АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/705/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 635/8409/13-ц
Доповідач - Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого - судді Яцини
В.Б.

суддів колегії -
Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі
Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 07 жовтня 2013
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до Публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
остаточного розрахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

06 вересня 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду із зазначеним
позовом, в якому просила стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток за час затримки виплати
остаточного розрахунку за період з 19
березня 2013 року по 18 липня 2013 року в
сумі 8752,28 грн., у відшкодування
моральної шкоди 5000 гривень, судові
витрати покласти на відповідача і
стягнути на користь позивача витрати
на правову допомогу в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні позивач і її
представник вказані вимоги підтримали.
При цьому пояснили, що рішенням суду з
відповідача на користь позивачки було
ухвалено про стягнення невиплаченої
суми остаточного розрахунку при
звільненні та середнього заробітку за
час затримки розрахунку, станом на день
ухвалення цього рішення. Остаточний
розрахунок було проведено лише 18.07.2013
року. З урахуванням затримки виплати
остаточного розрахунку після
ухвалення вказаного рішення на 122 дні,
що призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагало від неї додаткових зусиль для
організації свого життя, позивачка
просила задовольнити її вимоги.

Відповідач проти позову заперечував,
послався на те, що питання про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку вже було вирішення
судом, розрахунок цієї суми позивачем
не відповідає вимогам законодавства,
яке передбачає застосування робочих, а
не календарних днів за час затримки
розрахунку; моральна шкода не доведена.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 07 жовтня 2013
року позов було задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивачки 8752,28 грн. середнього
заробітку за час затримки остаточного
розрахунку за період з 19.032013 року по
18.07.2013 року. У задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь УДК у
Харківському районі Харківської
області судовий збір у сумі 234,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, в
апеляційній скарзі відповідач просить
його скасувати в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
остаточного розрахунку за період з
19.03.2013 року по 18.07.2013 року у розмірі 8752,28
грн. і ухвалити нове рішення про
відмові у задоволенні позову повністю.

Скарга обґрунтована тим, що суд у
даному випадку розглянув позов, який є
тотожній тому, стосовного якого було
ухвалено заочне рішення Харківським
районним судом Харківської області від
18.03.2013 року про стягнення остаточного
розрахунку при звільненні та
середнього заробітку при звільненні,
яке набрало чинності. При цьому
затримка у виконанні цього рішення
відбулася не з вини відповідача, який
дізнався про його ухвалення лише у
перших числах травня 2013 року. Апелянт
також не погодився з розрахунком суми
стягнутої середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, з
тих мотивів, які були наведені у його
запереченнях проти позову в суді
першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки, відповідно до
ст. 303 ЦПК України перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції лише в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
обговоривши ці доводи скарги, вважає,
що вона підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Харківського районного суд
Харківської області від 18 березня
2013року стягнуто з відповідача на
користь позивачки 7829,12 грн. середнього
заробітку за затримку остаточного
розрахунку. Остаточний розрахунок
відповідач провів з позивачкою лише 18
липня 2013 року.

Задовольняючи вимоги про стягнення
середнього заробітку за час затримки
при звільненні, районний суд правильно
виходив з того, що в результаті
ухвалення вказаного заочного рішення
районного суду від 18 березня 2013 року і
до проведення остаточного розрахунку,
18 липня 2013 року, за змістом ст.. 117 КЗпП
України відповідальність ПАТ
«Чорнобаївське» за таку затримку не
припинилася і наступає внаслідок
несплати остаточного розрахунку за
вказаний період.

При цьому підстави розглянутого по цій
справі позову не є тотожними з тими, які
були зазначені у позові, що був
розглянутий вищевказаним заочним
рішенням районного суду від 18 березня
2013 року, оскільки вказана сума була
стягнута по день ухвалення заочного
рішення, а по цій справі йдеться про
затримку остаточного розрахунку після
дати його ухвалення - до дати
остаточного розрахунку, що складає 122
календарних, або 82 робочих дня.

Відповідач не спростував своєї вини за
затримку розрахунку. Як вбачається із
чинного заочного рішення Харківського
районного суду Харківської області від
18 березня 2013 року ніякого спору між
цими ж сторонами стосовно розміру
остаточного розрахунку не виникало, а
тому відсутність представника
відповідача при оголошенні судом
заочного рішення на відповідальність
ПАТ «Чорнобаївське» за затримку
розрахунку після його ухвалення - не
впливає.

Доводи скарги з цього приводу є
безпідставними і тому відхиляються
апеляційним судом.

Однак при розрахунку суми середнього
заробітку за час затримки розрахунку
районний суд на порушення положення п. 8
розділу 4 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
Постановою КМ України від 08.02.1995р. № 100,
у своїх розрахунках передбаченого ст.
117 КЗпП України середнього заробітку
замість 82 робочих дня врахував 122
календарних дня та належними доказами
не з'ясував розмір середньоденного
заробітку відповідачки на день
звільнення.

В цьому питанні заочне рішення
Харківського районного суду від 18
березня 2013 не має преюдиціального
значення, оскільки висновки районного
суду про розмір середньоденного
заробітку по тій справі є результатом
арифметичного розрахунку суду (а.с. 6).

Із наданої відповідачем при
апеляційному розгляді цієї справи, з
передбачених ч. 2 ст. 303 ЦПК України
підстав, довідки № 281 від 13.02.2014 року
вбачається, що середньоденна заробітна
плата позивачки на день звільнення
була розрахована відповідачем шляхом
ділення заробітної плати, що
враховується для цього розрахунку, на
кількість календарних днів у
розрахунковому періоді, за винятком
календарних днів, не відпрацьованих з
поважних причин, і складає 71,74 грн. При
цьому за жовтень-грудень 2012 року
відповідачка отримувала по 2200 грн.
щомісячно (а.с. 59).

Судова колегія не погоджується з тим,
що середньоденна заробітна плата
позивачки складає вказану суму,
оскільки відповідач при її нарахуванні
замість відповідної кількості робочих
днів, у своєму розрахунку використав
календарні дні, що не відповідає
наведеній нормі п. 8 розділу 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати.
Відповідно до вказаної норми права, із
врахуванням наведених у вказані
довідці № 281 розміру місячної зарплати
позивачки за 2 місяця, які передували її
звільненню, середньоденна заробітна
плата позивачки складає 2200+2200=4400 грн.
заробітку за два місці, які передували
звільненню, поділені на 43 робочих днів
за цей період, що в результаті складає
102,33 грн.

Таким чином, передбачений позивачці
для стягнення з відповідача на
підставі ст. 117 КЗпП України середній
заробіток за час затримки розрахунку
після ухвалення заочного рішення по
день остаточного розрахунку складає:

102,33 грн. х 82 роб. дн. = 8391,06 грн.

Оскільки районний суд помилився із
застосуванням норм матеріального
права і неповно з'ясував обставини, які
підлягали застосуванню, тому з
передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підстав в оскарженій частині
рішення районного суду підлягає зміні
шляхом ухвалення нового рішення про
зменшення стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
до 8391,06 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 316, 319-324, 327 ЦПК України, судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» задовольнити
частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 07 жовтня 2013
року змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на користь
ОСОБА_4 8391,06 грн. середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні.

В іншій частині рішення районного суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, пори цьому протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді: