Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/2390/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Невмержицький
Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

секретаря
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, Шоломківської
сільської ради Овруцького району про
визнання записів в погосподарських
книгах безпідставними та визнання
права власності на ? частину
домоволодіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 04 грудня 2013
року

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5
яка діє в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Шоломківської
сільської ради Овруцького району та
просили визнати записи в
погосподарській книзі сільської ради
за період з 1996 року по 2012 роки про
належність ОСОБА_8 будинку АДРЕСА_1
безпідставними та визнати за ними
право власності в рівних частках на ?
частину вказаного домоволодіння. В
обґрунтування вимог зазначали, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько ОСОБА_9, а
ІНФОРМАЦІЯ_4 мати ОСОБА_10 Після смерті
батьків вони отримали успадщину
грошові вклади. У травні 2013 року їм
стало відомо, що на день смерті батька
йому також належав житловий будинок
АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
26.03.1996 року ? частину вказаного будинку
успадкував ОСОБА_8. Однак Шоломківською
сільською радою на підставі вказаного
свідоцтва неправомірно внесено запис в
погосподарські книги про те, що ОСОБА_8
є власником всього будинку. У внесенні
змін до погосподарських книг
Шоломківською сільською радою їм
відмовлено. Запис у погосподарських
книгах про те, що ОСОБА_8 є власником
всього спірного житлового будинку
порушує їхні права. Як спадкоємці
першої черги після смерті батька вони
претендують на ? частину вищевказаного
домоволодіння.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 04 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано записи в погосподарській книзі
Шоломківської сільської ради
Овруцького району за період з 1996 року
по 2012 роки в частині належності ОСОБА_8
всього житлового будинку АДРЕСА_1
безпідставними та визнано за
позивачами право власності на 1/6
частину вказаного будинку за кожним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову. Апелянт
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримала.

Позивач ОСОБА_1, яка також представляла
інтереси позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, вважала їх
необгрунтованими.

Відповідач ОСОБА_4 доводи апеляційної
скарги вважала необгрунтованими та
просила рішення суду першої інстанції
залишити без змін

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9
(а.с.6).

Після його смерті спадщину прийняли
його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
отримали свідоцтво про право на
спадщину за законом на грошовий вклад,
а також дружина ОСОБА_10, яка на день
смерті проживала разом із спадкодавцем
(а.с.7, 193).

За довідкою Шоломківської сільської
ради №1061 від 14.05.2013 року згідно з
записами в погосподарській книзі №4 за
1991-1995 роки особовий рахунок НОМЕР_1, на
день смерті ОСОБА_9 на праві власності
належало домогосподарство АДРЕСА_1. Рік
побудови 1970.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_10

Після її смерті спадщину прийняли її
діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
отримали свідоцтво про право на
спадщину за законом на грошовий вклад.
За заповітом спадщину на ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1 прийняв
ОСОБА_8 та отримав свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на вказане
нерухоме майно (а.с.9, 76-77).

Відповідно до ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається на ім'я кожного з
них, із зазначенням імені та частки у
спадщині інших спадкоємців.

У порушення зазначених вимог, з заявою
до нотаріуса про видачу їм свідоцтва
про право на спадщину за законом на
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок АДРЕСА_1 позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зверталися, про що в
судовому засіданні ОСОБА_1 не
заперечувала.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 23 постанови від 30 травня 2008
року №7 „Про судову практику у справах
про спадкування", за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вищевказаних вимог Закону та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України не врахував, та за відсутності
письмової відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину
необґрунтовано задовольнив вимоги
позивачів про визнання права власності
на спадкове нерухоме майно. Такі вимоги
є передчасними.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статею 61
цього Кодексу.

У позовній заяві позивачі просили
визнати безпідставними записи в
погосподарській книзі сільської ради
за період з 1996 року по 2012 роки про
належність ОСОБА_8 будинку АДРЕСА_1.

У матеріалах справи містяться копії
погосподарських книг Шоломківської
сільської ради за 1991-1995 роки, 1996-2000 роки,
2001-2005 роки, 2006-2012 роки, 2011-2015 роки, які
оголошені та перевірені в судовому
засіданні. Проте записи, що ОСОБА_8
являється власником спірного
домоволодіння, у них відсутні.

У погосподарських книгах за 1996-2000 роки,
2001-2005 роки, 2006-2012 роки, 2011-2015 роки лише
зазначено, що ОСОБА_8 є головою
домогосподарства по АДРЕСА_1. Поняття
голова двору і власник домоволодіння
не є тотожними поняттями.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, в
порушення вимог ст.214 ЦПК України,
погосподарські книги сільської ради не
перевірив та не з'ясував чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, внаслідок чого ухвалив
незаконне рішення.

Оскільки порушення судом норм
матеріального та процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору, рішення суду відповідно до п.2, п.4
ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Овруцького районного
суду Житомирської області від 04 грудня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення,

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: