Провадження №2/592/490/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Сум в
складі головуючого Костенко В.Г.

секретарі Кекух Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач вимоги мотивує тим, що проживає
у кімнаті НОМЕР_1 а відповідач у кімнаті
НОМЕР_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1.
Відповідач самовільно здійснила
встановлення перегородки у санітарній
кімнаті, забравши її 3 / 4 частини. Від
таких дій зазнав моральної шкоди, яка
полягала у тому, що вимушений нести
додаткові витрати на придбання
сантехніки, зменшена площа санвузлу.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди оцінив у 1500 грн. Тому
позивач просить зобов'язати
відповідача перенести встановлену
перегородку на середину довжини
санітарної кімнати, оставивши йому
приміщення площею 2 м. при ширині 1,8 м. та
стягнути 1500 грн. відшкодування
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав. Пояснив, що була
домовленість з відповідачем про поділ
санвузлу. Також вказав, що після
встановлення перегородки йому нікуди
встановлювати душову кабіну. Таким
чином позбавлений можливості митися.
Наполягає саме на зобов'язанні
відповідача перенести перегородку.
Позивач визнав заперечення
відповідача, про те, що санвузол
знаходився у жахливому стані. Він не
приймав в ньому душ.

Відповідач позов не визнав та зазначив,
що спільний з позивачем санвузол
знаходився у жахливому стані
потребував капітального ремонту.
Відповідач не користувався санвузлом
як ванною кімнатою. З позивачем була
домовленість про поділ санвузлу.
Відповідач вказав, що влаштував
перепланування санвузлу забравши
більшу частину. Під час переобладнання
зробив вхід з кімнати до санвузлу,
влаштував перегородку у санвузлі
захопивши більшу частину. Такий поділ
пояснив тим, що користується санвузлом
разом з сином та колишнім чоловіком, а
позивач сам.

Суд, заслухавши пояснення учасників
розгляду, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов не обґрунтований і не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Відповідно
до ст. 60 ЦПК України сторони зобов'язані
довести обставини на які вони
посилаються у обґрунтування позову,
або заперечення.

Відповідно до ст. 100 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого приміщення допускаються за
згодою наймача, членів сім'ї, які
проживають разом з ним, та наймодавця і
з дозволу виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів.
Наймач, який допустив самовільне
переобладнання чи перепланування
жилого або підсобного приміщення,
зобов'язаний за свій рахунок привести
приміщення у попередній стан.

Відповідно до п. 19 «Примірного
положення про гуртожитки»,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208,
мешканцям гуртожитку забороняється
провадити самовільно переобладнання й
перепланування приміщень.

Судом встановлено, що позивач проживає
у кімнаті НОМЕР_1, а відповідач у
кімнаті НОМЕР_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1.
Кімнати мають спільний санвузол.
Кімнати не приватизовані.

Сторони визнали той факт, що між ними
існувала домовленість про
перепланування спільного санвузлу.
Після домовленості відповідач
самовільно, без відповідного дозволу,
перепланувала приміщення спільного
санвузлу, встановила перегородку,
забравши більшу частину площі тощо.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси у
спосіб, визначений законами України.
Втім заявлений позивачем спосіб
захисту права не передбачений законом.

Втім позивач обрав незаконний спосіб
захисту свого права. Так він просив
зобов'язати відповідача перенести
влаштовану ним самочинну перегородку.

Суд не може обов'язати відповідача
перенести таку перегородку і
влаштувати самочинну перегородку на
новому місці. Тим більше без
відповідного дозволу.

Єдиним допустимим і законним способом
захисту права позивача є зобов'язання
відповідача привести приміщення
санвузлу у попередній стан. Втім він
такої вимоги не заявив, а навпаки
наполягав на перенесенні перегородки,
тобто судовим рішенням сприяти
подальшому самочинному
переплануванню.

Моральна шкода підлягає відшкодування
у випадках передбачених законом. Так
положеннями ст. 23 ЦК України
передбачені випадки відшкодування
моральної шкоди. Втім всупереч
положенням ст. 59 - 60 ЦПК України
позивачем не надано належних і
переконливих доказів на підтвердження
позову про відшкодування моральної
шкоди. Так не доведено відповідного
факту з яким пов'язується право на
відшкодування моральної шкоди. Відтак
позов у цій частині не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
позивача слід стягнути судовий збір у
розмірі 243,6 грн., який не доплачений при
подачі позову з позову про
відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд м. Сум
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення суду. Особою, яка була відсутня
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в
десятиденний строк з моменту отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.Г. Костенко