Справа № 372/4870/13-ц Головуючий у І
інстанції Мостовий Р.П.Провадження №
22-ц/780/1812/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

3 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі - Антіпову Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні
апеляційного суду Київської області
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 15
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
управління Держземагенства в
Обухівському районі Київської області,
Державна реєстраційна служба
Обухівського районного управління
юстиції, Кагарлицька районна державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування,-

в с т
а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її матір ОСОБА_3, після смерті
якого відкрилася спадщина, до складу
якої входить земельна ділянка земельну
ділянку площею 0,2344 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Спадщину позивачка прийняла своєчасно,
звернувшись з відповідною заявою до
нотаріуса. На частину спадкового майна
нотаріусом видано позивачу свідоцтво
на право на спадщину. У включенні до
свідоцтва про право на спадщину
спірної земельної ділянки нотаріусом
було відмовлено, оскільки спадкоємцем
не надано зареєстрований в управлінні
Держземагенства в Обухівському районі
оригіналу правовстановлюючого
документу про належність вказаного
майна спадкодавцеві.

Враховуючи викладене, позивач просила
суд визнати за нею право власності в
порядку спадкування на земельну
ділянку площею 0,2344 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року в
задоволенні позову відмолено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що
спадкодавець за життя не одержала та
не зареєструвала державний акт на
право власності на вказану земельну
ділянку, тому не набула права
власності на цю земельну ділянку, а
тому це право не входить до складу
спадщини і не може бути визнано за
позивачами в порядку спадкування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, яка була
матір»ю позивача ОСОБА_1

З копії державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№431478 вбачається, що він мав би
посвідчувати право ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,2344 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1, однак даний державний
акт не зареєстрований в управлінні
Держкомзему в Обухівському районі, в
Книзі записів реєстрації державний
актів на право власності на землю (
а.с.11).

У видачі свідоцтв про право на
спадщину на вказану земельну ділянку
нотаріусом відмовлено у зв»язку з
відсутністю належної реєстрації в
державному органі земельних ресурсів
державного акту на право власності на
земельну ділянку на її ім'я померлої
ОСОБА_3 (а.с.14).

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). До складу спадщини,
відповідно до статті 1218 ЦК України,
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

У пункті 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування" зазначено, що
відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (в
редакції чинній на момент відкриття
спадщини) право власності на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (ч. 1 ст.
126 ЗБК України).

Статтею 328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна, в тому
числі за заповітом відповідно до ст. 1217
ЦПК України.

Оскільки судом незаперечно
встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3
не одержала державного акту на право
власності на спірну земельну ділянку,
державна реєстрація акта в державному
органі земельних ресурсів не
здійснена, то відповідно до
вищевказаних положень закону ОСОБА_3 не
набула право власності на цю земельну
ділянку.

Отже, з урахуванням вимог закону
та встановлених у справі обставин
земельна ділянка площею 0,2344 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що розташована за
адресою АДРЕСА_1 як об'єкт права
власності не входять до складу
спадщини спадкодавця, а відтак вимоги
позивача про визнання за ними права
власності на спірну земельну ділянку в
порядку спадкування за законом
задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність у позивача
права на земельну ділянку, яке підлягає
судовому захисту та відмови у
задоволенні позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому, згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316,
319 ЦПК України , колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Обухівського районного
суду Київської області від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді