ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/6714/13-ц
Провадження № 2/210/372/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" лютого 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу в складі

головуючого судді
Чайкіної О.В.

при секретарі
Ромашевському В.Є.

з участю сторін:

позивача не з'явився

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
Ременюк Ю.В.

представника 3-ї особи
Панадій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
3-я особа на стороні позивача - Первинна
профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернулася до суду з
позовом, в якому просила визнати
незаконним та скасувати наказ № 979/л
від 27.08.2013 «Про звільнення з
підприємства за скороченням штату»,
поновлення на роботі обвальщиком м'яса
5-го розряду цеха переробки м'яса куща
їдальні № 37 управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг", стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу 1594,54
грн. В обґрунтування позову зазначила,
що з 14.12.2001 року працювала на
підприємстві відповідача на різних
посадах, остання робота, яку вона
виконувала - обвальщик м'яса 5-го
розряду цеха переробки м'яса куща
їдальні № 37 управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу (далі за текстом - УГХіТ).
Наказом № 979/л від 27.08.2013 року була
звільнена з підприємства за
скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України. Вважає звільнення
незаконним, проведеним з порушенням
встановленої трудовим законодавством
процедури, оскільки, власник приймаючи
рішення про виключення зі структури
підприємства УГХіТ департаменту по
персоналу та видаючи накази № 401 від
26.03.2013 року «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємством » та № 540 від 22.04.2013 року
«Про вивільнення працівників», що
стали підставою для її вивільнення, не
погодив їх з первинною профспілковою
організацією, а тому, вони були
прийняті з порушенням норм
законодавства та колективного
договору . Крім того, зазначає, що
комісією по вивільненню їй не
пропонувались робочі місця працівниць
УГХіТ, які на той час перебували у
відпустках по догляду за дітьми до
досягнення останніми 3-х та 6-ти річного
віку, оскільки, такі робочі місця не
можуть бути виключені зі штатного
розпису. В обґрунтуванні позову,
ОСОБА_4, також зазначає, що Первинна
організація профспілки трудящих
металургійної і гірничодобувної
промисловості України ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовила
відповідачу у наданні згоди на її
звільнення, згідно виписки з протоколу
засідання президії профкому № ПК 784
від 31.07.2013 року.

Вважає, що зазначені обставини
свідчать про те, що її звільнення з
підприємства є незаконним, тому
просить поновити її на роботі
обвальщиком м'яса 5-го розряду цеха
переробки м'яса куща їдальні № 37
управління громадського харчування і
торгівлі департаменту з персоналу та
стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не
з'явилася, скористалась правом
представництва. Представник позивача
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з
мотивів викладених у позові. Крім того
зазначила, що надані Відповідачем,
рішення господарських судів про
визнання недійсними пунктів
колективного договору є незаконними,
звільнення ОСОБА_4 відбулося с грубим
порушенням трудового законодавства, не
дотримано порядок вивільнення
працівників, законодавство про
зайнятість. Просить позов задовольнити
у повному обсязі та поновити ОСОБА_4 на
роботі, стягнути заробіток за час
прогулу.

Представник відповідача Ременюк Ю.В.
позов не визнала, проти задоволення
позову заперечувала. Свої заперечення,
долучені до матеріалів справи,
обґрунтовувала тим, що при звільнені
ОСОБА_4 дотримана процедура
вивільнення працівників, передбачена
ст. 49 КЗпП України. Зазначила, що
генеральним директором ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» у межах
повноважень, наданих Статутом
підприємства, відповідно до ч. 3 ст. 64, ч.
1 ст. 134 ГК України, видано наказ № 401
«Про внесення змін в організаційну
структуру управління підприємством»,
що зумовлено вдосконаленням
організаційної структури підприємства
внаслідок передачі за договором
підряду функцій по забезпеченню та
організації громадського харчування
ТОВ «КорпусГрупп Комтек». Згідно з цим
наказом, з штатного розпису та
організаційної структури управління
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 26.06.2013
року виключено УГХіТ. Наказом № 401
передбачалася можливість переведення
працівників УГХіТ до ТОВ «КорпусГрупп
Комтек» зі збереженням існуючого рівня
заробітної плати, всіх пільг та
компенсацій, передбачених діючим на
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»
колективним договором протягом одного
року. Відповідачем також виданий наказ
№ 540 «Про вивільнення працівників».
Додатком № 1 до наказу передбачений
перелік посад та професій які
підлягають виключенню з штатного
розкладу підприємства, Позивач
зазначена під № 326. Позивач ознайомлена
з даним наказом, і попереджена про
заплановане вивільнення, їй
запропоновано іншу роботу.
Попередженням про заплановане
вивільнення адміністрація
запропонувала позивачу розглянути
можливість переводу до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек» на роботу з
урахуванням її професії та на умовах
передбачених наказом № 401. Позивач від
переведення до ТОВ «КорпусГрупп
Комтек» або на іншу роботу в межах
підприємства відмовилась. Про
наступне вивільнення позивача,
відповідач у передбачений строк
повідомив Криворізький міський центр
зайнятості у звіті про заплановане
вивільнення працівників. Крім того,
12.07.2013 року комісією по вивільненню
було повторно запропоновано ОСОБА_4
перевестися на іншу роботу та надано
перелік вакансій для переведення в
межах підприємства та запропоновано
розглянути можливість переводу до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек». Позивач повторно
відмовилась від переводу на
запропоновані вакансії. Також
Відповідачем направлено письмове
подання Первинній організації
профспілки трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», членом
якої є Позивач, для отримання згоди на
її звільнення по п.1 ст. 40 КЗпП України,
на що отримано відмову. Однак,
Відповідач має право на звільнення
працівників у разі необґрунтованої
відмови профспілки, тому, керуючись ч. 7
ст. 43 КЗпП України, 27.08.2013 Відповідач
видав наказ № 979/л «Про звільнення з
підприємства за скороченням штату
ОСОБА_4». Враховуючи зазначене,
представник відповідача просила
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі (т.2, а.с. 56-64).

Представник третьої особи на стороні
позивача, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Первинної
профспілкової організації
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі за
текстом - ППО ПМГУ, третя особа) Панадій
С.В, пояснила, що ППО ПМГУ не дала згоду
на звільнення позивача, так як вважає,
що накази № 401 від 26.03.2013 року «Про
внесення змін до організаційної
структури управління підприємством»
та № 540 від 22.04.2013 року «Про вивільнення
працівників» видані з порушенням норм
чинного законодавства, а саме ст. 13
Конвенції МОП 1982 року «Про припинення
трудових відносин за ініціативою
власника», ст. 494 КЗпП України, ст. 22 ЗУ
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності», ст. 39, 50 ЗУ «Про
зайнятість населення», п. 2.16 Галузевої
угоди горно - металургійного комплексу
України, Меморандуму від 14.06.2013 року
«Про взаєморозуміння між КМ України та
підприємствами гірничо-
металургійного комплексу України» та
п. 4.1, 9.6 Колективного договору ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг». Посилалась
на порушення ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про
зайнятість» відповідно до якої,
суб'єкти господарювання - роботодавці,
які наймають працівників для
подальшого виконання ними роботи в
Україні в іншого роботодавця,
направляють працівників за умови, якщо
це передбачено колективним договором
такого роботодавця, та за наявності
згоди первинної профспілкової
організації, а тому за відсутності
зазначеного, Відповідач неправомірно
видав наказ № 979/л від 27.08.2013 р. про
звільнення позивача. Більш того,
зазначає, що цей наказ підписаний не
уповноваженою особою, а тому є не
дійсним. Вважає, що профспілка надала
обґрунтоване рішення про відмову у
наданні згоди на звільнення ОСОБА_4.
Крім того, зазначала, що надані
представником Відповідача рішення
господарських судів про визнання
недійсними пунктів колективного
договору є недійсними, та такими, що
суперечать чинному законодавству, і
профспілка, як сторона у справі буде їх
у подальшому оскаржувати. Просить
позов задовольнити, та поновити ОСОБА_4
на роботі, стягнути заробіток за час
вимушеного прогулу.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, третьої особи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
у сукупності представлені письмові
докази, приходить до висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 14.12.2001р.
згідно з розпорядженням № 30 від 11.12.2001р.
прийнята на роботу на Криворізький
державний гірничо-металургійний
комбінат «Кріворіжсталь»
(правонаступником, якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг») кухарем
4-го розряду управління громадського
харчування і торгівлі. Протягом її
трудової діяльності на підприємстві
відповідача неодноразово переводилась
і останньою роботою, яку вона
виконувала, була робота: обвальщика
м'яса5-го розряду цеху переробки м'яса
куща їдальні № 37 управління
громадського харчування і торгівлі
департаменту по персоналу (надалі -
УГХіТ) (Т. 1, а.с 9-11).

З матеріалів справи вбачається, та не
оскаржується сторонами, що позивач є
членом Первинної організації
профспілки трудящих металургійної і
гірничовидобувної промисловості
України Публічного акціонерного
товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг".

З матеріалів справи вбачається, що 27
серпня 2013 року згідно з наказом по
підприємству № 979/л Позивач була
звільнена з підприємства за
скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України.(Т. 1, а.с 11, 12)

В ході судового розгляду встановлено,
що підставою для видачі наказу про
звільнення ОСОБА_4 був наказ по
підприємству № 401 від 26.03.2013 "Про
внесення змін до організаційної
структури управління підприємства",
яким передбачалось виключення зі
штатного розкладу та організаційної
структури управління підприємства ПАТ
"АМКР" управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу (УГХіТ) загальною
чисельністю 582 одиниць. Цим наказом
зазначалась причина виключення УГХіТ з
організаційної структури підприємства
та скорочення штату працівників, яка
полягала в передачі непрофільних для
гірничо-металургійного підприємства
функцій з харчування працівників та
передбачалось, що функції з харчування
працівників передаються ТОВ
"КорпусГрупп Комтек", яке стало
переможцем тендеру на надання цих
послуг. (Т.1, а.с.14).

Вищеназваним наказом передбачалась
можливість за згодою працівників їх
звільнення за п. 5 ст. 36 КЗпПУ по
переводу на роботу до ТОВ "КорпусГрупп
Комтек", а також грошові виплати за
рахунок власника особам, які виявили
бажання звільнитися по переводу до ТОВ
"КорпусГрупп Комтек" (Т. 1, а.с. 14, зворот).

Судом встановлено, що 22 квітня 2013 року
на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"
видано наказ № 540 "Про вивільнення
працівників", згідно якого наказано
виключити з 26.06.2013 із організаційної
структури управління ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" із штатного
розпису підприємства управління
громадського харчування і торгівлі
департаменту з персоналу, яке включає в
себе професійні назви робіт і посад, що
маються в ньому, з передачею виконання
функцій громадського харчування і
торгівлі ТОВ "КорпусГрупп Комтек" на
умовах договору про надання послуг.
Пунктами 6, 7 наказу № 540 передбачено
звільнення вивільнюваних працівників
управління громадського харчування і
торгівлі департаменту з персоналу за п.
1 ст. 40 Кодексу законів про працю
України (Т. 1, а.с.15-16).

Наказ оголошено ОСОБА_4 08.05.2013р. (Т. 2, а.с.
42).

Крім того, на ПАТ «АМКР» видано наказ №
401 від 26.03.2013 року «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємством». Згідно наказу № 401 у
відповідача відбулися зміни в
організаційній структурі
підприємства, а саме: УГХіТ було
виведено з організаційної структури
підприємства, скасовані усі посади, що
були передбачені штатним розкладом
цієї структури у кількості 582 одиниці.
Зміни в організації виробництва
позначилися в тому, що функції з
харчування працівників були передані
іншому підприємству, з яким позивач
уклав договір на надання послуг з
харчування з ТОВ "КорпусГрупп Комтек",
яке гарантувало прийом працівників
УГХіТ по переведенню на це
підприємство (Т.1, а.с.14).

Зазначений накази видані в межах
компетенції керівника підприємства,
яке самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис, а керівник, як виконавчий орган,
вирішує усі питання, пов'язані з
керівництвом його поточної діяльності,
як це передбачено ст. ст. 64, 65
Господарського кодексу України, ст. 58
ЗУ «Про акціонерні товариства», а також
відповідно до п. 8.4.1, 8.4.2 Статуту ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг».

Так, статями 64,65 ГК України передбачена
самостійність підприємства у вирішені
питань стосовно організаційної
структури, чисельності та штатного
розпису. Частиною 3 ст. 64 ГКУ,
передбачено, що підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників та штатний
розпис. Відповідно до ч.2 ст. 65 ГКУ
власник здійснює свої права щодо
управління підприємством
безпосередньо або через уповноважені
ним органи відповідно до статуту
підприємства.

Згідно п. 8.4.1 Статуту ПАТ "АМКР"
одноособовим виконавчим органом
підприємства є генеральний директор
підприємства, який здійснює управління
поточною діяльністю підприємства та до
компетенції якого належить виконання
питань пов'язаних з поточною
діяльністю товариства (Т.2, а.с. 66 зворот
).

Зі змісту положення Статуту ПАТ "АМКР",
вбачається, що рішення щодо внесення
змін до організаційної структури
підприємства одноособово приймає
генеральний директор, який представляє
виконавчий орган юридичної особи. Ні
законодавство, ні Статут ПАТ "АМКР" не
передбачають необхідності погодження
питання щодо запровадження змін в
організаційній структури підприємства
з профспілками.

Згідно ЗУ «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності»,
профспілкова організація це
неприбуткова громадська організація,
яка законодавством наділена
повноваженнями, які не передбачають
право профспілки на узгодження питань
стосовно організаційної структури та
господарської діяльності
підприємства.

Судом встановлено, що 08.05.2013 року
Позивачу направлено попередження № 188,
від отримання якого Позивач
відмовилась; в попередженні ОСОБА_4
повідомлялась про зміст наказів № 401
від 26.03.2013 року «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємством» та № 540 від 22.04.2013 року
«Про вивільнення працівників», про
можливість переведення до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек» на роботу за її
спеціальністю, про те, що вона, як і усі
інші працівники УГХіТ буде мати
соціальні гарантії, що передбачені
наказом № 401 у разі переведення до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек», в тому числі і
грошову одноразову грошову виплату,
розмір якої на момент звільнення, для
неї складав 5500,00 грн.(Т.1, а.с. 17). Від
підпису ОСОБА_4 відмовилась, також
відмовилась ознайомлюватися зі
переліком вакансій, яких станом на
08.05.2013року було 4024,5одиниць (Т.1, а.с. 17
зворот).

Про відмову від отримання попередження
складено акт № 243 від 08.05.2013р. (Т.2, а.с. 41).

Статтею 492 КЗпП України передбачено
порядок вивільнення працівників,
посади яких скорочені, тому, з'ясувавши
обставини справи, та надавши оцінку
доказам, суд встановив, що про наступне
вивільнення ОСОБА_4 персонально було
попереджено 08.05.2013 року, наказ про
звільнення був виданий 27.08.2013 року,
тобто Відповідач не допустив порушення
передбаченого законодавством 2-х
місячного строку попередження. В
матеріалах справи є Попередження № 188
від 08.05.2013 року згідно з яким, позивач
ознайомлена про можливість звільнення.
Попередження має відмітку членів
комісії про відмову Позивача поставити
підпис про ознайомлення з наступним
вивільненням, , а в разі її не згоди з
переведенням до ТОВ «КорпусГрупп
Комтек», або на іншу роботу в межах
підприємства, вона може бути звільнена
по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно ст. 492 КЗпП України, Відповідач
запропонував ОСОБА_4 ознайомитися з
вакансіями, що були на підприємстві
станом на 08.05.2013 рік, на підтвердження
чого, суду надано: «Список вакантних
професій (робочі) на підприємстві від
07.05.2013», «Список вакантних посад РСС від
07.05.2013», «Список актуальних вакансій
для вивільняємих працівників для
працевлаштування станом на 07.05.2013 р.»
(Т.1, а.с. 152-208), від ознайомлення зі
списками вакансій та від переведення
на роботу, з числа запропонованих, вона
відмовилася (Т. 1, а.с. 17).

Відповідно до Акту № 100 від 12.07.2013 року
комісією по вивільненню, ОСОБА_4
повторно було запропоновано
перевестися на роботу з числа
запропонованих в межах підприємства
або за спеціальністю до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек», Позивачка знов
відмовилася від ознайомлення зі
списками вакансій та переведення на
іншу роботу (Т.1, а.с 18).

Відповідачем надано докази наявності
вакантних посад, які пропонувались
ОСОБА_4 (Т.1, а.с 209-242)

У позові ОСОБА_4 зазначила, що
Відповідач не запропонував їй для
переведення робочі місця, які
збереглись за жінками, які знаходились
у відпустці по догляду за дітьми до
досягнення ними 3-х та 6-ти років, тому
він не виконав свій обов'язок щодо її
працевлаштування. Однак цей довід, суд
не приймає до уваги, так як згідно
Наказу № 401 від 26.03.2013 року «Про
внесення змін до організаційної
структури підприємства» усі посади в
УГХіТ були скорочені і тому вакантних
посад в цьому підрозділі не існувало
(Т.1, а.с 243-244). Від переведення на інші
роботи ОСОБА_4 відмовилась, не
забажавши ознайомитись з переліком
усіх вакантних місць, які існували у
роботодавця.

З Акту № 100 від 12.07.2013 року, як і з акту №
243 від 08.05.2013р., вбачається, що ОСОБА_4
відмовилась поставити свій підпис, про
ознайомлення з вакантними робочими
місцями, куди вона могла бути
переведена (Т.1, а.с. 18, Т. 2, а.с. 41).

Щодо відсутності згоди профспілки при
звільненні ОСОБА_4, судом встановлено
наступне.

Мотивами відмови при наданні згоди на
звільнення ОСОБА_4 слугували, те що, на
думку профспілки: порушення
адміністрацією вимог ст. 494 КЗпП
України, ст. 22 ЗУ «Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності», а саме адміністрація
довела до відома профкому про
заплановане звільнення працівника
03.05.2013 року, тобто менш ніж за 3 місяці до
запланованого звільнення і вже після
видання наказу № 540 «Про вивільнення
робітників» від 22.04.2013 року;
адміністрацією підприємства порушено
п. 4.1. та 9.6. Колективного договору та п.
2.16 Галузевої угоди гірничо -
металургійного комплексу України на
2011-2012 р.; адміністрацією підприємства
порушено вимоги ст. 13 Конвенції МОП № 158
«Про припинення трудових відносин за
ініціативою роботодавця» 1982 року; ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» не виконує
умови підписаного Меморандуму про
взаємопорозуміння між Кабінетом
Міністрів України і підприємствами
гірничо - металургійного комплексу
України від 14.06.2013 року; скасування
посади працівника провадиться на
виконання наказів ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» № 401 від 27.03.2013 року «Про
внесення змін в організаційну
структуру підприємства», № 540 від 22.04.2013
року «Про вивільнення працівників», №
712 від 30.05.2013 року «Про процедуру
проведення першого етапу передачі
функцій організації та забезпечення
харчування підрядною організацією», №
713 від 30.05.2013 «Про внесення змін до
наказу від 26.03.2013 року «Про внесення
змін до організаційної структури
підприємства», виданих в порушення ст.
ст. 39, 50 ЗУ «Про зайнятість населення»
(Т.1, а.с. 22).

Відповідно до вимог ч.7 ст. 43 КЗпПУ,
рішення виборного органу первинної
профспілкової організації про відмову
в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.
Зазначена норма КЗпПУ передбачає
право власника звільнити працівника
без згоди виборного органу
профспілкової організації, якщо
відмова в наданні згоди на звільнення
працівника була необґрунтованою.

Під обґрунтованою відмовою
профспілкового органу слід розуміти
таку думку, яка ґрунтується на
відповідних нормах трудового
законодавства. Необґрунтованою
відмовою профспілкового органу
вважається відмова, якщо в рішенні
профспілки не має посилань на
порушення роботодавцем норм трудового
законодавства щодо підстав і порядку
вивільнення працівника.

Аналізуючи мотиви відмови профспілки в
наданні згоди на звільнення ОСОБА_4, суд
вважає зазначені мотиви
необґрунтованими. При цьому, посилання
в рішенні на деякі норми законодавства
є помилковими та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
порядку вивільнення.

Так, зокрема, посилання профспілки у
виписці на порушення Відповідачем ст.
49-4КЗпП України, як на одну з підстав
відмови у наданні згоди на звільнення
ОСОБА_4, суд вважає безпідставним,
оскільки в зазначеній нормі наведено
вичерпний перелік обставин, що
зумовлюють обов'язок роботодавця
завчасно надати інформацію
профспілкам щодо причин наступних
звільнень. До таких обставин віднесено:
ліквідація, реорганізація
підприємства, зміна форми власності
або часткове зупинення виробництва.
Цей перелік, є вичерпним та
поширювальному тлумаченню не підлягає.

Наказом від 27.03.2013 № 401 «Про внесення
змін до організаційної структури
підприємства», передбачено виключення
з організаційної структури
підприємства лише структурного
підрозділу - УГХіТ та посад в ньому. При
цьому, в ньому не зазначається про
ліквідацію, реорганізацію
підприємства, зміну форми власності
або часткове зупинення виробництва. За
таких обставин, посилання профспілки
на порушення адміністрацією норми ст.
49-4КЗпП України, суд вважає
безпідставним.

У виписці профспілки також зазначено,
що власник порушив вимоги ст. 22 ЗУ «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» та п. 2.16 Галузевої угоди
гірничо - металургійного комплексу
України на 2011-2012 рік, а саме повідомив
профспілку про намічуване скорочення
працівників менш ніж за три місяці до
скорочення.

Однак, таке мотивування також є на
думку суду необґрунтованим, оскільки
згідно з ст. 22 ЗУ «Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності» тримісячний строк
повідомлення профспілкової
організації обчислюється до моменту
звільнення працівників, а не до
скорочення посад, як вважає третя
особа.

З матеріалів справи вбачається, що
профспілковий комітет був
повідомлений про наступне звільнення
працівників листами № 765 від 14.03.2013
року, № 792 від 15.03.2013 року та листом № 935
від 22.03.2013 року (Т.1, а.с. 91,95,99), звільнення
Позивача відбулося наказом № 979л від
27.08.2013 року, тобто Відповідач повідомив
ППО ПМГУ завчасно, тобто з дотриманням
строку, передбаченого ст. 22 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності».

Судом встановлено, що однією з підстав
відмови у наданні згоди на звільнення
Позивача, ППО ПМГУ в рішенні
посилається на порушення Відповідачем
вимог п. п. 4.1, 9.6 Колективного договору,
однак суд приймає до уваги вимоги ст. 64,
65 Господарського кодексу України, які
передбачають самостійність
підприємства в вирішенні питань
стосовно організаційної структури,
чисельності та штатного розпису. Крім
того, зазначені норми Господарського
кодексу України мають вищу юридичну
силу у порівнянні з умовами
колективного договору, тому, керуючись
ст. 8 ЦПК України, суд не погоджується з
мотивами такого обґрунтування відмови
у наданні згоди на звільнення Позивача
та не приймає їх до уваги.

Крім того, з матеріалів вбачається, що
на момент розгляду справи пункт 4.1
Колективного договору на 2007-2008 роки між
відкритим акціонерним товариством
«Міттал Стіл Кривий Ріг»
(правонаступник ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» та профспілковим комітетом
первинної профспілкової організації
Профспілки металургів та гірників
України ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг»
(правонаступник Первинна організація
профспілки трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
ПАТ«АрселорМіттал Кривий Ріг» в
частині встановлення обов'язку ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» приймати
рішення, наслідком яких може бути
звільнення працівників лише після
попереднього узгодження з виборними
органами первинних профспілкових
організацій; та пункт 9.6 цього ж
Колективного договору у судовому
порядку визнано недійсними (Т. 2, а.с.92-97;
101-104)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Слід також зазначити, що з 01.01.2013 р.
набув чинності Закон України "Про
зайнятість населення" від 05.07.2012 р. №
5067-VI. Стаття 51 цього Закону визначає
участь професійних спілок та їх
об'єднань у забезпеченні зайнятості
населення. За змістом цієї норми, у
порівнянні з нормами ст. 22 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності», нею не
встановлений обов'язок роботодавця
завчасно, не пізніше як за три місяці до
намічуваних звільнень, надавати
первинним профспілковим організаціям
інформацію щодо цих заходів, включаючи
інформацію про причини наступних
звільнень, кількість і категорії
працівників, яких це може стосуватися,
про терміни проведення звільнень.
Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про
зайнятість населення" від 05.07.2012 р. №
5067-VI встановлено, що до приведення
законодавства України у відповідність
із цим законом, закони та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Таким чином, оскільки нормами статті 51
ЗУ «Про зайнятість населення» від
05.07.2012 р. № 5067-VI по іншому врегульовані
питання участі професійних спілок у
забезпеченні зайнятості населення ніж
нормами ст. 22 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», суд вважає, що до спірних
правовідносин підлягають переважному
застосуванню норми ст. 51 ЗУ «Про
зайнятість населення» від 05.07.2012 р. №
5067-VI з урахуванням пункту 5 його
Прикінцевих та перехідних положень.

З матеріалів справи також вбачається,
що Відповідачем 08.05.2013року подано звіт
про заплановане вивільнення
працівників до Криворізького міського
центру зайнятості (Т.2, а.с.33-34).

Щодо відмови ППО ПМГУ у наданні згоди
на звільнення позивача з посиланням на
порушення Відповідачем ст. 13 Конвенції
МОП «Про припинення трудових відносин
за ініціативою роботодавця», слід
зазначити, що норми цієї Конвенції не
встановлюють конкретний строк надання
роботодавцем інформації профспілкам з
питань припинення трудових відносин.

Третя особа у виписці з протоколу
президії профкому про відмову у
наданні згоди на звільнення ОСОБА_4
зазначає, що підставою для скасування
робочого місця Позивачки стали накази
винесені Відповідачем в порушення ст. 39
ЗУ «Про зайнятість населення».
Оцінюючи зазначені мотиви відмови, суд
приймає до уваги те, що на час розгляду
справи, накази, на які посилається
Позивач як на підставу для поновлення
на роботі, а третя особа, як на мотив
відмови, є чинними, невідповідність їх
Закону України «Про зайнятість
населення» не встановлена судом.

Слід зазначити, що стаття 39 Закону
України «Про зайнятість населення»
розповсюджується на правовідносини, що
виникають при здійсненні суб'єктами
господарювання, які наймають
працівників для подальшого виконання
ними роботи в Україні в іншого
роботодавця та надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні.

З копії витягу з договору «Про надання
послуг в області організації
харчування» № 1450 від 22.04.2013 року,
укладеного між Відповідачем та ТОВ
«КорпусГрупп Комтек», вбачається, що
він за своєю правовою природою є
договором підряду, і не містить ознак
посередництва та не передбачає
укладання трудових договорів найманих
працівників підрядника з
підприємством - замовником (Т.2, а.с. 72-74).
За таких обставин, стаття 39 Закону
України «Про зайнятість населення» не
може бути застосована.

Враховуючи вказані доводи та надані до
матеріалів справи доказів, суд
приходить до висновку, що мотиви, за
яких профспілкою було відмовлено у
наданні згоди на звільнення
працівника, є безпідставними.

Стаття 39 ЗУ «Про професійні спілки їх
права та гарантії діяльності»
зобов'язує профспілковий орган
обґрунтувати відмову в наданні згоди
на звільнення працівника.

Під обґрунтованою відмовою
профспілкового органу слід розуміти
таку думку, яка ґрунтується на
відповідних нормах чинного
законодавства, які визначають підстави
і порядок звільнення працівника за
скороченням штату.

Оцінюючи виписку з протоколу президії
профкому ППО ПМГУ № 171 від 31.07.2013 року (Т.
1, а.с. 22), суд приходить до висновку, що
рішення про відмову у наданні згоди на
звільнення ОСОБА_4 не є вмотивованим, а
тому суд вважає його необґрунтованим.

Доводи представника третьої особи щодо
відсутності повноважень посадової
особи на підписання наказу про
звільнення Позивача, судом до уваги не
приймаються, оскільки спростовується
матеріалами справи, а саме: довіреністю
№ 85-386 юр від 26.11.2012 р., виданою директору
департаменту з персоналу ОСОБА_6 (Т. 2,
а.с 89).

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_4 такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, Закону
України «Про судовий сбір» судові
витрати підлягають відшкодуванню за
рахунок держави, а саме у розмірі
114,70грн. за вимоги немайнового
характеру, та 229,40грн. за вимоги
майнового характеру.

На підставі наведеного, керуючись
п.1 ст. 40, ст. 43, 49-2, 43, 232, 235-237 КЗпП України,
ст. ст. 208-210, 212-215, 218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», третя
особа на стороні позивача Первинна
профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу- відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у розмірі 114,70грн. за
вимоги немайнового характеру та
229,40грн. за вимоги майнового характеру-
компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

У судовому засіданні 18 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивні
частини рішення, повний текст рішення
складено 21 лютого 2014 року.

Суддя:
О. В. Чайкіна