Справа №? 464/5157/13-ц
Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/231/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

при секретарі : Гацій
І.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 09 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним заочним рішенням
Сихівського районного суду м. Львова
від 09 липня 2013 року задоволено частково
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди заподіяної
внаслідок ДТП.

Вирішено стягнути із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 7 811,
14 грн. та судові витрати в сумі 191,55 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає заочне рішення суду незаконним
та необґрунтованим.

Оскаржуване ним рішення суду прийнято
без врахування всіх об»єктивних
обставин справи.

Судом не звернуто уваги, що протокол
складений службовою особою Державної
інспекції від 29.03.2011 року не містить
переліку ушкоджених деталей і ступінь
їх ушкодження.

Сума позову визначена згідно акту
експертизи від 05 квітня 2011 року, який
складено з грубим порушенням норм
цивільного права.

При проведенні експертизи, при
розгляді справи у суді першої
інстанції він не був присутній та не
повідомлявся про день і час розгляду
справи.

Просить скасувати оскаржуване рішення
суду та постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні його
позову.

Заслухавши пояснення відповідача
ОСОБА_3 на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення з
приводу апеляційної скарги
представника позивача ОСОБА_2, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що 29.03.2011 року на
перехресті вулиць Хуторівка та
Демнянська у м. Львові сталася ДТП за
участю транспортних засобів марки
«ГАЗ-3110» д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням
позивача ОСОБА_4 та автобусом марки
«Богдан-091» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням
відповідача ОСОБА_3

Постановою Перемишлянського районного
суду Львівської області від 10.06.2011 року
відповідача ОСОБА_5 було визнано винним
у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу ( а.с.6).

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №142
від 05.04.2011 року вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«ГАЗ-3110» д.н.з.НОМЕР_1 на момент
проведення дослідження становить 8 880,10
грн. Вартість матеріального збитку,
який заподіяно власнику автомобіля
ГАЗ-3110, д.н.з. НОМЕР_1 становить 7 811,14 грн.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов»язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об»єктом використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Ухвалюючи рішення суду про стягнення з
ОСОБА_3 завданої шкоди, суд виходив з
того, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі ( право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об»єктом
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

З такими висновками суду погодитись не
можна.

Відповідно до представленого в судове
засідання договору №40/21-05-09 про
передачу транспортного засобу в оренду
від 21.05.2009 року судом встановлено, що
транспортний засіб марки «Богдан» 091 д.
н. з. НОМЕР_2 перебував в оренді у ТзОВ
«Міра і К» в період з 21 травня 2009 року до
20 травня 2012 року.

ДТП відбулося 29 березня 2011 року, тобто
під час дії договору оренди, під
керуванням водія ОСОБА_5, який
притягався до адміністративної
відповідальності(а.с 6), а не під
керуванням водія ОСОБА_3, якого суд
зазначив у рішенні як такого, що був
притягнутий до адміністративної
відповідальності (а.с.31 абз.7).

Щодо того, що транспортний засіб
перебував в оренді ТзОВ «Міра і К»
свідчить лист Центру надання послуг,
пов»язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Львів та
Пустомитівського району від 06 лютого
2014 року вих. №514 (а.с.98)., ліцензійна
картка НОМЕР_5( а.с.90)., ліцензійна картка
НОМЕР_6 до ліцензії серії НОМЕР_4, що діє
до 14.06.2010 року. Строк дії ліцензійної
картки діє з 29.10.2009 до 14.06.2010 року (а.с.91)
та тимчасовий реєстраційний талон за
НОМЕР_3 тимчасовий реєстраційний талон
ДАР НОМЕР_7 від 14.06.2012.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що
відповідач ОСОБА_5 володів
транспортним засобом марки «Богдан»
091 р. н. НОМЕР_2, перебуваючи у трудових
відносинах із ТзОВ «Міра і К» та на
підтвердження представив суду
шляховий лист №653386 від 22.12.2011 року, який
випадково зберігся у нього.(а.с.101).

Виходячи із наявних у справі
документів, колегія суддів вважає, що
відповідач ОСОБА_5, який 29.03.2011 року
фактично був допущений до роботи і
перебував за кермом транспортного
засобу марки НОМЕР_2 був у трудових
відносинах із ТзОВ «Міра і К», хоч
укладених в усній формі, що підтверджує
договір оренди та факт видачі шляхових
листів на ОСОБА_5

Відповідно до п.6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року №4
зазначено, що не вважається особою, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв»язку з
виконанням своїх трудових ( службових)
обов»язків на підставі трудового
договору ( контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі ( право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.

За наведених обставин, матеріальна
шкода повинна відшкодовуватися
орендарем транспортного засобу, тобто
ТзОВ «Міра і К», з яким ОСОБА_5
перебував у трудових відносинах,
оскільки був фактично допущений до
роботи керувати транспортним засобом,
який є джерелом підвищеної небезпеки,
що відповідає вимогам ст. 1187 ч.2 ЦК
України.

Статтею 309 ч.1 п.4 ЦПК України зазначено,
що підставою для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1п.2, 309 ч.1 п.4, 314
ч.2, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з а д о д о л ь
н и т и .

Заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 09 липня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення
згідно якого у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5 про відшкодування шкоди в і д м
о в и т и .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене до Вищого Спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

ОО.Ф.Павлишин