Справа № 204/8497/13-ц
Провадження № 2/204/536/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

за участю представник позивача
ОСОБА_1

за участю відповідача
ОСОБА_2

за участю представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про витребування майна із
чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовною заявою, в
якій просила витребувати у ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 автомобіль марки Мерседес Бенц
320, тип ТЗ Седан, 1999 року випуску, шасі
НОМЕР_1, НОМЕР_2, реєстровий НОМЕР_3 та
повернути ОСОБА_4. В обґрунтування
позовних вимог позивачка посилається
на те, що їй належить на праві приватної
власності автомобіль марки Мерседес
Бенц 320, тип ТЗ Седан, 1999 року випуску,
шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2, реєстровий НОМЕР_3.
14 грудня 2010 року ОСОБА_4 видала
довіреність на ім'я ОСОБА_5, якою
доручила останньому представляти її
інтереси в органах Державтоінспекції,
органах страхування, або в будь-яких
інших підприємствах, установах та
організаціях, незалежно від їх
підпорядкування і форм власності з
усіх без винятку питань, пов'язаних з
ремонтом, проходженням державного
технічного огляду, страхування
цивільної відповідальності,
визначення місця стоянки автомобіля та
отримання в органах Державтоінспекції
тимчасовий талон на своє ім'я, а також
представляти її інтереси в органах ДАІ
при проведенні технічного огляд
автомобіля, під час виконання
вищевказаних повноважень керувати
автомобілем. Проте 14 жовтня 2013 року
дану довіреність №98/02-18 вона скасувала.
За деякий час до скасування
вищевказаної довіреності позивачка
неодноразово зверталася до ОСОБА_5 з
вимогою повернути автомобіль, але
останній повернути автомобіль
відмовився. 22 червня 2011 року позивачкою
була видана ще одна довіреність на
керування автомобілем марки Мерседес
Бенц 320, тип ТЗ Седан, 1999 року випуску,
шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2, реєстровий НОМЕР_3
ОСОБА_2. Дана довіреність передбачає
користування, експлуатування та
керування вищевказаним автомобілем,
вчинення всіх інших юридично значимих
дій, пов'язаних з цією довіреністю. Дана
довіреність також була скасована 14
жовтня 2013 року № 97/02-18, у зв'язку з
небажанням останнього повертати
вищевказаний автомобіль. На даний
період позивачці не відомо у кого з
відповідачів знаходиться автомобіль,
який належить їй на праві приватної
власності. Таким чином вона вимушена
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити їх, посилаючись
на підстави, які зазначені у позовній
заяві. Також пояснила, що довіреність
на ім'я ОСОБА_5 була видана на прохання
ОСОБА_2 Самого ОСОБА_5 вона ніколи не
бачила.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог в повному обсязі, та
пояснив що дійсно 22 червня 2011 року
ОСОБА_4 надала йому автомобіль марки
Мерседес Бенц 320, тип ТЗ Седан, 1999 року
випуску, шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2,
реєстровий НОМЕР_3 в його розпорядження
та користування на підставі
довіреності. Також зазначив, що спірне
авто він купив у позиваки, передавши
при свідках суму у розмірі
еквівалентном 13 500 дол. США. Деякий час
він користувався даним авто, а потім
його продав також за дорученням.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання 06
березня 2013 року не з'явився, але в
попередньому судовому засіданні надав
суду пояснення, стосовно того, що ні
ОСОБА_4, ні ОСОБА_2 не знає. Також вказав,
що дана довіреність ніколи на нього не
складалася, спірного авто також ніколи
не бачив та не користувався.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 заперечував проти
позовних вимог в повному обсязі, просив
в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном згідно ч. 1
ст. 317 ГК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що позивачці
належить на праві приватної власності
автомобіль марки Мерседес Бенц 320, тип
ТЗ Седан, 1999 року випуску, шасі НОМЕР_1,
НОМЕР_2, реєстровий НОМЕР_3 згідно
свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4,
виданого 22 травня 2003 року в м.
Дніпропетровськ, МРЕВЗ ДАІ УМВС
України в Дніпропетровській області,
що підтверджується довідкою від 03
лютого 2014 року, №14/2 (а.с.46).

14 грудня 2010 року позивачкою була
оформлена довіреність на ім'я ОСОБА_5,
якою вона доручила останньому
користуватися автомобілем марки
Мерседес Бенц 320, тип ТЗ Седан, 1999 року
випуску, шасі НОМЕР_1, НОМЕР_2,
реєстровий НОМЕР_3., яка була посвідчена
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрована в Єдиному реєстрі
довіреностей (а.с.11). 14 жовтня
довіреність №98/02-18 була скасована, на
підставі заяви позивачки (а.с.12).

22 червня 2011 року ОСОБА_4 була видана ще
одна довіреність на керування
автомобілем марки Мерседес Бенц 320, тип
ТЗ Седан, 1999 року випуску, шасі НОМЕР_1,
НОМЕР_2, реєстровий НОМЕР_3 ОСОБА_2 (а.с.10).
Дана довіреність передбачала
користування, експлуатацію, керування
та розпоряджатися вищевказаним
автомобілем. Дана довіреність також
була скасована позивачкою 14 жовтня 2013
року №97/02-18, у зв'язку з небажанням
останнього добровільно повертати
вищевказане авто, що підтверджується
копією витягу про реєстрацію в Єдиному
реєстрі довіреностей (а.с.13).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
пояснив, що ним за довіреністю був
куплений спірний автомобіль, але не
зареєстрований на його ім'я, у зв'язку з
відсутністю необхідності. Дану
обставину також підтверджував
поясненнями допитаний у судовому
засіданні свідок ОСОБА_8

Проте, згідно ч. 1, 4 ст. 334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Як вбачається, закон не вимагає
обов'язкового нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
автомобіля, проте, п. п. 7, 8 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів. а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів. мотоциклів усіх
типів. марок і моделей. причепів,
напівпричепів та мотоколясок (далі -
Правила). затверджених постановою КМУ
№ 1388 від 07.09.1998 року, передбачено, що
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники (далі - власники)
зобов'язані зареєструвати їх протягом
10 діб після придбання або митного
оформлення, чи тимчасового ввезення на
територію України, або виникнення
обставин. що є підставою для внесення
змін до реєстраційних документів.
Реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника, поданої особисто, і
документів. що посвідчують його особу,
правомірність придбання транспортного
засобу, оцінку його вартості;
правомірність придбання транспортних
засобів, складових частин, які мають
ідентифікаційні номери,
підтверджуються документами,
скріпленими підписом відповідної
посадової особи і печаткою. виданими
суб'єктами підприємницької діяльності,
які реалізують транспортні засоби та
видають довідки-рахунки, митними
органами, судами. нотаріусами, органами
соціального захисту населення,
підприємствами - виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ. а також угодами, укладеними на
товарних біржах.

Для реєстрації транспортних засобів,
що перебували в експлуатації і
зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім
названих вище документів, додається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.
Перед відчуженням, передачею, такий
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження,
передача власником придбаних
транспортних засобів. не
зареєстрованих у підрозділах ДАІ. не
проводиться.

Реєстрація транспортних засобів
проводиться за умовами сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків. Реєстрація
транспортних засобів скасовується в
разі встановлення факту, що документи.
які посвідчують особу власника.
підтверджують правомірність придбання
транспортного засобу або право на
користування та розпорядження ним, є
фіктивними чи підробленими. Реєстрація
транспортних засобів також
скасовується уразі встановлення факту
знищення, фальсифікації або
підроблення ідентифікаційних номерів
його складових частин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто посилання відповідача, що він
набув права власності на даний
автомобіль на законних підставах,
оскільки ним були передані за нього
гроші ОСОБА_4, а також той факт, що
позивачка передала йому автомобіль
разом з технічним паспортом та видала
на його ім'я довіреність, згідно якої
передала усі повноваження власника
автомобіля ще у 2011 році не обґрунтовані
та не відповідають нормам діючого
законодавства.

Крім того, допустимим доказом передачі
грошових коштів на можуть бути
свідчення свідка, оскільки такі
обставини підтверджуються у
відповідності до діючого
законодавства тільки письмовими
доказами.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Аналізуючи зібрані по справі докази та
оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до
висновку, що відповідач ОСОБА_2
утримує у себе спірне рухоме майно без
відповідних на те правових підстав, а
тому позивач, як особа, яка має право на
вказане майно, вправі пред'явити
позов про витребування цього майна з
чужого незаконного володіння.

Але, оскільки у судовому засіданні
встановлено, що спірний автомобіль
знаходиться у користуванні лише
відповідача ОСОБА_2, а відповідач
ОСОБА_5 ніколи не користувався даним
автомобілем, ніколи не бачив та не знає
ні позивачку ОСОБА_4 ні відповідача
ОСОБА_2, суд вважає що даний позов
підлягає частковому задоволенню, в
частині витрибування майна саме у
відповідача ОСОБА_2

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 316, 319, 321, 334, 387, 1212 ЦК України, ст. ст. 10,
57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5
про витребування майна із чужого
незаконного володіння - задовольнити
частково.

Витребувати у ОСОБА_2 та повернути
ОСОБА_4, належний їй на праві власності
автомобіль марки Мерседес Бенс 320, тип
ТЗ седан, 1999 року випуску, шасі НОМЕР_1,
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.О. Дубіжанська