У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства оборони України,
військової частини А-0829 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 3 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 6 травня 2004 року на
артилерійських складах військової
частини А-2985, що розташована в с. Н.
Богданівці Мелітопольського району
Запорізької області, відбулися вибухи
бойових припасів, внаслідок чого
осколками артилерійських снарядів та
вибуховими хвилями було пошкоджено
належний їй на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд стягнути з відповідачів у
солідарному порядку 35 031 грн 63 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 50 тис.
грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10 червня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Поновлено
їй строк позовної давності для
звернення до суду з указаним позовом.
Стягнуто солідарно з Міністерства
оборони України та військової частини
А-0829 на користь ОСОБА_4 35 031 грн 63 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 30 тис.
грн на відшкодування моральної шкоди. У
решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 3 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено
у зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Зокрема, апеляційний суд на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов правильного висновку про те, що
шкода позивачу завдана в травні 2004
року, а позов подано в липні 2012 року,
тобто ОСОБА_4 значно пропустила строк
позовної давності без поважних причин.

Доводи касаційної скарги про те, що по
винну особу вона дізналася з вироку
суду не свідчать про не пропущення
строку позовної давності, оскільки
позов пред'явлено не до винної особи.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 3 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта