Справа № 2-638/06 Головуючий у 1 інстанції:
Олексюк А.В. Провадження № 22-ц/773/448/14
Категорія: 48 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Шугаловій О.М.

з участю державного виконавця Гончар
О.Ю.

стягувача Ригель А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
Першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції (далі - ДВС Луцького МУЮ) про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 за апеляційною
скаргою Першого відділу ДВС Луцького
МУЮ на ухвалу Луцького міськрайонного
суду від 25 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 25 грудня 2013 року в задоволенні
подання Першого відділу ДВС Луцького
МУЮ про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_2
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Перший
відділ ДВС Луцького МУЮ просить
скасувати цю ухвалу та постановити
нову про задоволення подання,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у Першому відділі ДВС
Луцького МУЮ перебуває виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2-368 виданого Луцьким
міськрайонним судом 01 березня 2006 року
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів в розмірі 200 грн.
щомісячно, починаючи з 03 березня 2006
року і до досягнення дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття. Проте в
добровільному порядку рішення суду
боржником не виконується, кошти на
утримання дитини не сплачуються.
Станом на 01 грудня 2013 року існує
заборгованість по аліментах в розмірі
14600 грн.

Відповідно до 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, позначає
з об'єктивної сторони такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні зазначених
обов'язків.

Однак, належних та допустимих доказів
на підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх боргових
зобов'язань, доведення якого є
обов'язковою умовою для встановлення
щодо боржника тимчасового обмеження
права виїзду за межі України суду
першої інстанції не надано. Державним
виконавцем лише констатовано факт
наявності у нього заборгованості по
виплаті аліментів у розмірі 14600 грн.

Крім того, державним виконавцем не
надано доказів того, що ним вчинені всі
дії, передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», спрямовані на
погашення боргу, як і не надано доказів,
що боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання судового рішення, що боржник
безпідставно не з'являвся на виклики
державного виконавця і що такі виклики
йому вручалися.

Отже, суд першої інстанції, давши вірну
оцінку обставинам справи, прийшов до
правильного висновку про відмову в
задоволенні подання.

Доводи апелянта про те, що судом не
витребувані матеріали виконавчого
провадження не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до вимог ст. 11
Цивільного процесуального кодексу
(далі - ЦПК) України суд розглядає
цивільні справи на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, а тому державний виконавець,
звертаючись до суду з даним поданням,
повинен був подати докази на доведення
тих обставин, на які він посилався в
поданні про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
ОСОБА_2 за межі України, а також
доцільності та ефективності
встановлення щодо останнього
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Разом з тим, застосування таких
обмежень може мати місце лише у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять встановлених законом підстав
для скасування чи зміни оскаржуваної
ухвали, яка постановлена з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
від 25 грудня 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: