Провадження №2/0202/1864/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 березня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар
Л.П.

при секретарі Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «
Дніпроважпапірмаш ім. Артема» про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати, що повинна
бути виплачена в день звільнення та
моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом, який в
ході судового розгляду був
неодноразово уточнений, посилаючись на
те, що Наказом №323/к від 22.10.2013 року вона
була звільнена з займаної посади
керівника бюро планування та обліку
енергоресурсів відділу головного
енергетика за власним бажанням ( ст.38
КзПП України). З вересня 2010 року по день
звільнення у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість по
заробітній платі в розмірі 19941 грн.06
коп. В день звільнення вона перебувала
на робочому місці і звернулася до
керівництва з вимогою про виплату
заборгованості по заробітній платі,
але їй було відмовлено у зв'язку з
відсутністю на рахунку підприємства
грошових коштів. Вважає що своїми
діями відповідач спричинив їй
моральну шкоду, яка нею оцінена в
розмірі 1000 грн. В зв'язку з цим просила
суд: стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість по заробітній
платі за період вересня 2010 року по
вересень 2013 року в розмірі 19441 грн. 06
коп.; середній заробіток за період
затримки розрахунку по заробітній
платі з 22.10.2013 року по день судового
розгляду 07.03.2014 року в розмірі 6178 грн. 75
коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Судові витрати покласти на
відповідача.

В судовому засіданні позивачка
підтримала уточнену позовну заяву та
просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково в частині наявної
заборгованості по виплаті заробітній
платі в розмірі 19441 грн.06 коп. та
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1000 грн. В частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку по заробітній платі просив
суд відмовити. Вказав, що відсутня вина
підприємства щодо невиплати позивачці
заробітної плати в день звільнення,
оскільки рахунки підприємства
арештовані і у підприємства не має
коштів для погашення заборгованості по
заробітній платі та виплаті кінцевого
розрахунку при звільненні. .

Суд, заслухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом
ВАТ «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема,
правонаступник ПАТ «
Дніпроважпапірмаш ім. Артема» №422/к
від 02 липня 1987 року було прийнято на
посаду інженера-технолога відділу
головного механіка. Наказом №117/к-1 від
30.04.2013 року з 01.05.2013 року її було
переведено керівником бюро планування
та обліку енергоресурсів відділу
головного енергетика (а.с.10-12).

Наказом №323/к від 22.10.2013 року ОСОБА_1
звільнено з 21.10.2013 року із займаної
посади за власним бажанням (а.с.12)

Відповідно до довідки ПАТ «
Дніпроважпапірмаш ім. Артема»
заборгованість по заробітній платі
ОСОБА_1 за період з вересня 2010 року по
вересень 2013 року становить 19441 грн. 06
коп.

Відповідно до довідки ПАТ «
Дніпроважпапірмаш ім. Артема»
середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
складає 63 грн. 75 коп.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Оскільки відповідач порушив строки
виплати заробітної плати, передбачені
ст. 116 КЗпП України, ст. ст. 21, 24, 25 Закону
України "Про оплату праці", суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі у розмірі 19441 гривень
06 копійки законні, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені статтею 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Як показав позивач та не заперечував
представник відповідача на даний час
заборгованість по заробітній платі не
оплачена.

Заявлений позивачем період затримки
становить: з 22.10.2013 року по 07.03.2013 року
включно та середній заробіток за час
затримки складає - 6178 грн.75 коп. ( 63,75
грн. середньоденний заробіток на 97
робочих днів = 6178 грн.75 коп.) .

Суд не може прийняти до уваги показання
представника позивача, щодо
відсутності вини підприємства у
зв'язку з тим, що у підприємства
арештовані рахунки та відсутні кошти
для погашення заборгованості,
оскільки відсутність коштів на рахунку
підприємства не виключає вину
підприємства.

Виходячи із вищевикладеного позовні
вимоги позивачки в частині стягнення
середнього заробіток за час затримки
по день фактичного розрахунку в
розмірі 6178 грн. 75 коп. законні та
підлягають задоволенню.

Позивачкою заявлені позовні вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України ,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як вказала в позовній заяві та в
судовому засіданні позивачка
порушення її законних, гарантованих
Конституцією України, трудових прав
привело до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків, змусило
її докладати додаткові зусилля для
організації свого життя.

Проаналізувавши доводи позивачки та
те, що представником відповідача
позовні вимоги в цій частині визнані,
суд приходить до висновку , що позовні
вимоги в цій частині законні та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в розмірі
499 грн. 80 коп. ( за вимогу майнового
характеру: 19441,06 грн. +6178,75 грн. = 25619 грн.
81 коп. х 1% = 256 грн. 20 коп. та за вимогу
немайнового характеру - відшкодування
моральної шкоди -243 грн. 60 коп. Звідси
256,20+243,60 = 499,80 грн. )

Керуючись: Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 р. № 9 із змінами, ст. ст.
38,115,117, 232, 233,234,235,237-1 КЗпП України, ст.
ст. 11, 27, 31, 59, 60, 61, 81, 88, 212-215,367 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства « Дніпроважпапірмаш ім.
Артема» ( і.к. 00218911) на користь ОСОБА_1
( ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
заборгованість по заробітній платі за
період з вересня 2010 року по вересень
2013 року у розмірі 19441 грн. 06 коп. (
Дев'ятнадцять тисяч чотириста сорок
одна гривна 06 коп. )

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства « Дніпроважпапірмаш ім.
Артема» ( і.к. 00218911) на користь ОСОБА_1
( ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
середній заробіток за період затримки
розрахунку по заробітній платі з 22.10.2013
року по 07.03.2014 року в розмірі 6178 грн. 75
коп. ( Шість тисяч сто сімдесят вісім
гривень 75 коп.)

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства « Дніпроважпапірмаш ім.
Артема» ( і.к. 00218911) на користь ОСОБА_1 (
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп. (
Одну тисячу гривень)

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення на його
користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) з Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроважпапірмаш ім. Артема» ( і.к.
00218911) середнього заробітку за один
місяць в розмірі 1100 грн. 00 коп. ( Одну
тисячу сто гривень 00 коп.)

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства « Дніпроважпапірмаш ім..
Артема» (і.к.00218911) на користь держави
судовий збір в розмірі 499 грн. 80 коп. (
Чотириста дев'яносто дев'ять гривень 80
коп.)

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.П. Слюсар