АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/527/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Прижигалінська Т.В. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 34
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року колегiя суддiв Судовоi
палати з цивiльних справ апеляцiйного
суду Днiпропетровськоi областi в складi:

Головуючого судді:
Калиновського А.Б.

Суддів : Гайдук
В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі :
Півненко С.Ю.

Розглянула у відкритому судовому
засiданнi в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 листопада 2013 року по
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Новатор" до ОСОБА_2 про заборону
вчинення дій та стягнення матеріальної
шкоди, -

встановила:

У вересні 2013 року ТОВ "АФ "Новатор"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про заборону вчинення дій та стягнення
матеріальної шкоди. Посилалось на те,
що 05.06.2013 року приблизно о 12.00 годині
ОСОБА_2, керуючи автомобілем ПЕЖО д/н
НОМЕР_3, без дозволу ТОВ «АФ «Новатор»
під'їхала до в'їзних воріт Петровського
кар'єру та дробильно-сортувального
заводу ТОВ «АФ «Новатор» та залишила
його, заблокувавши в*їзд та виїзд
вантажного автотранспорту на
території ділянки відвантаження щебню.

20.05.2013 року між ТОВ «АФ «Новатор»
(продавець) та ТОВ «Агросфера»
(покупець) був укладений договір
купівлі-продажу № 205/13 МІ, згідно з
умовами якого продавець був
зобов'язаний поставити покупцю щебінь
гранітний на умовах ЕХW - склад Продавця
(с. Діброва вул. Гайдара, 98 Петровський
кар'єр) на загальну суму 250140 грн.
партіями згідно графіку: 05.06.2013 року та
10.06.2013 року по 1300 тон. з 12 год.30хвил. до 17
год.

31.05.2013 року ТОВ «АФ «Новатор»
направило на адресу ТОВ «Агросфера»
повідомлення про готовність
відвантажити продукцію та надати
послуги 05.06.2013 року та 10.06.2013 року згідно
зазначеного графіку. Однак, позивач не
зміг виконати свої зобов'язання щодо
строку (терміну) поставки продукції та
надання послуг 05.06.2013 року з 12.30 години
до 17.00 години на загальну суму 125070 грн.,
так як саме в цей час відповідач своїм
автомобілем заблокувала в'їзні ворота
заводу.

07.06.2013 року на адресу позивача від ТОВ
«Агросфера» надійшло повідомлення про
односторонню відмову від договору
купівлі-продажу № 205/13 МІ від 20.05.2013 року
у зв'язку з порушенням ТОВ «АФ
«Новатор» своїх зобов'язань.

В результаті односторонньої відмови
від договору позивач не отримав дохід,
на який розраховував, в сумі 250140 грн.
(упущена вигода). Крім того, 21.06.2013 року
ТОВ «АФ «Новатор» отримало від ТОВ
«Агросфера» претензію про сплату
штрафу в сумі 12507 грн., яку вимушена була
визнати повністю та 21.08.2013 року
оплатити на користь ТОВ «Агросфера»
зазначену суму штрафу платіжним
дорученням № 1665.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на
свою користь матеріальну шкоду в сумі
262647 грн., яка складається з упущеної
вигоди в сумі 250140 грн. та реальних
збитків в сумі 12507 грн.; заборонити
ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені
на перешкоджання руху автомобільного
транспорту з території і на територію
дробильно-сортувального заводу, що
знаходиться в Синельниківському
районі с. Діброва вул. Гайдара, 98 та
належить ТОВ «АФ «Новатор» та стягнути
з ОСОБА_2 на свою користь судовий збір у
розмірі 2741,18 грн.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 листопада 2013 року позов
ТОВ "Агрофірма "Новатор" до ОСОБА_2 про
заборону вчинення дій та стягнення
матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АФ
«Новатор» матеріальну шкоду у сумі 262647
грн. та судовий збір у сумі 2741,18 грн.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії,
направлені на перешкоджання руху
автомобільного транспорту з території
і на територію дробильно-сортувального
заводу, що знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область,
Синельниківський район, с. Діброва вул.
Гайдара, 98, та належить ТОВ «АФ
«Новатор».

В апеляційній скарзі,посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов ТОВ «АФ
«Новатор», суд виходив з того, що з вини
відповідачки, яка залишила свій
автомобіль перед в*їздними воротами
дробильно - сортирувального заводу
позивача, останній не зміг виконати
умови укладеного 20.05.2013 року договору з
ТОВ «Агросфера» на поставку щебеню
гранитного, внаслідок чого позивачу
спричинена матеріальна шкода на суму
262647 грн., яка складається з упущеної
вигоди в сумі 250140 грн. та реальних
збитків в сумі 12507 грн.

Крім того, дії відповідачки дають
підстави вважати можливість порушення
нею у майбутньому право власності
позивача, що є підставою для заборони
їй вчиняти будь-які дії, направлені на
перешкоджання руху автомобільного
транспорту з території і на територію
дробильно-сортувального заводу.

З такими висновками суду погодитись не
можна.

Згідно ч.ч.1,2, 3 ст.22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Як вбачається з змісту договору
купівлі-продажу № 205/13 МІ від 20.05.2013 р. та
специфікації до нього, укладених між
позивачем та ТОВ «Агросфера», позивач
взяв на себе зобов'язання з поставки
ТОВ «Агросфера» щебня гранітного на
умовах ЕХW - склад Продавця
(Дніпропетровська область,
Синельниківський район, с. Діброва, вул.
Гайдара, 98, «Петровський кар'єр»), в тому
числі, тільки 05.06.2013 р. позивач повинен
був відвантажити, а ТОВ «Агросфера»
прийняти 1300 тон щебня за наступним
графіком: з 12 год. 30 хвил. по 14 год.
-400,00тон; з 14 год. по 15 год.30 хвил.-400 тон; з
15 год.30 хвил. по 17.00 год. - 500 тон.

Відповідно до умов правил Інкотермс 2010
ЕХW Ех Wоrks, або Франко завод (назва
місця), що означає, що продавець
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання з постачання, коли він
надасть товар у розпорядження покупця
на своєму підприємстві чи в іншому
названому місці (наприклад: на заводі,
фабриці, складі тощо), при цьому
продавець не відповідає за
навантаження товару на транспортний
засіб та його подальше перевезення.

Отже, з змісту зазначеного терміну та
умов договору купівлі-продажу № 205/13 МІ
від 20.05.2013 р. вбачається, що обов'язок
перевезення та надання транспорту для
відповідного перевезення товару,
придбаного за договором, покладається
на покупця, тобто ТОВ «Агросфера».

Таким чином, для виконання умов
договору купівлі-продажу № 205/13 МІ від
20.05.2013 р., а саме, фактичного отримання
1300 тон щебня, 05.06.2013 р. ТОВ «Агросфера»
(покупець за договором) необхідно було
надати позивачу (склад Продавця:
Дніпропетровська область,
Синельниківський район, с. Діброва, вул.
Гайдара, 98, «Петровський кар'єр») під
завантаження відповідний вантажний
транспорт в вищезазначені терміни.

В своїх письмових запереченнях на
позовну заяву відповідач звернув увагу
суду першої інстанції на відсутність
05.06.2013 р. в період часу з 13 год. до 16 год.30
хвил. прибуття під завантаження на
підприємство позивача вантажних
автомобілів у кількості, необхідній
для завантаження 1300 тон щебня, крім
двох вантажних автомобілів, які
під'їхали та зупинилися у п*ятидесяти
метрах від воріт підприємства позивача
після 14 години. Зазначений факт було
підтверджене в судовому засіданні
показаннями наступних свідків: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та відповідає фотографіям з місця
подій, доданих позивачем до позовної
заяви в якості речових доказів.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції позивачем не було надано
суду будь-яких письмових доказів (актів
простою транспорту, актів недопуску
транспорту на територію підприємства
позивача та інш.), які б підтверджували
наявність вантажного автотранспорту
ТОВ «Агросфера» біля території
підприємства позивача в період часу з 13
год. до 16 год.30 хвил. та свідчили про
реальні наміри ТОВ «Агросфера»
здійснити завантаження щебня у
кількості та на умовах, задекларованих
позивачем та ТОВ «Агросфера» у
договорі купівлі-продажу № 205/13 МІ від
20.05.2013р.

Судом першої інстанції не з'ясовано
факт наявності у відповідний проміжок
часу вантажного автотранспорту ТОВ
«Агросфера» у кількості, необхідній
для завантаження та перевезення 1300 тон
щебня та, як слідство, не з'ясовані
обставини, що свідчать про реальність
намірів позивача та ТОВ «Агросфера»
належно виконати умови договору
купівлі-продажу № 205/13 МІ від 20.05.2013 р.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про наявність
безпосереднього причинного зв*язку між
діями відповідача та збитками (упущена
вигода, реальні збитки) позивача, які
спричинені позивачу внаслідок
односторонньої відмови ТОВ
«Агросфера» від договору купівлі-
продажу № 205/13 МІ від 20.05.2013 р. є
необгрунтованим та таким, що
ґрунтується на припущеннях.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку,
щодо наявності факту односторонньої
відмови ТОВ «АГРОСФЕРА» від договору
купівлі-продажу через порушення
позивачем умов такого договору. Проте,
такі висновки суду не грунтуються на
нормах матеріального права виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 664 ЦК України,
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це. Готовий до
передання товар повинен бути
відповідним чином ідентифікований для
цілей цього договору, зокрема шляхом
маркування.

Як вбачається з умов договору
купівлі-продажу № 205/13 МІ від 20 травня
2013 року (а.с. 51 - 53) на умовах даного
Договору продавець зобов'язується
передати у власність покупцеві
продукцію, визначену п. 1.2 цього
Договору, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити вартість
продукції (п.1.1.). За умовами п.1.2.
Договору, перелік продукції
передбачається специфікацією.

За умовами п. 1.3. Договору Продавець
(Позивач) зобов'язується надати Покупцю
послуги з комплексу механізованих
автоматичних завантажувальних робіт
(КМАЗР або послуги), а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
вартість послуг.

Пунктом 1.4. Договору передбачається
можливість відшкодування продавцю
вартості перевезення, якщо сторони за
договором узгодили у Специфікації, що
перевезення продукції здійснює
Продавець.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Виходячи з умов специфікації №1
(а.с.54), яка не передбачає обов'язку
Продавця (Позивача) виконувати
перевезення замовленого товару, а отже
передбачений специфікацією товар мав
бути зданий Покупцю саме на території
Петровського кар'єру.

Крім того, п.1.1. Специфікації
передбачає обов'язок Покупця (ТОВ
«»АГРОСФЕРА) відвантажити самому собі
продукцію у визначені терміни
поставки. Отже за умовами Специфікації
Продавець не мав надавати послуги з
відвантаження продукції Покупцю, а
відтак і плата за такі послуги не мала б
передбачатися в специфікації, на що суд
не звернув уваги.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ
«АФ «Новатор» не надало суду доказів
виконання покупцем (ТОВ «АГРОСФЕРА») зі
свого боку зобов'язання, звернення його
представників до позивача про
одержання товару з відповідними
повноваженнями. Як вбачається з умов п.
3.7 Договору, «Покупець зобов'язаний
надати Продавцю доручення на право
отримання товарно-матеріальних
цінностей, для отримання продукції».

Відповідно до Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16 травня 1996 р. № 99 Інструкція
поширюється на підприємства, установи
та організації, їхні відділення, філії,
інші відособлені підрозділи та
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності
(далі-підприємство). Сировина,
матеріали, паливо, запчастини,
інвентар, худоба, насіння, добрива,
інструмент, товари, основні засоби та
інші товарно-матеріальні цінності, а
також нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери (надалі -
цінності) відпускаються покупцям або
передаються безплатно тільки за
довіреністю одержувачів.

Підсумовуючи зазначене, можна
стверджувати про те, що саме ТОВ
«АГРОСФЕРА» при наявності обставин,
визначених в справі, не були виконані
обов'язки щодо надання транспортних
засобів для прийняття товару,
передбаченого договором
купівлі-продажу, адже саме останній за
нормами договору та ст. 689 ЦК України
зобов'язаний був вчинити всі необхідні
з його боку дії, а також всі вимоги, що
звичайно ставляться для забезпечення
одержання товару.

Отже, відмова від договору, вчинена на
підставі п.5.4. Договору не є
обґрунтованою (а.с.56), а визнання
позивачем претензії про сплату
останнім штрафу за п.5.4. Договору та
виплата штрафу в сумі 12507 грн. є
безпідставною, адже не грунтується на
нормах матеріального права.

Не звернув суд першої інстанції і на
обставини того, що позивач самостійно
міг належним чином виконати договірне
зобов'язання та надати у власність
покупцю продукцію, адже в матеріалах
справи відсутні будь-які належні та
допустимі докази наявності продукції у
позивача в обсягах, визначених
договором - акти інвентаризації,
первинні бухгалтерські документи та
інші належні та допустимі джерела
доказів.

Відповідно до ст. 623 ЦК України,
Боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані ним
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. Збитки визначаються з
урахуванням ринкових цін, що існували
на день добровільного задоволення
боржником вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення. При визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Як вбачається з умов схематичного
плану дробильно-сортувального заводу
(а.с. 24), він містить позначення про два
виїзди (в'їзди) на територію заводу один
з яких пожежний та наявність воріт.

Позивачу, як власнику підприємства,
були відомі обставини про можливість
в'їзду на територію заводу через
пожежні ворота для одержання майна за
договором купівлі-продажу, але через
невідомі причини він не повідомив про
це представників покупця, а тому, як
кредитор вважається таким, що не вжив
всіх необхідних заходів для прийняття
покупцем продукції і уникнення
збитків.

Згідно наданих позивачем до суду
апеляційної інстанції документів та
висновку спеціаліста, використання
пожежних воріт для вивозу продукції
дробильно - сортувального заводу не є
неможливим.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «АФ
«Новатор» щодо заборони відповідачці
вчинення будь-яких дії, направлених на
перешкоджання руху автомобільного
транспорту з території і на територію
дробильно-сортувального заводу на
майбутнє, суд вирішив спір у спосіб, не
передбачений ст. 16 ЦК України.

Крім того, як видно з матеріалів
справи, актів простою дільниці
загрузки щебеню від 05.06.2013 року,
доповідної записки начальника служби
охорони від 05.06.2013 року, пояснень
робітників охорони дробильно -
сортувального заводу, які були надані
позивачем (а.с. 46-49), в*їздні ворота
заводу 05.06.2013 року о 12 год. були
перекриті автомобілями ПЕЖО д/н НОМЕР_3,
що належить відповідачці та Шкода
Октавия д/н НОМЕР_2.

Проте, суд на зазначені обставини
справи не звернув уваги, не обговорив
питання про залучення володільця
автомобіля Шкода Октавия д/н НОМЕР_2 до
участі у справі в якості
співвідповідача, що унеможливлює
з*ясування вини кожного з володільців
транспортних засобів, перекривших
в*їзд на територію заводу та розмір
спричиненої ними матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, а також те, що
позивач, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, не надав суду доказів щодо
спричинення йому матеріальної шкоди у
розмірі 262647 грн. і наявності
безпосереднього причинного зв'язку між
діями відповідачки та збитками та
звертаючи на те, що доказування не може
грунтуватися на припущеннях, рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову ТОВ «АФ «Новатор» в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляцiйну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 листопада 2013 року
скасувати.

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Новатор"
до ОСОБА_2 щодо заборони вчинення дій та
стягнення матеріальної шкоди
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Суддi: