Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Околот Г.М.
Справа № 434/5982/13-ц
Провадження № 22ц/782/5626/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - судді Околота
Г.М.,

суддів -
Гаврилюка В.К., Коротенка Є.В.,

при секретарі -
Булгаковій М.Е. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
акціонерний комерційний банк
«Індустріалбанк» на рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 19 листопада 2013 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_2, третя
особа- ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» звернувся з позовом
до відповідача ОСОБА_2 та просив
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованості третьої особи
ОСОБА_4 за кредитним договором
№КRА/0400/202/06 від 07 липня 2006 року в
розмірі 191 982,29 грн. та судові витрати у
розмірі 1919,82 грн. В обґрунтування своїх
вимог позивач посилається на те, що 07
липня 2006 року укладений кредитний
договір №КRА/0400/202/06 із ОСОБА_4 , на
підставі якого йому було надано кредит
у розмірі 190 990 грн. на придбання
автотранспортного засобу строком до 07
червня 2012 року зі сплатою 16,5 відсотків
річних. Однак ОСОБА_4 порушив умови
кредитного договору, в зв'язку з чим
рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 03.04.2009 року по справі №
2-1838/09 з позичальника ОСОБА_4 на користь
банку було стягнуто заборгованість в
сумі 218 578,62 грн. , яке до теперішнього
часу не виконано. На час укладення
договору ОСОБА_4 перебував у шлюбі з
відповідачкою ОСОБА_2 , автомобіль за
кредитні кошти був придбаний в
інтересах сім'ї, тому позивач вважає, що
відповідач ОСОБА_2 на підставі ст.. 61,65
СК України, ст.. ст.. 526, 530, 541, 543, 612 ЦК
України повинна нести солідарну
відповідальність за невиконання умов
кредитного договору.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 19 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» до ОСОБА_2, третя
особа- ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
було відмовлено за необґрунтованістю.
(а.с. 48-49) ,

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ АКБ «Індустріалбанк»
задовольнити у повному обсязі .При
цьому апелянт вказує, що суд прийняв
рішення з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
не з`ясував всіх обставин, які мають
важливе значення для правильного
вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_4 неодноразово не з'являлися у
засідання суду, про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, однак поштові
повідомлення поверталися до суду з
відміткою про невручення повідомлення
за закінченням терміну зберігання та
не проживання особи за зазначеною
адресою, у зв'язку з чим було дано
оголошення в № 24 газети «Наша газета»
від 15.02.2014 р. про розгляд справи 13.03.2014
року.

За цим оголошенням відповідач ОСОБА_2
та третя особа ОСОБА_4 до суду також не
з'явились, у зв'язку з чим у
відповідності довимог ч.9 ст. 74 ЦПК
України вони вважаються повідомленими
про час та місце розгляду справи .

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення, з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд першої
інстанції виходив з необґрунтованості
позовних вимог, оскільки між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2 не існувало
договірних правовідносин, внаслідок
яких виникали права та обов'язки
стосовно виконання зобов'язання за
кредитним договором від 07 липня 2006 року
, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 і
відповідач ОСОБА_2 не є поручителем за
договором.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він не
відповідає обставинам справи і не
ґрунтуються на нормах матеріального
права.

Відповідно до ст.213ЦПКУкраїни рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані , які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Ухвалене у справі рішення зазначеним
вимогам закону не відповідає, оскільки
суд першої інстанції не звернув уваги
не те, що позивач свої вимоги до
відповідачки ОСОБА_2 пред'явив не на
підставі поруки, а з інших підстав.

В апеляційній скарзі ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» , посилаючись на
приписи ст. 541 ЦК України, ст. ст. 60, 63, 61 ч.
3, 65 ч. 2, 4 СК України, вважає, що
заборгованість за кредитом має бути
стягнута з відповідача ОСОБА_2
солідарно, оскільки зміст спірного
правочину та згода членів сім'ї на його
укладення свідчать про те, що кредитний
договір укладено в інтересах сім'ї.

Колегія суддів з погоджується з такими
доводами апелянта.

З матеріалів справи вбачається, що 07
липня 2006 року між Акціонерним
комерційним банком «Індустріалбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» (
а.с. 6-11) та третьою особою ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір №
KRА/0400/202/06, за яким ОСОБА_4 отримав
грошові кошти у розмірі 190900 грн. для
придбання автотранспортного засобу
автомобіля марки «Subaru» моделі «Outback»
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 16,5 % на рік, строком
до 07 червня 2012 року включно. ( а.с. 14-16)

В забезпечення виконання умов
кредитного договору між позивачем та
ОСОБА_4 було укладено договір застави
рухомого майна, предметом якого був
автомобіль «Subaru» моделі «Outback» , 2006 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1. ( а.с. 17-18)

Згідно з матеріалами справи
відповідачка ОСОБА_2 перебуває з 24.09.1983
року у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4
та надала згоду на отримання її
чоловіком кредиту у сумі 190 900 грн.,
про що написала письмову заяву від
08.06.2006 року ( а.с. 19,20)

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань ОСОБА_4 утворилася
заборгованість, яка була стягнута на
користь ПАТ АКБ «Індустралбанк» за
рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 03 квітня 2009 року у
сумі 218 578,62 грн. , яке набрало чинності,
однак до теперішнього часу не виконано.

На підставі розрахунку заборгованості
за кредитним договором № KRА/0400/202/06 від
07.07.2006 року вбачається, що
заборгованість станом на 15.07.2013 року
складає 191 982 грн. 29 коп., з яких
заборгованість за кредитом у сумі 168 623,
11 ., заборгованість за відсотками за
користування кредитом- 20 877 ,48 грн.,
комісія - 2 481,70 грн. ( а.с. 24-27)

Частиною 1 статті 541 Цивільного кодексу
України встановлено, що солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

За загальним правилом, відповідно до
ст. 60 та ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності;
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно,
які були одержані за цим договором, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Як передбачено ч. 2 ст. 65 СК України, при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Як вбачається із заяви-анкети ОСОБА_4 на
отримання кредиту та змісту Кредитного
договору, кредитні кошти ним отримані
на споживчі цілі (а. с. 23, 14-16).

Згода відповідачки ОСОБА_2 як дружини
на отримання третьою особою ОСОБА_4
кредиту підтверджена відповідною
заявою, вчиненою нею власноруч у
присутності уповноваженого працівника
банку та засвідчена ним; зі змісту
заяви вбачається, що відповідачка
ОСОБА_2 дала згоду на отримання
чоловіком кредиту у розмірі 190 900 грн.
на строк до 07.07.2012 року зі сплатою 16,5 %
відсотків за користування кредитом (а.
с. 19).

Згідно з приписами ч. 4 ст. 65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Обґрунтованим є посилання апелянта на
п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», якими
роз'яснено, що спільною сумісною
власністю подружжя, зокрема, можуть
бути грошові суми та майно, належні
подружжю за зобов'язальними
правовідносинами. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

З викладеного вище вбачається, що,
оскільки спірний договір було укладено
на споживчі цілі та зі згоди дружини то,
відповідно, стягнення заборгованості
повинно здійснюватись солідарно з
подружжя, а не лише з того з них, хто
уклав кредитний договір. Отже, ОСОБА_4
та ОСОБА_2 маючи рівні права щодо
нажитого у шлюбі майна, також в рівній
мірі несуть зобов'язання перед
позикодавцем по сплаті заборгованості
за Кредитним договором.

Такаж позиція викладена в судових
рішеннях Верховного Суду України від
13.02.2008 року, 22.10.2008 року, 20.01.2010 року.

Таким чином , суд першої інстанції не
дав належної оцінки доводам позивача
та наданим ним доказам, тому у
порушення норм матеріального права
дійшов помилкових висновків щодо
відмови у задоволенні позову щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_2 у солідарному
порядку з ОСОБА_4

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення або змінює рішення, якщо
порушено або неправильно застосовано
норми матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає за необхідне оскаржуване
рішення скасувати , та ухвалити нове
рішення, задовольнивши позовні вимоги
ПАТ АКБ «Індустріалбанк» у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» підлягає стягненню
сплачений судовий збір у загальному
розмірі в розмірі 2879,73 грн, виходячи з
суми судового збору у розмірі 1919,82 грн.,
сплаченого позивачем при подачі
позовної заяви та апеляційної скарги у
розмірі 959,91 грн. ( а.с. 1, 66 )

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319, 325 ЦПК
України, колегія суддів ,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» -
задовольнити.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 19 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення ,
яким позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» до
ОСОБА_2, третя особа- ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» (
) , заборгованість за
кредитним договором № KRA/0400/202/06 від 07
липня 2006 року в розмірі 191 982 ( сто
дев'яносто одна тисяча дев'ятсот
вісімдесят дві) гривні 29 (двадцять
дев'ять) копійок, з яких
заборгованість за кредитом у сумі 168 623,
11 ., заборгованість за відсотками за
користування кредитом- 20 877 ,48 грн.,
комісія - 2 481,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерний комерційний банк
«Індустріалбанк» на відшкодування
судових витрат 2879,73 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: