РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

Судді Адамовича О.Й.

За участю секретаря судового засідання
Світко Т.І.

За участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог НАСК "Оранта" про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди, заподіяної в
результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог НАСК "Оранта", в якому
просить стягнути з відповідача на її
користь 95 039,08 грн. матеріальної шкоди,
2000 грн. моральної шкоди, 2073 грн.
реальних збитків, а також стягнути
судові витрати та витрати на оплату
експертизи.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 02 грудня 2012 року о 14 год.15
хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем Део д/н
НОМЕР_3 на перехресті вул. Войкова - Л.
Українки у м. Житомирі, рухаючись по
вул. Войкова, яка є другорядною, не
надав переваги в русі автомобілю Пежо
д/н НОМЕР_2, що рухався по головній
дорозі, внаслідок чого допустив
зіткнення з даним автомобілем під
керуванням ОСОБА_1 Згідно висновків ДАЇ
та постанови суду дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія ОСОБА_4
Вважає, що відповідач ОСОБА_4, як
власник джерела підвищеної небезпеки
повинен відшкодувати їй витрати для
відновлення первинного стану
автомобіля пошкодженого в ДТП.
Вартість відновлюваного ремонту
згідно рахунку №СК-К-0293 виданого
спеціалізованою ремонтною фірмою ТОВ
«Союз Автомотів» становить 95 039,08 грн.
Також, позивач просить стягнути з
відповідача моральну шкоду, яку оцінює
в розмірі 2000 грн. та яка полягає у
порушенні звичайного способу життя,
внаслідок відсутності транспортного
засобу та негативного впливу на стан
здоров'я, а також моральних страждань
пов'язаних з дорожньо-транспортною
пригодою. Крім того, у зв'язку з
неможливістю повноцінно виконувати
свою роботу позивачу довелося
тривалий час користуватися
громадським транспортом, що викликало
суттєві незручності у пересуванні та
матеріальні витрати на проїзд, які
складають 2073 грн. та які просить
стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали з підстав, зазначених в
позові, просили їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
проведення судового розгляду був
повідомлений належно. 10.02.2014 року подав
до суду заперечення проти позову, в
яких просив відмовити у задоволенні
позовних вимог за безпідставності.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце проведення судового розгляду був
повідомлений належно. Причини неявки
суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови
Корольовського районного суду м.
Житомира по справі №3-3588/12 від 04.01.2013
року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме:
останній 02.12.2012 р. о 14 год. 15 хв., на
перехресті вул. Войкова - Л. Українки у
м. Житомирі, керуючи автомобілем Део д/н
НОМЕР_3, рухаючись по вул. Войкова, яка є
другорядною, не надав переваги в русі
автомобілю Пежо дн НОМЕР_2, що рухався
по головній дорозі, в наслідок чого
допустив зіткнення з даним
автомобілем. Після скоєння ДТП ОСОБА_4
залишив місце пригоди (а.с.5).

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі , що набрав
законної сили , або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 1187 Цивільного
кодексу України джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів, що
створює підвищену небезпеку для особи,
яка цю діяльність здійснює, та інших
осіб.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ст. 58 ч.1 ЦПК України
належними доказами є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до п.9 Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року №6 розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
обчислюється, виходячи із реальної
вартості втраченого майна або вартості
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі, на
момент розгляду справи.

Така вартість повинна бути визначена
експертним шляхом.

Рахунок №СА-К-0293 від 09.10.2013 року (а.с. 12)
та калькуляція вартості робіт від
24.10.13р. (а.с. 13-20), на підставі яких
позивач звернулася до відповідача про
відшкодування майнової шкоди, не
являються належними доказом, тому що
оцінка суми матеріального збитку,
причиненого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди,
потребує спеціальних знань в області
автомобілебудування, технології
ремонту транспортних засобів і других
технічних аспектів. Вказані
дослідження не відносяться до
оціночної діяльності, являються
предметом судової авто-товарознавчої
експертизи і можуть проводитися тільки
судовим експертом.

Порядок оцінки дорожніх транспортних
засобів та визначених матеріальних
збитків, завданих власнику у випадку
пошкодження дорожніх транспортних
засобів визначено Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 24.11.2003 року за № 1074 / 8395.

У відповідності з п.1.3 даної Методики
вимога даної методики являються
обов'язковими під час проведення
товарознавчих досліджень судовими
експертами, суб'єктами ведення
господарства, до компетенції яких
входить проведення судових
авто-товарознавчих експертиз, а також
усіма суб'єктами оціночної діяльності
під час оцінки дорожніх транспортних
засобів у випадках, передбачених
законодавством України або угодами
суб'єктів цивільно- правових відносин.

Рахунок №СА-К-0293 від 09.10.2013 року та
калькуляція вартості робіт від 24.10.13р.
у жодному разі не відповідають вимогам
п. 4.3 Методики товарознавчої експертизи
та оцінки дорожніх транспортних
засобів, згідно якої за результатами
оцінки оцінщик або експерт складає
звіт/ акт/ або висновок про оцінку.

Таким чином, на підставі рахунку
№СА-К-0293 від 09.10.2013 року та калькуляції
вартості робіт від 24.10.13р. не може
визначатися розмір матеріального
збитку, оскільки це суперечить діючому
законодавству України, тому суд вважає,
що позовна вимога позивача про
стягнення матеріальних збитків є
необґрунтованою і задоволенню не
підлягає.

Крім того, суд звертає увагу що
цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована, що
підтверджується полісом №АВ/2097476 (а.с.
50), а тому може нести відповідальність
за завдану шкоду в розмірі, що
перевищує страхові виплати.

Згідно до статті 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачем окрім матеріальних збитків
були заявлені вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди. Позивач
вказувала, що відповідач своїми
неправомірними діями спричинив
моральну шкоду, яку вона оцінюю в сумі 2
000 грн. Вона полягає у емоційних
стражданнях, у витратах пов'язаних з
відновленням психічного стану, у
порушенні звичайного способу життя,
внаслідок відсутності транспортного
засобу та негативного впливу на стан
здоров'я, а також моральних страждань
пов'язаних з дорожньо-транспортною
пригодою, а при цьому особа, винна у
заподіянні матеріальних збитків, не
вжила жодних заходів для того, щоб у
добровільному порядку відшкодувати ці
збитки хоча б частково.

Відповідно до пункту 3 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, з урахуванням викладених
обставин, а саме: те, що судові не надано
допустимих доказів спричиненої
моральної шкоди, зокрема через
негативний стан здоров`я після ДТП, але
враховуючи наявність пошкодження
автомобілю як негативний наслідок
винного діяння, порушення звичного
способу життя, суд вважає можливим
задовольнити позовну вимогу щодо
стягнення моральної шкоди частково, а
саме: у розмірі 1700 гривень.

Також, позивачем заявлено вимогу про
стягнення матеріальних збитків
пов'язаних з проїздом у громадському
транспорті через відсутність
автомобіля, які складають 2073 грн. та
підтверджуються копіями проїзних
квитків.

Суд вважає позовні вимоги в цій частині
безпідставними, оскільки такі витрати
не можна вважати збитками, які позивач
понесла в результаті пошкодження
автомобіля.

Крім того, суд не приймає до уваги як
належний доказ копії проїзних квитків,
оскільки з них не можливо встановити,
що саме позивач користувалася
громадським транспортом та з якою
метою.

Керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166 ЦК України,
ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
1700грн. на відшкодування моральної
шкоди та 229,40грн. витрат по сплаті
судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. Й. Адамович