Номер провадження 22-ц/775/2464/2014
Номер провадження 22-ц/775/2464/2014
Головуючий в 1-й інстанції:Кравченко
Доповідач: Тимченко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді:
Жданової В.С.,

суддів:
Принцевської В.П., Тимченко О.О.,

при секретарі:
Баранчикові Є.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 05 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, про стягнення заборгованості
за надані послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 05 лютого 2014 року
позовні вимоги ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задоволено: стягнуто в рівних
частках з відповідачів на користь
позивача заборгованість за опалення
та підігрів води за період з 01 січня 2007
року по 31 січня 2013 року, включно у
розмірі по 2 054 грн. 46 коп. з кожного.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» у
відшкодування понесених витрат по
сплаті судового збору по 114 грн. 70 коп. з
кожного.

З зазначеним рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_1, приніс апеляційну
скаргу в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог ТОВ
«Краматорськтеплоенерго», посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилався на те, що суд першої
інстанція не дослідив та не надав
належної оцінки доказам, що надавались
відповідачами, не врахував фактично
сплачені відповідачами за 2011-2012 рік
суми та положення п.п. 33 -39 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженні постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630. Також, суд першої інстанції не
застосував до спірних правовідносин
позовну давність, на застосування якої
наполягав відповідач.

Представник позивача ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» в судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги та просив її
відхилити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про що свідчить
телефонограма № 3/1204 (а.с. 154).

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність осіб,
що не з'явилися, оскільки відповідно до
вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, рішення суду залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови
Пленум Верховного Суду України від
24.10.2008 року № 12 «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» у разі якщо
апеляційна скарга подана на рішення
щодо частини вирішених вимог, суд
апеляційної інстанції відповідно до
принципу диспозитивності не має права
робити висновків щодо неоскарженої
частини ні в мотивувальній, ні в
резолютивній частині судового рішення,
а в описовій частині повинен зазначити,
в якій частині вимог судове рішення не
оскаржується.

Відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» рішення суду
не оскаржується.

Перевіряючи справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстровані у АДРЕСА_1 (а.с. 6, 11-12).
Право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано у рівних частках за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу (а.с. 39). Свідоцтвом про
зміну прізвища підтверджено, що ОСОБА_2
змінила прізвище на «ОСОБА_2» (а.с. 129).
ТОВ «Краматорськтеплоенерго»
обслуговує житловий фонд у якому
зареєстровані та проживають
відповідачі (споживачі) та здійснює
послуги з централізованого опалення,
постачання гарячої води, за тарифами
затвердженими виконавчим комітетом
Краматорської міської ради (а.с. 21-30).
Письмового договору про надання послуг
з централізованого опалення та
постачання гарячої води між ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» та
відповідачами не укладався, а тому
плата за надані послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води вноситься
щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим. Особистий
рахунок НОМЕР_1 відкрито на ім'я
відповідача ОСОБА_1 та за період з 01
січня 2007 року по 31 січня 2013 року оплата
за централізоване опалення та
постачання гарячої води проводилися
нерегулярно та у неповному обсязі, а
тому утворилась заборгованість у
розмірі 4 108 грн. 92 коп., крім того
вбачається, що у 2009 році споживачем
сплачувалися суми при відсутності
нарахувань за послуги з
теплопостачання, що свідчить про
визнання суми боргу (а.с. 3-4, 31-32). У
вересні 2011 року позивач ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» звертався до
суду з заявою про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості з
відповідачів, яка була задоволена та 12
вересня 2011 року Краматорським міським
судом Донецької області видано судовий
наказ про стягнення заборгованості з
відповідачів на користь позивача, який
у подальшому 14 листопада 2011 року був
скасований за заявою відповідачів
ухвало суду (а.с. 124). 01 липня 2013 року
Краматорським міським судом Донецької
області постановлено ухвалу про
скасовано судового наказу від 16 травня
2013 року виданий судом за заявою ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
поставлену теплову енергію за підігрів
води у розмірі 4 198 грн. 50 коп. та судовий
витрат (а.с. 5). Позивачами (споживачами)
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено акт -
претензія від 20 грудня 2009 року
виконавцю з приводу якості надання
послуг, який підписаний лише
споживачами (а.с. 42). 19 січня 2010 року
представником тепло постачальника,
представником експлуатуючої
організації та представником абонента
складено та підписано акт про
обстеження внутрішньо-будинкових
систем опалення та гарячого
водопостачання квартири АДРЕСА_1,
температура повітря у квартирі склала
20-220 С, що відповідає нормі (а.с. 43)

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Краматорськтеплоенерго», суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі споживають послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, які надаються
ТОВ «Краматорськтеплоенерго», однак у
повній мірі їх не сплачують, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість, яка
підлягає стягненню з відповідачів у
рівних частках, оскільки останні є
співвласниками нерухомого майна та
несуть витрати на управління цим майна
у відповідності до своїй частки.

Такий висновок суду першої інстанції є
вірним та ґрунтується на вимогам
закону.

Відповідно до вимог ст.ст.67-68 ЖК
України, плата за комунальні послуги
(водопостачання, газ, теплова енергія
та інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами, яку
наймач зобов'язаний вносити своєчасно
у встановлені законом строки.

Відповідно до Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі змісту ст.13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються, зокрема, на
комунальні послуги (централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо).

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної води та гарячої води і
водовідведення, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила),
регулюють відносини між суб'єктами
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (далі - виконавець), і фізичною
особою та юридичною особою (далі -
споживач), яка отримує або має намір
отримувати послуги з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення.

У зазначених Правилах визначено, що
централізоване опалення - це послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у забезпеченні нормативної
температури повітря у приміщення
квартири (будинку садибного типу), яка
надається виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем
теплопостачання; централізоване
постачання холодної та гарячої води -
послуга, спрямована на задоволення
потреб споживача у холодній та гарячій
воді, яка надається виконавцем з
використанням внутрішньобудинкових
систем холодного та гарячого
водопостачання.

У п.3 Правил, послуги надаються
споживачам безперебійно, виключно за
винятком часу перерв, визначених
відповідно до частини третьої статті 16
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

Пунктом 8 Правил, визначено, що послуги
надаються споживачі згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вновиться не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Пунктами 20-21 Правил, визначено, що плата
за надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку
садибного типу) та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
обліку води і теплової енергії плата за
надані послуги справляється згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання: з централізованого
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення - з розрахунку на одну
особу та на ведення особистого
підсобного господарства; з
централізованого опалення - з
розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр)
опалюваної площі (об'єму) квартири
(будинку садибного типу) та додатково
за перевищення розрахункової
потужності приладів опалення
(радіаторів) згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 10 ЦК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно до положень ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст.61 ЦПК
України. Докази надаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд першої інстанції при визначенні
розміру заборгованості за надані
послуги з централізованого
теплопостачання та гарячої води
правомірно виходи з наданих позивачем
розрахунку заборгованості та довідки
по нарахуванням та сплати (а.с. 31-35, 64)
проведених у відповідності до діючого
законодавства на підставі показань
приладів обліку та враховуючи усі
проведені відповідачами сплати послуг,
такі висновки є вірними, а доводи
апеляційної скарги в цій частині є
необґрунтованими, оскільки
відповідачами ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції не надано належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України про іншій розмір
заборгованості, або її відсутність.

Правилами також визначено порядок
перевірки кількості та якості
показників надання послуг у пунктах
33-39.

Так, пунктом 33 Правил, визначено, що у
разі неналежного надання або ненадання
послуг виконавцем споживач повідомляє
про це виконавця в усній формі за
допомогою телефонного зв'язку чи у
письмовій формі за адресами, що
зазначені в договорі.

Представник виконавця, якому відомі
причини неналежного надання або
ненадання послуги, зобов'язаний
невідкладно повідомити про це
споживача та зробити відповідну
відмітку в журналі реєстрації заявок,
що є підставою для визнання виконавцем
факту неналежного надання або
ненадання послуг (п.34).

Пунктом 35 Правил, передбачено, що
представник виконавця, якому не відомі
причини неналежного надання або
ненадання послуг, зобов'язаний
узгодити з виконавцем точний час та
дату встановлення факту ненадання
послуг, надання їх не у повному обсязі
або перевірки кількісних та/або
якісних показників надання послуг. У
разі необхідності проведення такої
перевірки у приміщенні споживача
представник виконавця повинен
з'явитися до споживача не пізніше
визначеного у договорі строку.

У разі незгоди з результатами
перевірки кількісних та/або якісних
показників надання послуг споживач і
виконавець визначають час і дату
повторної перевірки, для проведення
якої запрошується представник
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представник
об'єднання споживачів. За результатами
повторної перевірки складається акт
про неналежне надання або ненадання
послуг, який підписується споживачем
(його представником), представником
виконавця, представниками
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представником
об'єднання споживачів (п.36).

У пунктах 37-38 Правил, закріплено,
що за результатами перевірки
складається акт-претензія про
неналежне надання або ненадання послуг
(далі акт-претензія), який підписується
споживачем та представником виконавця.
Акт-претензія складається у двох
примірниках по одному для споживача та
виконавця. У разі неприбуття
представника виконавця в установлений
договором строк для проведення
перевірки кількісних та/або якісних
показників або необґрунтованої
відмови від підписання акта-претензії
такий акт вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.

Доводи апеляційної скарги щодо
неналежної судом першої інстанції
оцінки доказів наданих відповідачем
щодо перевірки кількості та якості
показників надання послуг, а саме:
акту-претензії від 20 грудня 2009 року;
акту огляду приміщення від 19 січня 2010
року; відповідей відповідача відносно
претензій та іншого, є неспроможними та
такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Також необґрунтованими є доводи
апеляційної скарги щодо помилковості
висновку про переривання позовної
давності.

Так, згідно ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Частиною 3 ст.264 ЦК визначено, що після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується зворотно-сальдовою
відомості ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» за період з 01
січня 2007 року по 31 жовтня 2013 року за
особистим рахунком 58283 на ім'я ОСОБА_1
(а.с. 31-32), що останній за період з 01
травня 2007 року по червень 2012 року
включно частково вчиняв дії, що
свідчать про визнання боргу шляхом
його погашення, а саме: в травні 2007 року
- 50 грн.; в липні 2007 року - 50 грн., в липні
2008 р. - 60 грн.; в серпні 2008 року - 70 грн.; в
вересні 2008 року - 70 грн.; в травні 2009 року
-100 грн.; в червні 2009 року -100 грн.; в липні
2009 року - 100 грн.; в липні 2010 року - 392 грн.
50 коп.; в серпні 2011 року - 28 грн. 50 коп.; в
червні 2012 року - 44 грн. 79 коп.

Дані обставини свідчать про визнання
відповідачем ОСОБА_1 боргу,
підтвердження свого обов'язку
повернути заборгованість, що перериває
строк позовної давності.

Також, строк позовної давності
переривається і зверненням ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» до суду з
завою про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості з
відповідачів за надані послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води у вересні 2011
року (а.с. 124).

Доводи апеляційної скарги про
відсутність між споживачами
(відповідачами) та виконавцем ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» договору про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води, не
може бути підставою для відмови у
задоволенні позову, оскільки послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води надавалися ТОВ
«Краматорськтеплоенерго», а ОСОБА_1
користувався ними, та не відмовлявся
від їх надання у встановленому законом
порядку, що є підтвердженням
наявності між сторонами
правовідносин, які випливають з
надання житлово-комунальних послуг.

Виходячи з наведеного, оскільки
відповідачі своєчасно і у
встановленому розмірі оплату за
послуги з централізованого опалення
та постачання гарячої води не вносили,
то суд обґрунтовано стягнув з них на
користь позивача заборгованість.

Інші доводи наведені в апеляційній
скарзі не дають підстав для висновку,
що неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального
закону призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

Суд першої інстанції повно та всебічно
встановив обставини справи, дослідив
надані сторонами докази, дав їм належну
правову оцінку. Наведені в апеляційній
скарзі доводи не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення про скасування
оскаржуваного рішення. Рішення суду є
законним і обґрунтованим.

Рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому згідно зі статтею 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 05 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: