Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/308/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Гармаш Т.І.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

12.03.2014 року

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М.,
Чельник О.І.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 04 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до
Великоандрусівської сільської ради,
третя особа , яка не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_3 про визнання
права власності на самочинне
будівництво.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Великоандрусівської
сільської ради про визнання права
власності на самочинне будівництво.

Зазначав, що рішенням № 5 правління
колгоспу ім. Леніна від 06 лютого 1987
року йому надано земельну ділянку
розміром 0,08 га для будівництва
житлового будинку та господарських
споруд, що розташована по АДРЕСА_1. На
цій земельній ділянці в період з 1990 по
2003 роки він самочинно збудував
житловий будинок загальною площею 110
кв.м., а у липні 2013 року отримав
технічний паспорт на будинок.

Посилаючись на право власника
земельної ділянки зводити на ній
будівлі та споруди, на підставі ч.5 ст.376
ЦК України просив суд визнати за ним
право власності на будинок АДРЕСА_1
(а.с.3-4,22-23).

Ухвалою суду від 05 серпня 2013 року
залучено до участі у справі у якості
третьої особи без самостійних вимог на
стороні відповідача - ОСОБА_3 (а.с.54).

Ухвалою суду від 29 жовтня 2013 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог -
ОСОБА_5 (а.с.93).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено
(а.с.142-145).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову (а.с.150-152).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач та його представник
підтримали доводи апеляційної скарги,
а представник третьої особи - ОСОБА_3,
заперечив проти цих доводів і просив
рішення суду залишити без змін.

Представник Великоандрусівської
сільської ради, який належним чином,
відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК
України повідомлений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув. Надав письмове клопотання про
розгляд справи в його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
його неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
виписки із рішення правління колгоспу
ім. Леніна с. Велика Андрусівка
Світловодського району
Кіровоградської області № 5 від 06.02.1987
року надано ОСОБА_2 земельну ділянку
розміром 0,08 га на будівництво
житлового будинку та господарських
споруд, розташовану на АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до довідки сільської ради
від 01 квітня 2013 року згідно
погосподарської книги № 14, особовий
рахунок № НОМЕР_1, ОСОБА_2
зареєстрований та проживає з 18 травня
2000 року по теперішній час по АДРЕСА_1
(а.с.7).

Згідно звіту про експертну оцінку
вартості житлового будинку АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 0,08 га
побудовано у 1990 році житловий будинок з
надвірними будівлями, цегляний,
двоповерховий, загальною площею 110
кв.м., з них житлова - 67,4 кв.м.; надвірні
будівлі - літня кухня літ.»Б»;
господарська будівля літ. «В»; гараж
літ. «Г»; гараж «Д»; сарай літ. «Ж»;
водопровід літ. «К»; огорожа літ. « N»,
мощення літ. « 1-1». До житлового будинку
підведені: еклектрика, водопровід.
Правоустановлюючі документи відсутні.
Технічний паспорт на житловий будинок
виготовлено станом на 08 липня 2013 року
на ім'я ОСОБА_2 (а.с.8-10, 12-17).

За довідкою Управління
Держземагенства у Світловодському
районі від 21 жовтня 2013 року власником
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, що
підтверджується державним актом серія
ЯК № 862826 від 2009 року, кадастровий номер
земельної ділянки :51:000:0308 (а.с.87).
Площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_5 становить 0, 2092 га
(а.с.36).

Згідно довідки Великоандрусівської
сільської ради від 21 листопада 2013 року
згідно погосподарської книги № 13,
особовий рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на день своє
смерті зареєстрована в АДРЕСА_1.
Проживала одиноко, інших членів сім'ї
не зареєстровано (а.с.113, 117).

В судовому засіданні позивач та його
представник пояснили, що самочинно
побудований житловий будинок з
надвірними будівлями фактично
знаходиться в межах земельної ділянки
по АДРЕСА_2, яка була в користуванні
брата-близнюка позивача - ОСОБА_6.
Земельна ділянка складної
конфігурації і частково виходить на
АДРЕСА_2, а частково на АДРЕСА_1.

Відповідно до державного акту на
право приватної власності на землю
Серія Р2 № 471405, виданого 23 березня 2002
року ОСОБА_6 на підставі рішення
виконавчого комітету Андрусівської
сільської ради від 26 грудня 1997 року № 73
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 3774,6 кв.м, яка
розташована на території с. Велика
Андрусівка Великоандрусівської
сільської ради. Землю передано для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
та ведення особистого селянського
господарства. Акт зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 27
(а.с.34).

З даного державного акту та довідки
про обстеження земельної ділянки,
належної на праві власності ОСОБА_6
вбачається, що земельна ділянка
розташована по АДРЕСА_2. Ділянка має
складну конфігурацію та з двох боків
межує із землями комунальної власності
, а саме: по лінії Б-В (схема № 2) межує
із АДРЕСА_2, а по лінії Д-Е (схема № 2)
межує із АДРЕСА_1.

На земельній ділянці знаходиться два
комплекси будівель. Перший має вихід на
АДРЕСА_2 та складається з
двоповерхового житлового будинку,
літньої кухні та сараю і має адресу
АДРЕСА_2. Другий комплекс складається з
трьох будівель та має вихід на АДРЕСА_1.
По лінії Г-Д збудована третя будівля ,
доступ до якої при обстеженні не
надано. Адресу даного комплексу
будівель в результаті обстеження
встановити неможливо, проте він
територіально знаходиться в межах
земельної ділянки, яка належить згідно
державного акту на право приватної
власності на землю ОСОБА_6 (а.с.34,35)

Згідно Свідоцтва про смерть ,
виданого 07 грудня 2012 року, ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.37).

11 березня 2013 року ОСОБА_3 - донька
ОСОБА_6, як спадкоємиця першої черги за
законом подала приватному нотаріусу
Світловодського районного
нотаріального округу заяву про
прийняття спадщини після смерті її
батька (а.с.39, 40-41, 43,44).

Як пояснив в судовому засіданні
апеляційної інстанції представник
третьої особи - ОСОБА_3 заперечує право
ОСОБА_2 на земельну ділянку і спірний
житловий будинок, оскільки він
розташований на належній її батькові
земельній ділянці та побудований
батьком.

Згідно довідки управління
Держземагенства у Світловодському
районі земельна ділянка посвідчена
державним актом на право приватної
власності на землю серія Р» № 471405
площею 3774,6 кв.м., передана ОСОБА_6.
Земельна ділянка згідно плану
зовнішніх меж від Д до А та межує з
землями загального користування
В.Андрусівської сільської ради
(АДРЕСА_1) та землями громадської
забудови по АДРЕСА_1 (дитячий садок).

Вказане свідчить про те, що земельна
ділянка по АДРЕСА_1 не є суміжною з
земельною ділянкою по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач та його представник
пояснили, що ОСОБА_6 звертався в суд з
позовом про визнання державного акта
на право приватної власності на землю,
виданого його братові ОСОБА_2 недійсним
та про його скасування.

Встановлено, що рішенням
апеляційного суду Кіровоградської
області від 19 лютого 2014 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_2
провизнання незаконним та скасування
Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого ОСОБА_6 23
березня 2002 та скасування його
державної реєстрації.

Суд прийшов до висновку, що позов
пред'явлено до Великоандрусівської
сільської ради та Управління
Держземагенства у Світловодському
районі Кіровоградської області, які є
неналежними відповідачами у справі,
оскільки ОСОБА_3 прийняла спадщину
після смерті батька, проте не була
залучена судом першої інстанції до
участі у справі в якості
співвідповідача.

Відповідно до ст.319 ЦПК України
рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

З пояснень позивача, його
представника, представника третьої
особи та матеріалів справи вбачається,
що позивач просить визнати право
власності на самочинне будівництво ,
яке здійснено на земельній ділянці,
належній згідно державного акту на
право приватної власності на землю
його братові ОСОБА_6, розташованій
фактично по АДРЕСА_2, зазначаючи при
цьому адресу свого місця проживання та
реєстрації - АДРЕСА_1. Земельна ділянка
по АДРЕСА_1 згідно державного акту на
право приватної власності на землю
належить ОСОБА_5.

Як роз'яснено в п.4 постанови № 6
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва) самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Під наданням земельної ділянки слід
розуміти рішення компетентного органу
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно-правових договорів
із фізичною або юридичною особою.

Самочинне будівництво являє собою
правопорушення, що полягає в порушенні
норм земельного законодавства, що
регулює надання земельної ділянки під
будівництво, або містобудівних норм, що
регулюють проектування й будівництво.
Тому, особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього (ч.2 ст.376 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок (ч.4 ст.376
ЦК).

Як на підставу для задоволення позову
позивач посилався у позові на ч.5 ст.376
ЦК України, яка передбачає, що на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи справу за позовом власника
(користувача) земельної ділянки про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними (п.9 постанови
Пленуму ВССУ).

Встановлено, що позивач не є
власником або користувачем земельної
ділянки, на якій він, за його
твердженням здійснив самочинне
будівництво, оскільки воно знаходиться
в межах земельної ділянки, належної на
право власності ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Докази того, що
самочинне будівництво було здійснене
на земельній ділянці іншої особи
(власника) за його згодою, відсутні.

Спадкоємець ОСОБА_6, його донька
ОСОБА_3, до якої у зв'язку з прийняттям
спадщини переходять усі права та
обов'язки спадкодавця, заперечує право
власності позивача на земельну ділянку
та на самочинне будівництво.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач пояснив, що
Великоандрусівська сільська рада не
заперечує проти задоволення його
позову. Також пояснив, що він не
звертався до компетентного державного
органу з питання оформлення права
власності на самочинне будівництво.
Звернувся до суду, оскільки ОСОБА_3
подала заяву нотаріусу про прийняття
спадщини після смерті його брата, якого
він доглядав та здійснив поховання.

Згідно роз'яснень в п.9 постанови № 6
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року , за загальним правилом кожна
особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення, невизнання або оспорювання
(частина перша статті 15 ЦК, частина
перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України). У
зв'язку із цим звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про,
що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Законом України від 17 лютого 2011 року
«Про регулювання містобудівної
діяльності» встановлено, що прийняття
в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, які збудовані без дозволу на
виконання будівельних робіт,
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю за
результатами технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж таких об'єктів за наявності
документа, що посвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій вони розташовані.

Суд не повинен заміняти органи, які
зобов'язані видавати дозволи на
будівництво й узгоджувати забудови;
визнання права власності на самочинне
будівництво в судовому порядку є
винятковим способом захисту права.

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_2,
заявлений з підстав ст.375, ч.5 ст.376 ЦК
України є безпідставним та
недоведеним.

Як свідчать матеріали справи, позивач
надавав докази на підтвердження його
права користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 та щодо
здійснення будівництва саме ним
житлового будинку з надвірними
будівлями за цією адресою, проте
позовні вимоги зводяться до визнання
права власності на самочинне
будівництво фактично здійснене в межах
земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка
належить на праві власності іншій
особі.

Доводи позивача про те, що він
здійснив спірне самочинне будівництво
на наданій йому рішенням колгоспу
земельній ділянці, спростовується
державним актом на право приватної
власності на землю, виданим ОСОБА_6.

Суд першої інстанції повно і всебічно
з'ясував обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, не свідчать про
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення спору, тому
відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 04 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: