26.03.2014 Справа № 756/3353/14-ц
Справа
пр. № 2/756/2249/14
ун. № 756/3353/14-ц
У Х В А Л А

26 березня 2014 року
м.
Київ

Суддя Оболонського районного
суду міста Києва Андрейчук Т.В.,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма ЮЛГ"
про зміну дати звільнення, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, оплату невикористаної
відпустки, виправлення помилок у
трудовій книжці, -

в с
т а н о в и в:

Позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ
"Фірма ЮЛГ" про зміну дати звільнення,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, оплату
невикористаної відпустки, виправлення
помилок у трудовій книжці ухвалою
судді Оболонського районного суду
міста Києва Андрейчука Т.В. від
13 березня 2014 року була залишена без
руху у відповідності до ст.121 ЦПК
України, оскільки позивачем не
дотримано вимог ст.119 ЦПК України, а
саме: позивач у своїй позовній заяві
вказує, що йому було відмовлено в
реєстрації у центрі зайнятості у
зв'язку з невідповідністю підстави та
статті звільнення, а також помилок у
трудовій книжці. Як вбачається з
доданих до позовної заяви копій
трудової книжки та наказу про
звільнення №39-к від 16.12.2013 року, позивач
був звільнений з посади за п.1 ст.36 КЗпП
України. У своїй позовній заяві ОСОБА_1
зазначає, що його було звільнено за
власним бажанням, проте, в трудовій
книжці та наказі про звільнення
невірно зазначено підставу та статтю
звільнення. Однак, позивач не вказує в
позовній заяві статтю, за якою він
повинен був бути звільнений, хоча
згідно з ч.3 ст.235 КЗпПУ передбачено, що у
разі визнання формулювання причини
звільнення неправильним або таким, що
не відповідає чинному законодавству, у
випадках, коли це не тягне за собою
поновлення працівника на роботі, орган,
який розглядає трудовий спір,
зобов'язаний змінити формулювання і
вказати в рішенні причину звільнення у
точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства та з посиланням
на відповідну статтю (пункт) закону.

Також з вищезазначеного
вбачається, що ОСОБА_1 фактично просить
суд не виправити записи в трудовій
книжці, а змінити формулювання причини
звільнення із звільнення за згодою
сторін за п.1 ст.36 КЗпП України на
звільнення за власним бажанням за ст.38
КЗпПУ, зазначивши датою
звільнення 16.12.2013 року. Таким чином,
позивачеві слід уточнити зміст
позовних вимог.

Крім того, ОСОБА_1 просить суд
обчислити та виплатити йому середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, однак, не
зазначає, в якому саме розмірі
необхідно стягнути з відповідача
заборгованість за невиплату
середнього заробітку, не надано
розрахунку такої заборгованості, не
зазначено посилання на докази на
підтвердження факту наявності
заборгованості по виплаті заробітної
плати ТОВ "Фірма ЮЛГ" перед позивачем.

Також позивач ОСОБА_1 в
позовній заяві просить суд стребувати
з відповідача з відповідача розрахунок
про середню заробітну плату за
відпрацьований період та моральну
шкоду у розмірі 3654,00 грн.,
однак, не зазначає посилання на
законодавчі норми, які передбачають
даний спосіб захисту порушеного права.

Крім того, позивачем не
зазначено в чому полягає моральна
шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується

Позивачеві суддею був
наданий строк на усунення недоліків у
термін до 24 березня 2014 року, але не
пізніше п'яти днів з дня отримання ним
даної ухвали.

Ухвала про залишення
позовної заяви без руху надсилались
ОСОБА_1 рекомендованим листом з
повідомленням за адресою, яку він сам
зазначив у позовній заяві: АДРЕСА_1.
Заяв про зміну свого місця проживання
(перебування, знаходження) або
місцезнаходження позивач суду не
надавав.

Відповідно до ст.69 ЦПК
України перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. Ч.5 ст.70 ЦПК України передбачає,
що останній день строку триває до 24
години, але коли в цей строк слід було
вчинити процесуальну дію в суді, де
робочий час закінчується раніше, строк
закінчується в момент закінчення цього
часу. Строк не вважається пропущеним,
якщо до його закінчення заява, скарга,
інші документи чи матеріали або
грошові кошти здано на пошту чи
передані іншими відповідними засобами
зв'язку.

Згідно ч.1 ст.72 ЦПК України
право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.

Перебіг строку на усунення
недоліків закінчився 24 березня 2014 року.

Крім того, як зазначає у своїх
рішеннях Європейський суд, сторона, яка
задіяна в ході судового розгляду,
зобов'язана з розумним інтервалом часу
сама цікавитись провадженням у її
справі, добросовісно користуватись
належними їй процесуальними правами та
неухильно виконувати процесуальні
обов'язки.

Станом на 26 березня 2014 року
вимоги ухвали судді від 13 березня 2014
року про приведення позовної заяви у
відповідність до вимог ст.119 ЦПК
України ОСОБА_1 виконані не були.

Згідно з нормою ч.2 ст.121 ЦПК
України, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк не
виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 ЦПК
України, позовна заява вважається
неподаною та повертається позивачеві.

Зважаючи на вищенаведене,
керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х
в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма ЮЛГ" про зміну
дати звільнення, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, оплату
невикористаної відпустки, виправлення
помилок у трудовій книжці вважати
неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду міста Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Т.В. Андрейчук