Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська
О. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи : Білоцерківська міська рада,
комунальна установа Білоцерківської
міської ради « Інспекція з благоустрою
м.Біла Церква», про усунення перешкод в
користуванні орендованою земельною
ділянкою та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
він має у користуванні на правах оренди
земельну ділянку площею 0,0210 га за
адресою АДРЕСА_1 Дана земельна ділянка
була передана йому в оренду
Білоцерківською міською радою на
підставі договору № 86 від 04.06.2009 р.
строком на п»ять років під будівництво
магазину з продажу продовольчих
товарів з кафетерієм. За період
підготовки ОСОБА_1
проектно-кошторисної документації
об»єкта будівництва мешканцями
прилеглих будинків відповідачами
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на орендованій
позивачем земельній ділянці було
самовільно встановлені металеві
гаражі . Неодноразові звернення ОСОБА_1
до компетентних органів з вимогою
вжити заходів до власників самовільно
встановлених гаражів результату не
дали. Позивач вважає, що металеві
гаражі, самовільно встановлені
відповідачами на орендованій ним
земельній ділянці, перешкоджають йому
використовувати її за цільовим
призначенням, порушують його права як
землекористувача , що , в свою чергу,
призвело до понесення ним збитків.
Позивач ФОП ОСОБА_1 просив суд
зобов»язати відповідачів знести
незаконно встановлені металеві гаражі
із орендованої ним земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_1, стягнути з
відповідачів на його користь
матеріальні збитки в сумі 48 000 грн, з
яких 20 000 грн упущена вигода та 28 000 грн
реальні збитки, а також 5 000 грн на
відшкодування завданої моральної
шкоди.

В судовому засіданні позивач зменшив
позовні вимоги в частині матеріальних
вимог, просив стягнути з відповідачів
солідарно в рахунок відшкодування
матеріальних збитків 22 670 грн , з яких 20
000 грн упущена вигода і 2 670 грн реальні
збитки, та 5 000 грн на відшкодування
моральної шкоди, решта вимог залишена
незмінною.

Відповідачі проти позову
заперечували, посилаючись на те, що
ними дійсно ще у 1996 році на
прибудинковій території АДРЕСА_2 були
встановлені металеві гаражі без
відповідних правовстановлюючих
документів. Земельна ділянка, що
надана в оренду ОСОБА_1 у 2009 році,
знаходиться за іншою адресою АДРЕСА_1,
а тому вимоги позивача є
безпідставними.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_10
подав заяву про застосування до вимог
позивача наслідків пропущення строку
позовної давності, передбачених ст..267
ЦК України.

Представник Білоцерківської міської
ради Ілляшенко В.М. позов ОСОБА_1
підтримав і пояснив, що у квітні 2011
року до них звернувся позивач з вимогою
вжити заходів до власників металевих
гаражів, що самовільно встановлені на
орендованій ним земельній ділянці по
АДРЕСА_1 По даній заяві виїзджала
комісія з компетентних працівників
земельного відділу міськвиконкому,
управління містобудування та
архітектури та інспекції з благоустрою
м.Біла Церква , які на місцевості
встановили, що на земельній ділянці,
виділеній в оренду ФОП ОСОБА_1
знаходиться близько 10 металевих
гаражів, деякі власники гаражів були
встановлені і притягнуті до
адміністративної відповідальності,
дій щодо знесення самовільно
встановлених гаражів не вчинялося,
оскільки право ОСОБА_1 на орендовану
земельну ділянку оскаржувалося в суді .

Представник КП БМР « Інспекція з
благоусторою м.Біла Церква» Гайдуков
Б.Б. подав до суду письмові пояснення
на позов ОСОБА_1 та заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи. суд прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає
до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні було
встановлено, що відповідно до договору
оренди землі № 86, укладеного 04.06.2009 р.
між Білоцерківською міською радою та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ,
позивачу ФОП ОСОБА_1 було надано в
строкове платне користування земельну
ділянку площею 0,0210 га, що розташована
за адресою АДРЕСА_1, під будівництво
магазину з продажу продовольчих
товарів з кафетерієм а.с.7-9 Даний
договір було укладено на підставі
рішення Білоцерківської міської ради
№ 970 від 18.02.2009 р. « Про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та надання земельних
ділянок в оренду терміном на п»ять
років» а.с.233

Позивач в суді стверджував, що
станом на 2009 рік на орендованій ним
земельній ділянці розміщалося близько
3-5 самовільно встановлених металевих
гаражів, на даний час їх кількість
зросла до 16. Зі слів позивача, у 2011 році
він закінчив виготовлення та
підписання всіх необхідних документів
і був готовий розпочати будівництво на
орендованій земельній ділянці
магазину з кафетерієм відповідно до
цільового призначення даної земельної
ділянки. Однак, через розміщення на
земельній ділянці незаконних
металевих гаражів він не мав змоги
розпочати будівництво і у квітні 2011
року позивач звернувся до виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
з приводу вжиття заходів до власників
цих гаражів та захисту його прав як
землекористувача а.с.14-16 Судом
встановлено, що протягом 2012-2014 років
ФОП ОСОБА_1 неодноразово звертався до
різних компетентних органів, як то КУ
БМР « Інспекція з благоустрою м.Біла
Церква» та управління
житлово-комунального господарства
Білоцерківської міської ради, з
вимогою виявити власників металевих
гаражів, встановлених на орендованій
ним земельній ділянці , спонукання їх
до демонтажу цих гаражів та вивезення
з території, виділеної під забудову.
Яких-небудь дієвих заходів по заявах
ОСОБА_1 вищевказаними виконавчими
органами Білоцерківської міської ради
вчинено не було, позивачу було
рекомендовано звернутися до суду за
захистом своїх прав. а.с.11,12,13,17,19,82

Позивач в суді посилався на той
факт, що металеві гаражі, самовільно
встановлені відповідачами на
орендованій ним земельній ділянці,
перешкоджають йому використовувати її
за цільовим призначенням, тобто для
будівництва магазину з кафетерієм,
порушують його права як
землекористувача, спричинили
матеріальні збитки через нездійснення
підприємницької діяльності в
запланованій торговій точці упущена
вигода та збитків , пов»язаних зі
сплатою орендної плати за землю
реальні збитки.

Однак, позиція позивача не
знайшла свого підтвердження в ході
судового розгляду.

Згідно ст..27 Закону України « Про
оренду землі» орендареві
забезпечується захист його права на
орендовану земельну ділянку нарівні із
захистом права власності на земельну
ділянку відповідно до закону. Орендар в
установленому законом порядку має
право витребувати орендовану земельну
ділянку з будь-якого незаконного
володіння та користування. На усунення
перешкод у користуванні нею,
відшкодування шкоди, заподіяної
земельній ділянці громадянами і
юридичними особами України,
іноземцями, особами без громадянства,
іноземними юридичними особами, у тому
числі міжнародними об»єднаннями та
організаціями.

Статтею 95 ЗК України забезпечено
права землекористувачів на
відновлення їх порушених прав у
порядку, встановленому законом.

Згідно ст..396 ЦК України особа, яка
має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Статтею 376 ЦК України
регулюються правовідносини щодо
самочинно збудованого нерухомого
майна самочинного будівництва.

Згідно ч.7 ст.376 ЦК України право на
звернення до суду з позовом про
знесення або перебудову самочинно
збудованого об»єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування.

У випадку порушення прав інших
осіб, право на звернення до суду
належить і таким особам за умови, що
вони доведуть наявність порушеного
права п.5 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ « Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України» № 6 від 30.03.2012 р.

Відповідно зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень…
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач , вимагаючи
від відповідачів знесення самовільно
встановлених гаражів, мав довести в
суді факт порушення його прав як
орендаря земельної ділянки власниками
гаражів, самочинно встановлених на цій
земельній ділянці.

Однак, позивачем не було надано
суду доказів, що гаражі відповідачів
знаходяться саме на орендованій ним
земельній ділянці. На підтвердження
даного факту позивачем було
представлено суду протоколи про
адміністративне правопорушення за
ст.152 КУпАП, складені відносно
відповідачів КУБМР « Інспекція з
благоустрою м.Біла Церква» 19.07.2013 р.
а.с.52-57, та постанови адміністративної
комісії про притягнення їх до
адміністративної відповідальності за
цією статтею а.с.83-88

Але, на думку суду, сам по собі факт
притягнення відповідачів до
адміністративної відповідальності по
ст. 152 КупАП є підставою стверджувати
про самовільне, тобто без дозвільних
документів , встановлення ними гаражів
на прибудинковій території АДРЕСА_2 ,
чого відповідачі в суді і не
заперечували . Слід також зазначити,
що постановами адміністративної
комісії Білоцерківського
міськвиконкому про притягнення
відповідачів до адміністративної
відповідальності встановлено, що
гаражі відповідачів встановлені за
адресою АДРЕСА_2, тоді як адреса
земельної ділянки позивача АДРЕСА_1
Крім того, з договору оренди землі № 86
від 04.06.2009 р. слідує, що в оренду
надавалася земельна ділянка вільна від
забудов, що суперечить пояснення
самого позивача про наявність станом
на 2009 рік 3-5 гаражів , а також поясненням
відповідачів, що гаражі були зведені у
1996-1997 роках, коли здавалися житлові
будинки по АДРЕСА_1. Інших доказів на
підтвердження порушення відповідачами
прав позивача як орендаря земельної
ділянки до суду надано не було.

В судовому засіданні було
встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та
мешканцями будинків АДРЕСА_3 існує
давній конфлікт з приводу незгоди
мешканців мікрорайону на
будівництво позивачем ще одного
магазину з кафетерієм. а.с.21,22,89-104 Однак,
посадові особи місцевого
самоврядування самоусунулися від
вирішення даного спору, що не
відповідає інтересам ні ФОП ОСОБА_1, ні
мешканців будинків по АДРЕСА_1, а також
порушує вимоги Закону України « Про
місцеве самоврядування».

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що ФОП ОСОБА_1 слід відмовити
в задоволенні позову за недоведеністю
вимог.

На підставі викладеного.,
керуючись ст..376,391,396 ЦК України, ст.95 ЗК
України, ст.27 Закону України « Про
оренду землі», ст..ст.10,11,60,61,209-218,292,293 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Л. М. Кошель