Справа № 126/4091/13-ц Провадження №
22-ц/772/989/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Хмель Р. В.Категорія:
45Доповідач: Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Медяного В.М., Жданкіна В.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення Бершадського районного
суду від 12 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, Бирлівської
сільської ради, про відновлення межі, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3, за участю 3-ї особи,
яка не заявляє самостійних вимог, -
Бирлівської сільської ради, про
відновлення межі.

В заяві зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його батько-ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2
померла його мати-ОСОБА_5. Після смерті
батьків він-позивач успадкував
житловий будинку по АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,56 гектара.

Відповідачка ОСОБА_3 проживає по
сусідству з ним-позивачем у будинку по
АДРЕСА_2. Її житловий будинок
розташований на земельній ділянці
площею 0,2230 гектара і межує з
його-позивача земельною ділянкою. За
останні роки, поки хворіли його батьки
і не користуватись землею,
відповідачка перемістила межу, що
поділяє їхні земельні ділянки, на 200см.
в глиб його-позивача території.

Після оформлення спадщини він-позивач
запропонував відповідачці перенести
межу назад, але вона відмовилась. Тому
він звернувся до виконкому Бирлівської
сільської ради з заявою про поновлення
межі, у задоволенні якої йому було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
необхідних документів. Документів, які
являються підставою для узгодження
межі, йому-позивачу у сільській раді не
було надано з посиланням на те, що їх
загублено.

При зверненні до виконкому Бирлівської
сільської ради та до райвідділу
земельних ресурсів йому-позивачу стало
відомо, що відповідачка при проведенні
приватизації присадибної ділянки
навіть не поставила його до відома про
свої наміри по оформленню документів,
адже при підготовці відповідних
документів, потрібно провести
узгодження меж із землекористувачами,
які проживають або користуються
сусідніми земельними ділянками.

Оскільки раніше межа проходила далі
від стіни його житлового будинку, тому
позивач просив відновити межу, яка
поділяє земельні ділянки АДРЕСА_1 у
відповідності з даними
земельно-кадастрової документації та
стягнути з відповідачки судовий збір.

Рішенням Бершадського районного суду
від 12 лютого 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові
витрати в сумі 730, 80 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду, як постановлене з
порушенням вимог закону, скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача-ОСОБА_7., відповідачки ОСОБА_3,
її представника ОСОБА_6 та представника
3-ї особи - Бирлівської сільради,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення по
слідуючих підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється
власником житлового будинку по
АДРЕСА_1, в якому він зареєстрований та
проживає і який отримав по спадщині
після смерті його батьків в березні 1996
року (свідоцтва про право на спадщину
за законом серії ВТВ №488939 та № 488938, від
01.03.2013 року-а.с.4,6, довідка Бирлівської
сільради №1153 від 09.09.2013 року-а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована та
проживає у належному їй будинку по
АДРЕСА_2 (довідка цієї ж сільради №1154
від 09.09.2013 року-а.с.11). Земельна ділянка
площею 0,2230га, яка розміщена за цією ж
адресою належить відповідачці на
підставі державного акта про право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№018630, виданого 26.01.2012 року згідно
рішення Бирлівської сільради від 08.07.2011
року, та дійсно межує із земельною
ділянкою, якою користується ОСОБА_2
(а.с.8).

З копії кадастрового плану земельної
ділянки ОСОБА_3 (а.с.40) та картографічних
матеріалів від 1953 року, які були
досліджені в судовому засіданні, судом
з'ясовано, що розмір земельної ділянки,
належної відповідачці, станом на 1953 рік
становив 0,50га, а відповідно до
контурного плану на 10.05.2011 року - 0,4730га.
Контури земельної ділянки рівні та не
змінювались.

Також суд встановив, що межа (межові
знаки) між земельними ділянками сторін,
про яку йдеться у позові, була
встановлена ще у 1980 році (ще за життя
батьків позивача) і з того часу ніким не
змінювалась, не переносилась та, згідно
наданих фотокопій, перебуває у
належному стані (а.с.42). Дані обставини в
судовому засіданні фактично
підтверджено поясненнями
відповідачки, представника третьої
особи та визнано самим позивачем.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст.106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Врахувавши вищевказані обставини
справи та вимоги закону, суд дійшов
вірного висновку про відмову позивачу
в позові, оскільки останнім не надано
правовстановлюючого документу на
підтвердження його права власності на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, та не доведено відповідними
належними і допустимими доказами факт
переміщення відповідачкою ОСОБА_3 (на
200см. в глиб його-позивача території)
межових знаків, що поділяють їхні
земельні ділянки.

Стягуючи, при цьому, частково з
позивача на користь відповідачки
судові витрати, понесенні нею на
правову допомогу, суд правильно
виходив з вимог ч.ст.81 ЦПК України та
ст.1 ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

Рішення суду відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги
безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Бершадського районного
суду від 12 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/