УХВАЛА

іменем україни

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 10 квітня
2013 року та рішення апеляційного суду
Запорізької області від 12 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
за кредитним договором, укладеним 1
жовтня 2006 року, ОСОБА_3 отримав
кредит на суму 9 360 грн зі сплатою
25,08 % річних на суму залишку
заборгованості до 1 квітня 2010 року. Свої
зобов'язання за кредитним договором у
повному обсязі ОСОБА_3 не виконав,
утворилася заборгованість станом на 29
грудня 2012 року у розмірі
93 924 грн 20 коп., яку позивач просив
стягнути з позичальника.

Заочним рішенням Запорізького
районного суду Запорізької області від
10 квітня 2013 року у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 12 листопада
2013 року рішення суду першої
інстанції змінено. Рішення суду в
частині стягнення заборгованості за
кредитом у розмірі 9 360 грн,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 33 042
грн 58 коп. скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення. Позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитом у розмірі 9
360 грн, заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі 33 042
грн 58 коп. Рішення суду в частині
відмови у стягненні 46 572 грн 85 коп. пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором змінено. Позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» 604 грн 33 коп. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором. В іншій частині рішення
суду залишено без змін. Рішення суду в
частині відмови у стягненні штрафу
змінено в частині правового
обґрунтування та відмовлено у
задоволенні позову у цій частині з
інших правових підстав. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про повне
задоволення позову.

Отже, з огляду на мотиви касаційної
скарги оскаржується рішення
апеляційного суду в частині зменшення
пені та відмови в стягненні штрафу, в
іншій не оскаржується, тому у
касаційному порядку не переглядається
( ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив
передбачений ст. 257 ЦК України
трирічний строк звернення до суду.

Скасовуючи рішення районного суду
та частково задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що одночасне стягнення
за порушення строків виконання
зобов'язання пені та штрафу суперечить
конституційним
засадам (ст. 61 Конституції України) про
недопустимість подвійної юридичної
відповідальності за одне і теж
порушення і дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
про стягнення штрафу та зменшив розмір
пені. При цьому суд стягнув
заборгованість по тілу кредиту та
процентах.

Проте повністю погодитись із
таким висновком апеляційного суду не
можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду в оскарженій частині
не відповідає.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Судом установлено, що за кредитним
договором, укладеним 1 жовтня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3,
останній отримав кредит на суму 9 360 грн
зі сплатою 25,08 % річних на суму залишку
заборгованості до 1 квітня 2010 року. Свої
зобов'язання за кредитним договором у
повному обсязі ОСОБА_3 не виконав,
допустив заборгованість.

Відмовляючи у стягненні штрафу,
апеляційний суд не звернув уваги на
таке.

Цивільно-правова
відповідальність - це покладення на
правопорушника основаних на законі
невигідних правових наслідків, які
полягають у позбавленні його певних
прав або в заміні невиконання обов'язку
новим, або у приєднанні до невиконаного
обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання
(ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

За положеннями ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Аналіз правових норм, зокрема, ст.
ст. 536, 549 ЦК України дає підстави для
висновку про те, що проценти та
неустойка є різними правовими
інститутами, обмеження можливості
одночасного застосування яких законом
не встановлена.

Аналогічна правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року
у справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яка, відповідно до положень
ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою
для всіх судів України.

Згідно зі ст. 611 ЦК України до
складу неустойки, яка підлягає
стягненню у разі порушення
зобов'язання за договором, входить як
штраф, так і пеня. При цьому штраф і пеня
визначені за різні порушення умов
договору.

Умовами договору передбачено
застосування неустойки як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
погашення кредиту і процентів за
користування ним.

Так, згідно з пп. 5.1 та 5.3
кредитного договору сторонами
передбачено, що у випадку порушення
відповідачем зобов'язання за
договором, останній несе
відповідальність у вигляді штрафу та
пені.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303,
316 ЦПК України апеляційний суд на
зазначені умови договору та положення
ст. 549 ЦК України уваги не звернув,
зокрема, що штраф та пеня відповідно до
умов кредитного договору настають при
різних обставинах порушення
зобов'язання зі сторони боржника, а,
відтак, є різними видами
відповідальності за порушення
зобов'язань боржником; доводів сторін
належним чином не перевірив.

Також підлягає скасуванню рішення
апеляційного суду в частині зменшення
пені, оскільки у порушення ст. 316 ЦПК
України судом взагалі не наведені
мотиви та розрахунки стягнутої суми.

У зв'язку з наведеним, коли фактичні
обставини для правильного вирішення
справи не встановлені, рішення
апеляційного суду в оскарженій частині
не може вважатись законним і
обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа -
передачі на новий апеляційний розгляд,
під час розгляду якої суду належить
урахувати викладене, дати відповідну
правову оцінку доводам і запереченням
сторін та ухвалити судове рішення
відповідно до установлених обставин і
вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 12 листопада 2013
року в частині позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення пені та штрафу скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко