Єдиний унікальний номер 255/7661/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2729/2014
Головуючий в 1 інстанції Цукуров В.П.
Єдиний унікальний номер
Доповідач Курило В.П.
Номер провадження 22ц/775/2729/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів: Космачевської Т.В., Будулуци
М.С.,

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра», третя особа: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Макстройінвест», про визнання
договору поруки від 26 січня 2007 року
припиненим,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 12 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволені. Визнано
договір поруки, укладений 26 січня 2007
року між Відкритим акціонерним
товариством Комерційний банк «Надра»
та ОСОБА_1, припиненим з 30 квітня 2008
року. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на користь ОСОБА_1 судовий
збір у розмірі 114 гривень 70 копійок.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний
Банк «Надра» ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції, вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема вказує,
що обставини щодо можливості зміни
відсоткової ставки були викладені у
кредитному договорі, а відповідно до п.
1.1. договору поруки, поручитель
поручається перед кредитором за
виконання/належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з кредитного
договору. Тобто, до поручителя
доведено, що у разі не виконання або
порушення пунктів кредитного договору,
банк має право збільшити відсоткову
ставку. Договором Поруки передбачено,
Порядок виконання зобов'язання, що
витікає із Кредитного договору,
визначається кредитним договором та
додатковими угодами до нього. Пунктом
1.1. Кредитного договору передбачена
відповідальність Поручителя, а саме
Поручитель поручається за
невиконання/неналежне виконання
Позичальником, взятих на себе
зобов'язань, що витікають з кредитного
договору. Сплата відсотків за
користування кредитом із розрахунку 18,9
% річних відповідно до вимог Кредитного
договору, якщо інше не передбачено
додатковими угодами до нього. У
відповідності до п. 6.2. Кредитного
договору, зміни до договору вносяться
лише у письмовій формі у вигляді
додаткових угод, що є невід'ємною
частиною Кредитного договору. Пунктом
1.5 Договору поруки зазначено, що
Поручитель підтверджує, що він
ознайомлений та погоджується з умовами
Кредитного договору. Також положеннями
договору поруки не передбачено
обов'язку кредитора повідомляти
поручителя про підписання додаткових
угод до кредитного договору, а
поручитель, у свою чергу, погодилась з
умовами кредитного договору. Крім того,
як вбачається з п. 1.1 договору поруки
поручитель ознайомлений з умовами
Договору кредиту, жодних заперечень, а
також непорозумінь щодо його положень,
не мав. На підставі викладеного
вбачається, що Позивачеві було відомо
про можливість збільшення відсоткової
ставки за користування Кредитною
лінією. Кредитний договір сторонами
оскаржено не було. Зазначений договір є
дійсним, а тому й дійсні всі умови
договору, які було підписано Банком з
Позичальником.

В засідання апеляційного суду
представник банку не прибув, від нього
надійшло клопотання розглядати справу
у його відсутність.

Представник позивача - ОСОБА_2 просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законів.

Судом першої інстанції встановлено, що
26 січня 2007 року між ТОВ
«Макростройінвест» та ВАТ «КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», було укладено кредитний
договір про надання кредитної лінії з
траншевим режимом кредитування
№ТФ-3/2007.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 26
січня 2007 року між відповідачем та
позивачкою було укладено договір
поруки.

Згідно з п. 1.1 договору поруки
поручитель поручається перед
кредитором за виконання/належне
виконання позичальником взятих на себе
зобов'язань, що випливають з кредитного
договору. Відповідно до договору
поруки зобов'язання позичальника за
кредитним договором складаються з
зобов'язання повернути суму боргу у
розмірі 4 000 000,00 гривень та із
зобов'язання сплатити відсотки за
користування кредитом із розрахунку
18,9% річних.

04 жовтня 2007 року шляхом укладення
додаткової угоди №1 до договору поруки
були внесені зміни в частині
збільшення суми зобов'язання з 4 000 000,00
гривень до 7 000 000,00 гривень, всі інші
положення залишились без змін.

30.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ
«Макростройінвест» було укладено
додаткову угоду №61 до договору про
надання кредитної лінії з траншевим
режимом кредитування №ТФ- 3/2007, згідно
якої відсоткова ставка за користування
кредитною лінією збільшена до 19,5%.

Також між банком та ТОВ
«Макростройінвест» було укладено
додаткову угоду №73 до вказаного
кредитного договору, згідно якої плата
за користування виданими кредитними
ресурсами у сумі, зазначеній в п. 1 цієї
додаткової угоди, встановлюється в
розмірі 23% річних за період з 04 липня 2008
року по 17 вересня 2008 року.

З вказаних додаткових угод вбачається,
що поручитель за кредитним договором -
ОСОБА_1 не була повідомлена та не давала
згоди на їх укладання. Даний факт
підтверджено представником
відповідача в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з укладанням додаткових угод
від 30.04.2008 року, 04.07.2008 року збільшилась
процентна ставка за користування
кредитними коштами і, як наслідок,
збільшився обсяг відповідальності як і
боржника, так і поручителя. В спірному
договорі поруки не передбачено
можливості зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням без додаткового
повідомлення поручителя. За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов
висновку про необхідність визнання
договору поруки від 26.01.2007 року
припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК
України.

Апеляційний суд, погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, вважає його законним та
обґрунтованим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно із п. 22 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитним
правовідносин» від 30.03.2012 року №5, обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитним
правовідносин від 30.03.2012 року №5
встановлено, що у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності, поручитель має право
на пред'явлення позову про визнання
договору поруки припиненим.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглядаючи справу, суд
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін та свідків,
правильно встановив обставини справи,
правильно застосував норми
матеріального права і правильно
вирішив спір.Доводи апеляційної скарги
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Рішення суду є законним і підстав для
його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: