Провадження №2-р/522/14/14
У Х В А Л А

14 березня 2014 р.
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Домусчі Л. В.,

при секретарі - Герасименко Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву приватного нотаріусу
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 про роз'яснення рішення
суду у цивільній справі за заявою
ОСОБА_2 про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, зацікавлені
особи: приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
Одеська міська рада,-

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2014 року Приморським районним
судом м.Одеси по цивільній справі за
заявою ОСОБА_2 про встановлення фактів,
що мають юридичне значення,
зацікавлені особи: приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1, Одеська міська рада,
ухвалено рішення, яким встановлено
факт постійного проживання ОСОБА_2 з
його матір'ю ОСОБА_3 у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття
спадщини, що залишилася після смерті
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набрало законної сили і ніким
не було оскаржено в апеляційному
порядку.

4 березня 2014 р. до суду надійшла заява
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
про роз'яснення рішення суду від 12
лютого 2014 року, в якій вона просить
роз'яснити, як розуміти рішення суду: як
той факт, що незважаючи на реєстрацію
за іншою адресою, ОСОБА_2 постійно
проживав з матір'ю ОСОБА_3 у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття
спадщини, а значить фактично прийняв
спадщину?

Свою заяву нотаріус мотивує тим, що
відповідно до п. 3.22. Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами,
затвердженою Наказом Міністерства
Юстиції 22.02.2012 № 296/5, «У разі
відсутності у паспорті такого
спадкоємця відмітки про реєстрацію
його місця проживання доказом
постійного проживання із спадкодавцем
можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець на день смерті спадкодавця
проживав разом із цим спадкодавцем».
Тому, на думку нотаріуса, саме
реєстрація за адресою, за якою
проживали спадкодавець і спадкоємець,
а не фактичне проживання спадкоємця,
надають право на спадкування майна
особі, у якої місце проживання не
співпадає з місцем реєстрації.
Роз'яснення рішення необхідно
нотаріусу для вирішення питання про
видачу свідоцтва про право на спадщину.

В судове засідання учасники процесу не
з'явилися, про час і місце розгляду
заяви були повідомлені належним чином,
причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ЦПК України,
неявка осіб, які брали участь у справі,
і (або) державного виконавця не
перешкоджає розгляду питання про
роз'яснення рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи, викладені у заяві
про роз'яснення рішення суду, дійшов
висновку, що заява приватного
нотаріусу ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України,
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18
грудня 2009 р. «Про судове рішення у
цивільній справі», роз'яснення рішення
суду, а не ухвали, можливе тоді, коли
воно не містить недоліків, що можуть
бути усунені лише ухваленням
додаткового рішення, а є незрозумілим,
що ускладнює його реалізацію.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України 30.05.2008 № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Рішенням суду встановлено факт
постійного проживання ОСОБА_2 з матір'ю
ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
що є підставою вважати заявника таким,
що постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
незалежно від того, що місце постійного
проживання відрізнялося від місця
реєстрації. Частина 3 ст. 1268 ЦК України
пов'язує прийняття спадщини з фактом
саме постійного проживання, а не
реєстрації, спадкоємця разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Рішення суду в цієї частині є
зрозумілим і не потребує роз'яснення.
Подальша реалізація рішення суду
залежить від дій нотаріуса під час
вирішення питання про видачу свідоцтва
про право на спадщину, які можуть бути
оскаржені.

Вирішення питання про те, чи вважається
заявник таким, що фактично прийняв
спадщину, та чи є підстави для видачі
свідоцтва про право на спадщину, не
входять до компетенції суду під час
розгляду заяви про встановлення факту,
що має юридичне значення, оскільки
розгляд таких питань можливий тільки в
порядку позовного провадження в разі
обґрунтованої відмови нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії шляхом
винесення відповідної постанови з
правом її оскарження.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, в роз'ясненні рішення
слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 197, 208, 209, 221 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 про
роз'яснення рішення суду від 12 лютого
2014 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали,
згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України .

Суддя:
Домусчі Л.В.