Комінтернівський районний суд
Справа № 2-27/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:

Головуючого судді Доброва П.В.

при секретарі Ємельяненко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2006р. ОСОБА_1 звернулася до
Комінтернівського районного суду
Одеської області з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди та
матеріальних збитків, в якій просила
стягнути з ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування шкоди здоров'ю ОСОБА_1 на
її користь 11 000,00 грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 50 000,00
грн.

14 листопада 2007р. ОСОБА_1 уточнила
позовні вимоги, просила суд стягнути з
ОСОБА_2 витрати на вимушене лікування в
розмірі 16 700,00 грн. зобов'язати ОСОБА_2
сплачувати (компенсувати) на її користь
витрати на обов'язкове щорічне
санаторно-курортне лікування, стягнути
з ОСОБА_2 17 573,00 грн. втраченого
заробітку ОСОБА_1 за період з нанесення
їй ушкодження здоров'я по день
уточнення позовних вимог, з розрахунку
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати за місцем роботи, де
було завдано ушкодження здоров'ю.

19 лютого 2014р. ОСОБА_1 уточнила позовні
вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_2
матеріальні збитки в сумі 67 480,00 грн.,
які складаються з: 48 425,00 грн. витрати на
лікування, 1 482,00 грн. витрати на
санаторно-курортне лікування, 17 573,00
грн. втраченої заробітної плати
(доходу), та моральний збиток в розмірі
100 000,00 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовувала тим, що 04.08.2003р. у період
виконання нею службових обов'язків на
посаді начальника відділу правової та
кадрової роботи УЖКГ Одеської міської
ради (на робочому місці і у робочий час)
співпрацівником ОСОБА_2, який на той час
займав посаду заступника начальника
відділу реформування УЖКГ Одеської
міської ради, ОСОБА_1 були нанесені
тілесні ушкодження середньої тяжкості.
У зв'язку із цим у ОСОБА_1 настала стійка
втрата працездатності, інвалідність,
вона вимушена була проходити тривале
лікування. На думку ОСОБА_1, за таких
підстав вона не може в повному обсязі
виконувати свої професійні обов'язки
та виховувати і утримувати
неповнолітніх дітей, отже, ОСОБА_2 їй
завдана матеріальна та моральна шкода.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
задоволення позову заперечував з
підстав його недоведеності.

Ухвалою суду від 06.11.2008р. провадження у
справі було зупинено до набранням
законної сили рішенням по кримінальній
справі у відношенні ОСОБА_2

Ухвалою суду від 12.11.2013р. провадження у
справі було відновлено.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, а також витребувані
документи, розглядаючи спір у межах
заявлених вимог, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що у відповідності
до висновку службової перевірки за
фактом втрати відмовного матеріалу №
7550-03 р. за матеріалами ЖРЗПЗ № 13077 від
04.08.2003р., затвердженого заст.начальника
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області 30 червня 2007р., 04.08.2003р.
до чергової частини Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
надійшло повідомлення із МКЛ-1 про
звернення за медичною допомогою
ОСОБА_1, діагноз: ушиблена рана тім'яної
області зліва; тілесні пошкодження
отримала від співробітника УЖКГ
Одеської міської ради за адресою:
АДРЕСА_1. Дане повідомлення було
зареєстровано у журналі ЖРЗПЗ за № 13077.

За даним фактом ВДІМ Приморського РВ
Паламарчук В.М. 10.08.2003р. виніс постанову
про відмову у порушенні кримінальної
справи за № 7550 на підставі п.2 ст.6 КПК
України до отримання акту
судово-медичного обстеження.

09.12.2004р. відмовний матеріал № 7550-03 по
заяві ОСОБА_1 прокуратурою
Приморського району м.Одеси був
повернутий до Приморського РВ для
проведення додаткової перевірки.

Постановою заступника прокурора
Приморського району м.Одеси від 04.08.2008р.
постанову ДІМ Приморського РВ ОМУ
ГУМВД України в Одеській області про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 10.08.2003р. було скасовано.
Порушено кримінальну справу по
відношенню до ОСОБА_2 по факту
навмисного нанесення ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень середньої важкості, за
ознаками злочину, передбаченого ч.1
ст.122 КК України.

Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 12.08.2011р. у кримінальній
справі № 1-763/11, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був
звільнений від кримінальної
відповідальності за скоєння злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України у
зв'язку із амністією. Провадження по
кримінальній справі припинено.

Статтями 85,86 КК України передбачено, що
на підставі закону про амністію або
акта про помилування засуджений може
бути повністю або частково
звільнений від основного і
додаткового покарань. Амністія
оголошується законом України
стосовно певної категорії осіб.
Законом про амністію особи, визнані
винними у вчиненні злочину
обвинувальним вироком суду, або
кримінальні справи стосовно яких
розглянуті судами, але вироки стосовно
цих осіб не набрали законної сили,
можуть бути повністю або частково
звільнені від відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_2 визнано судом
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України, по
відношенню до ОСОБА_1

Згідно із наказом УЖКГ Одеської
міської ради від 05.08.2003р. № 107 «Про
проведення службового розслідування
по факту порушення етіки поведінки під
час конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
04.08.2003р. о 16-30 стався конфлікт між
ОСОБА_1, начальником відділу правової
та кадрової роботи УЖКГ Одеської
міської ради, та ОСОБА_2, заступником
начальника відділу реформування УЖКГ
Одеської міської ради, в якому було
порушено етику поведінки посадових
осіб органів місцевого самоврядування.
Було наказано провести службове
розслідування по факту порушення етики
поведінки під час конфлікту, що виник
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та затверджено
комісію для проведення службового
розслідування.

Відповідно до листа Управління
житлово-комунального господарства та
паливно-енергетичного комплексу
Одеської міської ради від 16.04.2007р. №
01-04328, службове розслідування з приводу
інциденту, що стався між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, було припинено у зв'язку із
прийнятим рішенням керівника
управління звільнити ОСОБА_2 Акт за
формою Н-1 стосовно цього інциденту не
складався. ОСОБА_1 була звільнена з
01.09.2004р. за переведенням на підставі
наданої заяви про звільнення від
25.08.2004р., листа начальника Одеського
міського управління земельних
ресурсів від 25.08.2004р. № 02/1980-01 та подання
заступника міського голови -
начальника УЖКГ Одеської міської ради.

Згідно із розпорядженням Одеського
міського голови від 18.08.2003р. № 923/К-01р,
ОСОБА_2 було звільнено з посади
заступника начальника відділу
реформування УЖКГ Одеської міської
ради за власним бажанням, ст.38 КЗпП
України, з 26 серпня 2003р.

Відповідно до наказу УЖКГ Одеської
міської ради від 26.08.2003р. № 42-Л, ОСОБА_2,
заступника начальника відділу
реформування УЖКГ Одеської міської
ради, було звільнено 26 серпня 2003р за
власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП
України.

Згідно із направленням № 69 від 20.03.2007р.,
ОСОБА_1 була направлена на
судово-медичний огляд для вирішення
питань про нанесення тілесних
ушкоджень 04.08.2003р. по АДРЕСА_1, побив
ОСОБА_2

У відповідності до висновку СМЕ, при
освідченні ОСОБА_1 06.08.2003р. були
виявлені пошкодження, які є наслідком
дії тупого предмету та могли бути
завдані при падінні на плоскість з
висоти власного росту та ударі головою
і руками об тупий предмет подовженої
форми (можливо об косяк двері).
Перенесена ОСОБА_1 травма відноситься
до тілесних ушкоджень середньої
важкості та розладу здоров'я,
пов'язаного зі стійкою втратою
працездатності менше 1/3 (від 1% до 30%). У
зв'язку із наслідками перенесеної
травми, потребує санаторно-курортного
лікування терміном один місяць не
частіше одного разу на рік (12 місяців).

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК
серії 2-18 ОВ № 003219 від 27.11.2006р., ОСОБА_1
встановлено третю групу інвалідності
на строк до грудня 2007р.

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК
серії 10 ААА № 937255 від 28.03.2012р., ОСОБА_1
встановлено третю групу інвалідності
безстроково.

У відповідності до довідок від 06 квітня
2007р. № 454, від 03 серпня 2007р. № 839, ОСОБА_1
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок загального захворювання
інвалідам ІІІ групи з грудня 2006р. по
травень 2007р. в розмірі 284,69 грн., з червня
2007р. по серпень 2007р. в розмірі 326,69 грн.

Відповідно до Довідки № 99 від 18.07.2006р.,
ОСОБА_1 з 01.06.2006р. працює на посаді
юриста Одеської регіональної
організації Всеукраїнської
громадської організації «Союз
споживачів України» з посадовим
окладом 400,00 грн. З 01.06.2006р. по 30.06.2006р.
нараховано 360,31 грн.

Згідно із доданими до позову листками
непрацездатності, довідками медичних
лікувальних та санаторного закладів,
документами про придбання ліків,
медичними картами стаціонарного
хворого, ОСОБА_1 після отримання
ушкодження здоров'я 04.08.2003р., тривалий
час знаходилась на лікуванні.

КУ «Одеська обласна клінічна лікарня»
24.01.2014р. було надано довідку-розрахунок
вартості лікування ОСОБА_1 за період з
01.09.2005р. по 18.01.2013 р., згідно з яким
вартість лікування склала 20 918,00 грн.

Згідно з путівкою серія 011569 санаторію
«Лермонтовський», наданій ОСОБА_1
09.09.2003р., її вартість становить 1 482,00 грн.

За нарядом на комплектацію до
видаткової накладної № упр0012867 від
01.08.2006р., вартість ліків становить 2 000,01
грн.

За квитанцією до прибуткового касового
ордеру № 1924 від 09.10.2003р., ОСОБА_1
сплатила за медичні послуги АТ ЗТ МК
«Інто-сана» 160,00 грн.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди; відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

У відповідності до ч.1,2,3 ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки). Збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Згідно з
ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України,
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

У відповідності до ч.1,3 ст.1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати потерпілому
заробіток (дохід), втрачений ним
внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо. Шкода,
завдана фізичній особі каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я,
відшкодовується без урахування пенсії,
призначеної у зв'язку з втратою
здоров'я, або пенсії, яку вона
одержувала до цього, а також інших
доходів.

Тобто, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
належить стягнути 1 482,00 грн. - вартість
санаторно-курортного лікування, 2 000,01
грн. - вартість ліків, 160,00 грн. - витрати
на медичні послуги, всього 3 642,00 грн.
матеріальних збитків.

Статтею 1197 ЦК України передбачено, що
розмір втраченого фізичною особою
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я заробітку (доходу),
що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середнього місячного заробітку
(доходу), який потерпілий мав до
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.
Середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров'я або
втраті працездатності внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я. Якщо середньомісячний
заробіток (дохід) потерпілого є меншим
від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку (доходу) обчислюється
виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.1.1 Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.95 N 212,
на медико-соціальні експертні комісії
(МСЕК) покладено обов'язки, зокрема, б)
встановлення ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках потерпілим, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням ними трудових обов'язків.
Пунктом 3.6 Порядку передбачено, що якщо
внаслідок трудового каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я немає
підстав для встановлення групи
інвалідності, але за станом здоров'я
потерпілий потребує незначного
обмеження виконуваної роботи, що
призводить до незначного зниження
заробітку, МСЕК встановлює до 25
відсотків втрати професійної
працездатності.

З вищезазначених підстав, враховуючи
положення ст.11 ЦПК України, суд вважає
такими, що підлягають задоволенню,
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_2 відшкодування втраченого нею
внаслідок ушкодження здоров'я
заробітку (доходу), виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати за відповідний
період, та 25% втрати працездатності в
сумі 17 573,00 грн.

Всього до стягнення належить 21 215,00 грн.
матеріальних збитків.

Іншу суму матеріальної шкоди, заявлену
ОСОБА_1 до стягнення, суд вважає
недоведеною, та відмовляє у її
відшкодуванні.

Згідно з ч.2 ст.1191 ЦК України, держава,
Автономна Республіка Крим,
територіальні громади, юридичні особи
мають право зворотної вимоги до
фізичної особи, винної у вчиненні
злочину, у розмірі коштів, витрачених
на лікування особи, яка потерпіла від
цього злочину.

Таким чином, ОСОБА_1 не належить право
на отримання від ОСОБА_2 відшкодування
коштів, витрачених КУ «Одеська обласна
клінічна лікарня» на її лікування.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд виходить з того, що
ОСОБА_2 було завдано ОСОБА_1 моральну
шкоду, яка полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких вона зазнала у
зв'язку з ушкодженням здоров'я; у
душевних стражданнях, пов'язаних з
вимушеною зміною місця роботи, укладу
життя, відносин з оточуючими, які
тривають з 2003 року по цей час. Тому
позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2
100 000,00 грн. на відшкодування завдвної
ОСОБА_1 моральної шкоди підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 60, 88, 107, 109, 169, 213-215 ЦПК
України, ст.ст.11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1195, 1197 ЦК
України,

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальні збитки в сумі 21 215,00
(двадцять одна тисяча двісті
п'ятнадцять) грн., та моральний збиток в
сумі 100 000,00 (сто тисяч) грн.

У задоволенні позову в іншій частині -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Комінтернівський районний суд
Одеської області протягом десяти днів
зі дня проголошення рішення.

Суддя: