У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді -
Ковальчук Н.М.,

суддів: - Рожина
Ю.М., Собіни І.М.,

секретар судового засідання -
Пиляй І.С.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та
приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» на рішення Здолбунівського
районного суду від 23 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»,
ОСОБА_4, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_7, про стягнення
страхового відшкодування, додаткових
витрат, пені, франшизи, матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 23 грудня 2013 року вказаний
позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» на
користь ОСОБА_6 заборгованість по
страховому відшкодуванню за шкоду,
завдану майну, в розмірі 14567,12 грн.,
компенсацію витрат, пов'язаних із
оцінкою збитку в розмірі 842,12 грн., пеню
за прострочення сплати страхового
відшкодування в сумі 2158,52 грн., а також
1651,45 грн. витрат на правову
допомогу.Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_6 2709,70 грн. величини втрати
товарної вартості, моральну шкоду в
сумі 1000,00 грн. та 348,55 грн. витрат на
правову допомогу.

Позовні вимоги до ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» про
стягнення витрат на оплату послуг
аварійного комісара в сумі 3200 грн. та
моральної шкоди в сумі 1000 грн. та
позовні вимоги до ОСОБА_4 про сплату
франшизи в розмірі 500 грн. залишено без
розгляду.Вирішено питання про судові
витрати.

Вважаючи рішення суду таким, що
ухвалене за неповного з'ясування
обставин, які мають вирішальне
значення для справи, ОСОБА_4 оскаржив
його в апеляційному порядку. В поданій
апеляційній скарзі пояснює, що вихідні
дані при обчисленні розміру ВТВ (втрати
товарної вартості) завищені оцінником
ОСОБА_8 на суму 6674,73 грн., котра є
податком на додану вартість, і
доводить, що відповідно до ст. 196
Податкового Кодексу України не є
об'єктом оподаткування ПДВ вартість
операції з надання послуг із
страхування. Посилається на
роз'яснення Вищого господарського суду
України від 23.04.2013р. по справі № 5019/2475/11,
відповідно до яких висновок
автотоварознавчої експертизи не є
підставою для виникнення податкових
зобов'язань, пов'язаних із наданням
послуг щодо відновлювального ремонту.
Заперечує свою вину як власника
автомобіля у заподіянні позивачу
моральної шкоди, оскільки він не був
учасником ДТП,і вказує на
безпідставність стягнення з нього на
користь позивача морального
відшкодування. Покликаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права,

________________________________________________________________________
___________________________________________

Справа № 562/932/13-ц
Головуючий в суді
І інстанції - Мичка І.М.

Провадження № 22-ц 787/585/2014

Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволення вимог
щодо відповідача ОСОБА_4 та в цій
частині ухвалити нове рішення про
відмову в позові, а в решті - рішення
місцевого суду залишити без змін.

ПрАТ «Українська транспортна страхова
компанія», вважаючи рішення
Здолбунівського районного суду від 23
грудня 2013 року таким, що ухвалене із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин справи, подало на
нього апеляційну скаргу, у якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог до ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія», суд
першої інстанції виходив із
передбаченого законом обов'язку
страховика відшкодувати шкоду,
заподіяну в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю чи майну третьої особи, в
обсязі та на умовах, визначених
страховим полісом, а задовольняючи
позов до ОСОБА_4 - із ст. 1166,1172,1187 ЦК
України, котрими визначено обов'язок
винної особи відшкодувати в повному
обсязі шкоду, завдану неправомірними
діями особистим немайновим правам
позивача та шкоду, завдану його майну, а
також врахував докази на підтвердження
фактів витрат і їх вартості.

З даним висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погоджується.

Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними діями
немайновим правам фізичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної ї,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа
звільняється від відшкодування шкоди,
якщо доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Судом встановлено, що 15 вересня 2012 року
в смт. Мізоч Рівненської області на
перехресті вулиць Здолбунівська -
Липки сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю належного на праві
власності ОСОБА_4 автомобіля «Volkswagen
LT-35», д.н.з НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_7, та автомобіля «Seat Cordoba», д.н.з.
НОМЕР_1, за кермом якого був ОСОБА_6
ОСОБА_7 вчинив ДТП під час виконання
трудових обов»язків. Внаслідок ДТП
пошкоджень зазнали обидва автомобілі.

Винним у скоєнні зазначеної ДТП,
відповідно до постанови
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 08.11.2012 р. №
1708/2520/12 визнано ОСОБА_7. Постанова суду
набрала законної сили.

Вказані обставини підтверджують
матеріали справи та визнані сторонами.

За ч.2,5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку. Особа,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст..1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх обов»язків.

Згідно п.22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів», при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/0315512,
укладеним із ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія»,
автомобіль «Volkswagen LT-35», д.н.з НОМЕР_2, є
забезпеченим транспортним засобом, і
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю, складає 50 000
гривень.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»,
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Порядок визначення вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу з урахуванням
зносу, вартості ВТВ, вартості
матеріального збитку встановлено
Методикою товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
зареєстрованою в Мінюсті 24.11.2003 р. №
1074/8395, Законом України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні».

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про завищення
вихідних даних при обчисленні розміру
ВТВ (втрати товарної вартості) на суму
6674,73 грн., котра є податком на додану
вартість, оскільки вони суперечать
нормам закону та фактичним обставинам
справи.

Так, величина втрати товарної вартості
(ВТВ) у розмірі 2709,70 грн. визначена у
звіті про оцінку №146П від 17.10.2012 р.,
котрий є незалежною оцінкою, яка
виконана суб'єктом оціночної
діяльності - оцінювачем ОСОБА_8 у
відповідності з вимогами ст. 7 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» і узгоджується з рештою
розрахунків.

Що стосується посилань апеляційної
скарги на неправомірність стягнення
моральної шкоди, то вони також
відхиляються колегією суддів як такі,
що суперечать нормам закону, а саме ст.
ст.1166, 1172, 1187 ЦК України, котрі
покладають обов'язок на відповідальну
особу відшкодувати заподіяну шкоду.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що внаслідок ДТП
було пошкоджено автомобіль позивача,
що спричинило для нього труднощі для
облаштування свого побуту у зв'язку з
тимчасовою втратою автомобіля, завдало
йому переживань та страждань з приводу
пошкодження належного йому майна.

Стягнення моральної шкоди на користь
позивача відповідає загальним засадам
відшкодування моральної шкоди, а саме
п.3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, яка передбачає,
що моральна шкода полягає зокрема у
душевних стражданнях, яких особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б
заслуговували на увагу і спростовували
висновки суду, особами, які звернулась
із апеляційними скаргами, суду не
надано.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»
відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 23 грудня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Рожин Ю.М.
підпис Собіна І.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.