Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

при секретарях - Власенко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину квартири в порядку спадкування
за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину квартири в порядку спадкування
за законом.

Зазначала, що є донькою померлого
ОСОБА_3 За його життя йому на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1.

6 липня 2012 року нотаріусом
Чотирнадцятої Київської державної
нотаріальної контори було винесено
постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/2 частину зазначеної
квартири, оскільки спірна квартира
відноситься до об'єктів спільної
сумісної власності та спадкоємцем за
законом після померлого ОСОБА_3 є також
ОСОБА_2

Однак у зазначену квартиру ОСОБА_3
вселився на підставі ордера
міськжитлобмін від 18 жовтня 1986 року та
відповідно до довідки ЖБК «Маяк-5» від 5
травня 1993 року № 14 він є власником
зазначеної квартири, так як сплатив
пайовий внесок на квартиру у жовтні 1986
року.

Посилаючись на те, що виникнення права
власності в житловому кооперативі
пов'язується не з фактом видачі довідки
ЖБК, а за фактом виплати паю за
квартиру, а тому право власності на
квартиру АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_3 у 1986
році з моменту виплати ним пайових
внесків та видачі ордера, а тому
квартира не є спільною сумісною
власністю подружжя, у зв'язку з чим,
розмір її частки у спадковому майні
складає 1/2 частини, просила визнати за
нею право власності на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після померлого батька -
ОСОБА_3

Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_3
як члену автокооперативу «Мостицький»
належав гаражний бокс НОМЕР_1, пай № 548/90
від 1990 року, просила визнати за нею
право власності на 1/4 частину
зазначеного гаражного боксу в порядку
спадкування за законом після померлого
батька - ОСОБА_3

У подальшому позивачем було подано
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої ОСОБА_1
просила визнати за нею право власності
на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
померлого батька - ОСОБА_3 (а.с. 59).

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позов з
викладених у ньому підстав та просили
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти позову
заперечили, просили у задоволенні
позову відмовити у повному обсязі,
зазначивши, що спірна квартира є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, оскільки у
померлого ОСОБА_3 право власності на
спірну квартиру виникло не з моменту
виплати пайового внеску, а з моменту
державної реєстрації права власності в
БТІ - 26 травня 1993 року, у зв'язку з чим,
частка позивачки у спадковому майні
складає 1/4 частини спірної квартири. До
того ж, померлий вселився у спірну
квартиру по обміну, що підтверджується
обмінним ордером та пайовий внесок за
квартиру був вже сплачений попереднім
власником. Докази щодо особистої
сплати пайового внеску ОСОБА_3
відсутні.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
дослідивши письмові докази у їх
сукупності, дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову у повному обсязі,
виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є донькою
ОСОБА_3 (а.с. 17).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3
(а.с. 9).

4 липня 2012 року державним нотаріусом
Чотирнадцятої Київської державної
нотаріальної контори було винесено
постанову про відмову у видачі ОСОБА_1
свідоцтва про право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом, оскільки
зазначена квартира відноситься до
об'єкту спільної сумісної власності
подружжя та крім ОСОБА_1 спадкоємицею
за законом після померлого ОСОБА_3 є
його дружина ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений
11 березня 1989 року (а.с. 15).

Заперечуючи проти позову про визнання
права власності за позивачем на 1/2
частини спірної квартири в порядку
спадкування за законом, відповідач,
зокрема, вказувала на те, що спірна
квартира є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, оскільки
померлий зареєстрував право власності
на квартиру під час шлюбу з нею.

Судом установлено, що ОСОБА_3 був
прийнятий в члени житлово-будівельного
кооперативу «Маяк-5» 9 жовтня 1986 року
(а.с. 13).

Відповідно до довідки ЖБК «Маяк-5» від 5
травня 1993 року ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1, повністю сплатив
пайовий внесок за квартиру у жовтні 1986
року (а.с. 12).

На вселення у зазначену квартиру
ОСОБА_3 було видано ордер від 18 жовтня
1986 року на двох осіб - ОСОБА_3 і ОСОБА_4
(а.с. 10-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про власність», діючого на момент
виникнення спірних правовідносин, член
житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває права власності на це майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 6-1 постанови від 18
вересня 1987 року № 9 «Про практику
застосування судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи»
відповідно до п. 1 ст. 17 Закону «Про
власність» при внесенні паю в ЖБК за
рахунок коштів, одержаних внаслідок
сумісної праці сім'ї члена кооперативу,
паєнагромадження, а після повного
внесення паю - квартира є спільною
сумісною власністю членів сім'ї, якщо
інше не було установлено письмовою
угодою між ними. Інші особи права
власності на пай та квартиру не
набувають і можуть претендувати лише
на відшкодування членом кооперативу
коштів, наданих йому для внесення паю.

Ураховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст.
15, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
власність» право власності на
кооперативну квартиру набувала не
будь-яка особа, яка здійснювала платежі
в рахунок пайових внесків, а тільки
член ЖБК та члени його сім'ї, які
повністю внесли пайовий внесок за
квартиру, надану їм у користування,
відповідно до документів, які
містяться в матеріалах справи ОСОБА_3
був членом житлово-будівельного
кооперативу «Маяк-5» з 9 жовтня 1986 року
(а.с. 13), повністю сплатив пайовий внесок
за квартиру АДРЕСА_1 у жовтні 1986 року
(а.с. 12), а тому в силу норм, діючого на
той час законодавства, ОСОБА_3 був
власником спірної квартири та квартира
не є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, так як шлюб між
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений 11 березня
1989 року та кооперативна квартира
набуває статусу спільної сумісної
власності лише за умови внесення паю в
ЖБК за рахунок спільних коштів члена
ЖБК та членів його сім'ї.

Не заслуговує на увагу й твердження
відповідача про те, що право власності
на зазначену квартиру виникло з
моменту державної реєстрації права
власності на квартиру у БТІ у 1993 році,
оскільки чинним, на час виникнення
спірних правовідносин, законодавством
було передбачено те, що право власності
на майно в житлово-будівельному
кооперативі набувалося членом
кооперативу з моменту внесення у
повному обсязі пайового внеску за
квартиру та виникнення права власності
на квартиру у житлово-будівельному
кооперативі не залежало від державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, до складу спадщини входить
квартира АДРЕСА_1.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову про
визнання за ОСОБА_1 права власності на
1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з
відповідача на підставі ст. 88 ЦПК
України на користь позивача підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 1 357
грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 17 Закону України
«Про власність», ст. 60 СК України, ст. 1218
ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61,
209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину квартири в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 357
(одну тисячу триста п'ятдесят сім) грн. 50
коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва через
Подільській районний суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя С. С. Захарчук