Ухвала

ІМЕНЕМ України

29 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Карпенко
С.О., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, виконавчого комітету
Залучанської сільської ради
Чемеровецького району Хмельницької
області, управління Держкомзему у
Чемеровецькому районі, Чемеровецького
районного відділу Хмельницької
регіональної філії Центру Державного
земельного кадастру, комунального
малого підприємства «Горизонт» про
визнання права власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що на
підставі договору купівлі-продажу від
14 листопада 2006 року вона придбала у
ОСОБА_4 житловий будинок по АДРЕСА_1.
Згідно державного акта на право
приватної власності на землю від 22
січня 2003 року ОСОБА_4 є власником
земельної ділянки площею 0,742 га у с.
Залуччя Чемеровецького району
Хмельницької області. При відчуженні
будинку відповідач не повідомив
позивача, що спірна земельна ділянка
також належить йому на праві власності.
Посилаючись на те, що у зв'язку із
набуттям права власності на будинок до
неї переходить право власності на
земельну ділянку, яка зайнята будинком,
будівлями або спорудами і на частину
земельної ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування, просила визнати
недійсним державний акт на право
власності на землю, виданий на ім'я
ОСОБА_4, та визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,12 га.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Рішенням Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від 15 лютого
2012 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку площею 0,12 га з
цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1 згідно конфігурації, вказаної
у висновку будівельно-технічної
експертизи від 06 жовтня 2009 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

С.О. Карпенко