Справа № 314/199/14-ц
Провадження № 2/314/326/2014
Повне рішення суду, складено 04 березня
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ
27 лютого
2014 року

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючий суддя - Кофанов А.В.,

при секретарі - Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Вільнянської районної державної
адміністрації Запорізької області до
ОСОБА_1 про відібрання дитини та
стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Вільнянська райдержадміністрація як
орган опіки та піклування звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому
вимагає відібрати у неї малолітнього
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без
позбавлення батьківських прав, та
стягнути з неї аліменти на його
утримання.

Як зазначив позивач у своїй позовній
заяві, у відповідачки є малолітній син
ОСОБА_2; у травні 2013 року їм була
виділена кімната у АДРЕСА_1, проте матір
досі не привела її у належний стан, веде
кочовий аморальний спосіб життя. Крім
того, 11.11.2013 року відповідачка залишила
дитину без догляду на вулиці,
перебуваючи в цей час в компанії
чоловіків, а після цього у листопаді 2013
року дитина потрапила на лікування до
Вільнянської ЦРКЛ, де мати дитиною не
займалася, залишила дитину у лікарні.
Враховуючи наведене, орган опіки та
піклування й звернувся до суду із
зазначеними вимогами.

Під час судового розгляду справи
представник позивача Пазинич В.М.
підтримав позов, просить його
задовольнити з підстав, зазначених у
позовній заяві, зазначивши суду, що
після подання позову було проведено
повторне обстеження умов проживання
відповідачки, проте кімната не
приведена до порядку, наявна оголена
проводка, за поясненнями сусідів, у
кімнаті часто збираються для вживання
спиртних напоїв.

Відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала,
пояснила суду, що заперечує проти
відібрання дитини, вона робила певні
помилки, проте намагається
виправитися, зробила ремонт у кімнаті;
тим не менше з приводу обставин,
викладених у позовній заяві, позивачка
нічого по суті пояснити не змогла.

Прокурор Кульчитська О.В. у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
позивача, вважає, що наявні підстави
для їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши надані йому докази, вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні,
відповідачка ОСОБА_1 має малолітнього
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та проживала
з ним у кімнаті по АДРЕСА_1. Як свідчать
акти про обстеження умов проживання
(а.с.12-14, 22), з листопада 2013 року
зазначена кімната неодноразово
обстежувалася представниками органа
опіки та піклування, при цьому
встановлено, що ніяких умов для дитини
не створено, в кімнаті холодно, ремонт
не зроблений.

Згідно повідомлення Вільнянського РВ
ГУМВС України в Запорізькій області
(а.с.10), 11.11.2013 року встановлений факт
залишення відповідачкою дитини на
вулиці без догляду у дитячій колясці
протягом 3,5 годин, відповідачку
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до довідки Вільнянської
ЦРКЛ (а.с.11), син відповідачки ОСОБА_2 з
15.11.2013 року перебуває у лікарні у
дитячому відділенні; матір під час
госпіталізації перебувала у
нетверезому стані, через що дозволу на
госпіталізацію з дитиною не отримала,
після цього до 08.12.2013 року відвідала
дитину лише 1 раз; 09.12.2013 року матір була
допущена госпіталізована для догляду
за дитиною, але цей догляд вела
незадовільно, речі були невипрані, в
палаті брудно, а 14.12.2013 року
відповідачка знову залишила дитину,
з'явилася у лікарні лише на третій день.

Згідно наданого суду висновку, орган
опіки та піклування вважає доцільним
відібрати дитину від відповідачки без
позбавлення її батьківських прав.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача та наведені ним докази,
відповідачка суду не надала.

Надані суду докази свідчать про те, що
відповідач ухиляється від своїх
обов'язків по вихованню дитини, що
відповідно до п.2 ч.2 ст.164 СК України є
підставою для позбавлення її
батьківських прав.

Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може
постановити рішення про відібрання
дитини від батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав, у
випадках, передбачених пунктами 2-5
частини першої статті 164 цього Кодексу,
а також в інших випадках, якщо
залишення дитини у них є небезпечним
для її життя, здоров'я і морального
виховання.

Таким чином, вимоги позивача про
відібрання дитини у відповідачки є
такими, що ґрунтуються на законі.

Відповідно до положень ч.2 ст.166, ст.180, ч.3
ст.181 СК України, батьки дитини
зобов'язані утримувати її до
досягнення нею повноліття; за рішенням
суду на утримання дитини можуть бути
присуджені аліменти у частці від
доходу батьків. У зв'язку з цим позовні
вимоги про стягнення з відповідачки
аліментів також підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Вільнянської районної державної
адміністрації Запорізької області до
ОСОБА_1 про відібрання дитини та
стягнення аліментів - задовольнити
повністю.

Відібрати у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, її
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без
позбавлення її батьківських прав,
передавши дитини органу опіки та
піклування - Вільнянській районні
державній адміністрації Запорізької
області.

Стягнути з ОСОБА_1 щомісячно на користь
установи чи особи, де буде перебувати
дитина, аліменти, у розмірі 1/4 частини
заробітку, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання сина -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 13.01.2014
року і до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів
допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду
Запорізької області через
Вільнянський районний суд Запорізької
області.

Суддя
А.В.
Кофанов

27.02.2014 року

04.03.2014