та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнені.

Ухвалою Кіровського райсуду м.
Донецька від 11 березня 2014 року справа
в частини позову про стягнення
невиплаченої компенсації за додаткову
відпустку при розрахунку при
звільненні у сумі 13954 грн. 15 коп.
залишена без розгляду за заявою
позивача, тому що 19.02.2014 року вказана
сума йому сплачена відповідачем
добровільно.

Свої вимоги в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнені, позивач
обгрунтовує наступним: наказом № 670-к
від 16.06.2007 року він був принятий на
роботу на посаду головного
спеціалиста Дирекції по роботі з
підприємствами вугільної
промисловості Приватного акціонерного
товариства «Донецьксталь» -
металургійний завод». Наказом № 1344-к
від 23.12.2013 року він був звільнений з
роботи за власним бажанням в звязку з
виходом на пенсію за віком. При
звільненні з ним не було проведено
повний розрахунок, а саме: йому не була
нарахована і сплачена при звільненні
компенсація за 35 календарних днів
додаткової відпустки.

19.02.2014 року відповідачем нарахована
та сплачена вищевказана компенсація у
сумі 13954,15 грн. Спору про суму
компенсації за 35 днів додаткової
відпустки при розрахунку при
звільненні у сторін не має.

Але відповідачем йому не був
сплачений середній заробіток за весь
час затримки розрахунку, а саме: за
період з 23.12.2013 року по 19.02.2013 року, що
складає 57 днів. Відповідно до ст. 117
КЗпП України відповідач повинен був
сплатити йому середній заробіток за
весь час затримки розрахунку по день
фактичного розрахунку. Його
середньоденний заробіток складає 575
грн. Тому загальна сума середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні ( за період
з 23.12.2013 року по 19.02.2014 року ) складає 32
775 грн.(575 грн. х 57 днів), яку він просить
стягнути з відповідача на його
користь.

В судовому засіданні позивач
підтримав позов в частини стягнення з
відповідача на його користь середній
заробок за час затримки розрахунку
при звільнені у сумі 32 775 грн. і дав суду
пояснення, аналогічні вищевказаним.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, суду
пояснила, що позивач працював на
підприємстві з 16.06.2007 року по 23.12.2013
року. При звільненні відповідача у
грудні 2013 року позивачу була
виплачена одноразова допомога при
виході на пенсію у розмірі 20 000 грн., при
звільненні йому були нараховані і
сплачені : заробітна плата за грудень
2013 року, 33489,96 грн. - компенсація за 84 дня
основної щорічної відпустки за
період з 2010 року по 2013 рік. Помилково
відповідачу не була одразу нарахована
та сплачена компенсація за 35
календарних днів щорічної додаткової
відпустки. Ця помилка була одразу
усунена при зверненні позивача. Але
позивач одразу звернувся до суду у
січні 2014 року. При отриманні позову,
була проведена перевірка розрахунку
з позивачем, виявлена помилка, і 19.02.2014
року позивачу сплачено компенсація за
дні додаткової відпустки.
Представник просить врахувати, що
помилку вони виправили самі, що
підприємство навмисно не порушило
строки виплати розрахунку при
звільненні позивача, тому просить у
позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач працював на посаді
головного спеціаліста дирекції по
роботі з підприємствами вугільної
промисловості Приватного акціонерного
товариства «Донецьксталь» -
металургійний завод». з 16.06.2007 року по
23.12.2013 року. При звільненні з роботи 23.12.
2013 року позивачу була виплачена
одноразова допомога при виході на
пенсію у розмірі 20 000 грн., йому були
нараховані і сплачені: заробітна плата
за грудень 2013 року, 33489,96 грн. -
компенсація за 84 дня основної
щорічної відпустки за період з 2010 року
по 2013 рік., що підтверджується
матеріалами справи, які сторонами не
оспорюється.

Суд вважає встановленим, що при
розрахунку сум при звільненні
відповідачем дійсно не була
нарахована позивачу компенсація за 35
днів додаткової відпустки у сумі 13 954,15
грн., що визнається представником
відповідача в судовому засіданні.

19.02.2014 року відповідачем нарахована
та сплачена позивачу вищевказана
компенсація у сумі 13954,15 грн.

Оцінюючі зібрані докази, суд
вважає, що підприємство порушило
строки виплати розрахунку при
звільненні позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП
України в разі несплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, визначені в ст. 116 КЗпП
України, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

На підставі п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року N 13 "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Середньоденний заробіток
відповідача складає 575 грн.,
розрахованій вірно, що
підтверджується довідкою
підприємства. Строк затримки
розрахунку складає 57 днів. ( за період з
23.12.2013 року по 19.02.2014 року ), загальна
сума середнього заробітку позивача
за час затримки виплати розрахунку
при звільненні складає 32 775 грн.(575
грн. х 57 днів).

Виходячи з періоду затримки (57 днів),
що суд розглядаю, як штучне
накопичення суми середнього заробітку
з боку позивача, його не звернення за
захистом свого права до підприємства,
а також враховуючі суму
заборгованості, яку одразу, з моменту
отримання від суду копії позовних
вимог, підприємство сплатило
заборгованість позивачу, суд вважає,
відповідно до ст. 1117 КЗпП України ( та
приймає до уваги п. 20 постанови
Пленуму Верховного суду України № 13
від 24.12.1999 р. «Про практику застосування
судами законодавства про працю»)
стягнути з відповідача на користь
позивача 2000 грн. за затримку виплати
розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст. 116,117 КЗпП України,
ст.ст. 213-215 ЦПК України. суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного підприємства
«Донецьксталь»- металургійний завод»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільнені
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
підприємства «Донецьксталь»-
металургійний завод» на користь ОСОБА_1
за затримку розрахунку при звільненні
- 2000 грн.

Стягнути з Приватного
акціонерного підприємства
«Донецьксталь»- металургійний завод»
на користь держави судовий збір у сумі
243 грн. 609 коп.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя: