Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/198/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Косигіної Л.М., Талько О.Б.

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за заявою відділу
державної виконавчої служби
Бердичівського міськрайонного
управління юстиції про визнання
мирової угоди

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на ухвалу
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 06 лютого 2014
року, -

встановила:

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 24 листопада 2010 року
стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» 226 684,82 грн. в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 11-07-Ип/28 від
14.08.2007 року, судовий збір по 850 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення по 60 грн. з кожного.

Вказане рішення суду набрало законної
сили.

14 січня 2014 року начальник ВДВС
Бердичівського МРУЮ, в провадженні
якого на виконанні знаходиться
виконавчий лист № 2-2189/10 від 24.11.2010 року,
звернувся до суду із заявою про
затвердження мирової угоди, укладеної
між учасниками виконавчого
провадження, а саме ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_2

Ухвалою Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 06 лютого
2014 року у визнанні зазначеної мирової
угоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», посилаючись на те,
що ухвала постановлена з порушенням
норм процесуального права, просить її
скасувати та постановити нову ухвалу
про визнання зазначеної мирової угоди.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно ст. 31, 372 ЦПК України сторони
мають право на укладення мирова угоди в
процесі виконання судового рішення.
Така мирова угода подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду, якщо це суперечить закону
або порушує права чи свободи інших
осіб. За результатами розгляду мирової
угоди суд постановляє ухвалу
відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 175 ЦПК України визначені
загальні умови укладення сторонами
мирової угоди та визнання її судом.
Зокрема, мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмета позову; якщо умови
мирової угоди суперечать закону чи
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди.

Судом встановлено, що державним
виконавцем 20.10.2012 року відкрито
виконавче провадження № 34833363 з
виконання виконавчого листа № 2-2189/10
від 24.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» 910 грн. судових витрат. 14 січня
2014 року начальник ВДВС Бердичівського
МРУЮ, в провадженні якого знаходиться
даний виконавчий лист, звернувся до
суду із заявою про затвердження
мирової угоди, укладеної між
учасниками виконавчого провадження, а
саме ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що
зазначена мирова угода укладається з
метою визначення порядку виконання
вищезазначеного виконавчого листа на
виконання рішення суду про стягнення
судових витрат в загальній сумі 910 грн.
Відповідно умов мирової угоди,
боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зобов'язались сплачувати
заборгованість за кредитом згідно
графіку погашення, визначеного цією
мировою угодою та за умови належного
виконання боржниками усіх її умов,
сторони домовились скасувати всі
судові витрати, стягнуті за рішенням
суду. Вказана мирова угода також
містить інші умови її виконання щодо
стягнення усієї заборгованості за
кредитним договором та подальших
можливих змін.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що зазначена
мирова угода суперечить вимогам
закону, оскільки умови мирової угоди
стосуються не лише сплати судових
витрат в розмірі 910 грн., а є більш
розширеними та неконкретними; дають
сторонам право на власний розсуд
погашати борг, списувати або не
списувати пеню, штрафи та судові
витрати , а тому не припиняє
виконавчого провадження, а породжує
нові спірні правовідносини між
учасниками зазначеного виконавчого
провадження.

Також зі справи вбачається, що ухвалою
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 26.12.2013 року
визнано мирову угоду між тими ж самими
сторонами у виконавчому провадженні
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 11-07-Ип/28 від
14.08.2007 року, яка за своїм змістом є
аналогічною мировій угоді, поданій по
даній справі.

Таким чином, правильно встановивши
такі обставини справи та надавши їм
вірну правову оцінку, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
визнанні вказаної мирової угоди.

Доводи апеляційної скарги висновків
районного суду не спростовують, а тому
не можуть бути підставою для
скасування правильної по суті ухвали
суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
є законною та постановленою з
дотриманням норм процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» відхилити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 06 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий
Судді