Справа № 315/1968/13-ц
Номер провадження № 2/315/125/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
Гуляйпільський районний суд
Запорізької області

у складі головуючого: судді
Яроша С.О.

при секретарі:
Прістенській
Н.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Гуляйполе Запорізької області позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, на боці відповідача:
приватний нотаріус Гуляйпільського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_3, про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2013 року до суду звернулася
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

В позові позивач посилалася на те,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекра ОСОБА_4,
їй було відомо, що спадкодавцю належав
земельний пай, який вона мала намір
заповідати своїй доньці ОСОБА_2, тому
після її смерті її онуки не зверталися
з заявою про прийняття спадщини, 18.11.2013
року приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 їй було
повідомлено про те, що до 25.10.2013 року їй
необхідно прийняти спадщину за
заповітом після померлої, для неї це
було несподіванкою, так як відповідач
їй не повідомляла про заповіт,
відповідач відмовила їй, прохає
визначити їй додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після померлої ОСОБА_4 протягом двох
місяців.

09.01.2014 року до суду звернулася
приватний нотаріус Гуляйпільського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_3 з заявою
про розгляд справи у її відсутність.

27.01.2014 року до суду звернулася
відповідач з запереченнями проти
позову, в яких посилалася на те, що
необізнаність позивача у тому, що на її
користь складено заповіт як поважна
причина пропуску звернення з заявою до
нотаріуса про прийняття спадщини після
померлої на її думку не є поважною
причиною, на що вказує і п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року №7 "Про судову практику у
справах про спадкування", п.2 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року
№24-753/0/4-13 "Про судову практику у справах
про спадкування", прохає у задоволенні
позову відмовити.

В судовому засіданні позивач
позов підтримала, суду пояснивши, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекра ОСОБА_4,
їй було відомо, що спадкодавцю належав
земельний пай, який вона мала намір
заповідати своїй доньці ОСОБА_2, тому
після її смерті її онуки не зверталися
з заявою про прийняття спадщини, 18.11.2013
року приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 їй було
повідомлено про те, що до 25.10.2013 року їй
необхідно прийняти спадщину за
заповітом після померлої, для неї це
було несподіванкою, так як відповідач
їй не повідомляла про заповіт,
відповідач відмовила їй, заперечує
проти того, що їй був відомий зміст
заповіту про те, що вона спадкує частку
земельної ділянки нарівні з
відповідачем, свідок ОСОБА_5 до неї не
приїздив і не розповідав за зміст
заповіту, прохає визначити їй
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_4 протягом двох місяців.

Відповідач позов не визнала, суду
пояснивши, що в липні 2013 року вона
повідомляла позивачу про зміст
заповіту своєї матері, яка заповідала
земельну ділянку їй та позивачу в
рівних частках, крім того її брат
ОСОБА_5 також повідомляв позивачу про
зміст заповіту, вона спадщину після
матері за заповітом прийняла, подавши
заяву до нотаріуса, як спадкоємиця, яка
прийняла спадщину, згоди на подання
заяви позивачем про прийняття спадщини
після своєї матері до нотаріуса не
надає, прохає в задоволенні позову
відмовити.

Третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
на боці відповідача: приватний
нотаріус Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_3, належним чином
повідомлена про час і місце розгляду
справи судом, в судове засідання не
з`явилася, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутність.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що
роки чотири назад у нього зберігалися
документи померлої: паспорт, домова
книга, гроші, заповіт, зміст заповіту
він не читав, документи забрав ОСОБА_5
коли забирав матір до себе.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що є
рідним братом відповідача, позивач є
дружиною його покійного брата, в 2007
році йому було відомо про зміст
заповіту, яким мати заповіла свою
земельну ділянку в рівних частках
сторонам, влітку після смерті свого
батька він приїздив до позивача і
повідомив їй про зміст заповіту.

Суд, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
повному, всебічному, об`єктивному,
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, вважає встановленими
наступні обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася позивач,
що підтверджується її паспортом
громадянина України серії НОМЕР_1,
виданого 12.11.1999 року Томаківським РВ
УМВС України в Дніпропетровській
області (а.с.8).

30.04.1971 року позивач одружилася з
ОСОБА_7, після одруження їй присвоєне
прізвище "ОСОБА_1", що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2,
виданого Томаківським рай бюро РАЦСу
Дніпропетровської області 30.04.1971 року
(а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік
позивача ОСОБА_7, що підтверджується
свідоцтвом про його смерть серії
НОМЕР_3, виданого 02.06.2003 року виконавчим
комітетом Томаківської селищної ради
Томакіського району Дніпропетровської
області (а.с.6).

25.01.2007 року ОСОБА_4 склала заповіт,
посвідчений секретарем Дорожнянської
сільської ради Гуляйпільського району
Запорізької області Чайковською Т.І.,
яким на випадок своєї смерті земельну
ділянку площею 6,2968 га, розташовану ДП 23
п.236 Гуляйпільської міської ради
Запорізької області та сертифікат
іменних акцій на загальну номінальну
суму 6016 грн. вона заповіла сторонам в
рівних частках кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що
підтверджується копією спадкової
справи.

Після її смерті відкрилася
спадщина.

27.08.2013 року року відповідач
звернулася до приватного нотаріуса
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_3 з заявою про прийняття
спадщини після матері за законом.

27.08.2013 року року приватним
нотаріусом Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_3 заведена спадкова
справа №177/2013 спадкодавець ОСОБА_4, що
підтверджується копією спадкової
справи.

27.08.2013 року року брат відповідача
ОСОБА_5 звернувся до приватного
нотаріуса Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_3 з заявою про відмову від
прийняття спадщини після матері за
законом на користь своєї сестри, що
підтверджується копією спадкової
справи.

27.08.2013 року року сестра
відповідача ОСОБА_9 звернулася до
приватного нотаріуса Гуляйпільського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_3 з заявою
про відмову від прийняття спадщини
після матері за законом, що
підтверджується копією спадкової
справи.

13.11.2013 року позивачу приватним
нотаріусом Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_3 направлено
повідомлення про те, що на її ім`я
складено заповіт від імені ОСОБА_4 та
прохала позивача надати їй докази
прийняття спадщини.

В період з 25.04.2013 року по 25.10.2013
року позивач відповідно до ст.ст. 1269, 1270
ЦК України не подала нотаріусу заяви
про прийняття спадщини за заповітом
після ОСОБА_4.

Суд, задовольняючи позов,
виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України
за письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України
за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач як
спадкоємиця за заповітом, яка на час
відкриття спадщини не проживала
постійно із спадкодавцем та пропустила
строк для прийняття спадщини,
встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, за
відсутності згоди спадкоємця, який
прийняв спадщину, і не дає письмової
згоди на подання заяви про прийняття
спадщини нотаріусу за місцем відкриття
спадщини, звернулася до суду
відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України з
позовом про визначення їй додаткового
строку для подання нотаріусу заяви про
прийняття спадщини за заповітом в
зв`язку з пропуском строку з поважної
причини, а саме її необізнаністю щодо
її права на спадкування за заповітом
після ОСОБА_4.

Суд, вирішуючи даний спір,
керується п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 "Про судову практику у справах про
спадкування", відповідно до абзацу 6
якого вирішуючи питання про визначення
особі додаткового строку, суд
досліджує поважність причини пропуску
строку для прийняття спадщини, при
цьому необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов`язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Так, суд, оцінюючи причину
пропуску позивачем строку для подання
заяви про прийняття спадщини за
заповітом: необізнаність позивача щодо
її права на спадкування за заповітом
після ОСОБА_4, виходить з того, що
позивач не має права на спадкування за
законом після ОСОБА_4, а тому підстав
для подання заяви про прийняття
спадщини за законом після ОСОБА_4 в
період з 25.04.2013 року по 25.10.2013 року у
позивача були відсутні.

Суд доходить висновку, що
позивачу не було відомо про зміст
заповіту ОСОБА_4, а саме про її право на
спадкування 1/2 частки земельної
ділянки.

Суд не приймає до уваги пояснення
відповідача про те, що вона в липні 2013
року повідомляла позивачу про зміст
заповіту своєї матері, яка заповідала
земельну ділянку їй та позивачу в
рівних частках, крім того її брат
ОСОБА_5 також повідомляв позивачу про
зміст заповіту, так як остання є особою
зацікавленою у вирішенні спору на її
користь.

Суд не приймає до уваги пояснення
свідка ОСОБА_5 про те, що в 2007 році йому
було відомо про зміст заповіту, яким
мати заповіла свою земельну ділянку в
рівних частках сторонам, влітку після
смерті свого батька він приїздив до
позивача і повідомив їй про зміст
заповіту, так як свідчення останнього
не підтверджені об`єктивними доказами,
а останній свідчить на користь
відповідача, яка є його сестрою з метою
вирішення спору на її користь, на його
зацікавленість також вказує та
обставина, що він відмовився від
прийняття спадщини після своєї матері
на користь відповідача-своєї сестри,
про що свідчить його заява нотаріусу.

Суд не приймає до уваги пояснення
свідка ОСОБА_6, так як останньому не був
відомий зміст заповіту і останній не
повідомив суду, про який саме заповіт
іде мова, так як з пояснень сторін
слідує, що заповітів за життя ОСОБА_4
було складено не менше двох.

Суд, оцінюючи п.2 абзац 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року
№24-753/0/4-13 "Про судову практику у справах
про спадкування", який вказує що судом
не може бути визнана поважною така
причина пропуску строку для подання
заяви про прийняття спадщини як
незнання про існування заповіту,
вважає що остання повинна бути
конкретизована з огляду на конкретні
обставини справи, так як позивач у
справі була поставлена нотаріусом до
відома про її право на спадкування
після померлої за межами строку для
подання нотаріусу заяви про прийняття
спадщини за заповітом, а тому з
об`єктивної від волі позивача
незалежної причини остання не подала
нотаріусу заяви про прийняття спадщини
за заповітом.

А тому суд вважає, що позивач
пропустила строк для подання заяви про
прийняття спадщини за заповітом з
поважної причини і тому відповідно до
ч.3 ст.1272 ЦК України визначає позивачу
додатковий строк для подання нотаріусу
заяви про прийняття спадщини за
заповітом тривалістю два місяці, який
вважає достатнім для подання до
нотаріуса заяви про прийняття
спадщини.

А тому позов підлягає
задоволенню, як такий, що грунтується
на законі, підтверджений встановленими
обставинами та перевірений належними
доказами.

Керуючись ст.ст. 8-11, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 1268-1270, 1272 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий
строк тривалістю два місяці для
подання до нотаріуса заяви про
прийняття спадщини за заповітом після
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 після
набрання чинності даного рішення.

З рішенням в повному обсязі особи,
які беруть участь у справі, мають право
ознайомитися 06 березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Гуляйпільський районний суд
Запорізької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особою, яка
була відсутня в судовому засіданні,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:Ярош С. О.