Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/753/14-ц
Провадження № 2/270/713/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області в складі: головуючого - судді
Андрюшиної Л.А. при секретарі Свіягіній
О.Е., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Макіївці
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на

утримання дитини,-

В С
Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2004
року. Від шлюбу вони мають неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом з нею та знаходиться на
її утриманні. Після народження дитини
шлюб з відповідачем склався невдало,
оскільки відповідач не брав участі у
ведення домашнього господарства, не
надавав належної матеріальної
допомоги сім»ї, не займався вихованням
дитини, не піклувався про створення
нормальних сімейних відносин. Його
ставлення до неї та дитини призвели до
розпаду сім»ї, в зв»язку з чим фактично
між ними були припинені шлюбні
стосунки, з тієї причини, що відповідач
систематично вчиняв сварки, постійно
проявляв неповагу до сім»ї та дитини,
ухилявся від виконання сімейних та
батьківських обов»язків, в зв»язку з
чим вона разом з дитиною були вимушені
змінити місце проживання, та на
теперішній час вони проживають окремо
від відповідача у м. Єнакієво. Вважає,
що їх сім»я розпалася остаточно, а тому
збереження шлюбу суперечить їх
інтересам, оскільки примирення між
ними є неможливим. На теперішній час
відповідач матеріальної допомоги на
утримання їх неповнолітньої дитини в
добровільному порядку не надає, а також
не приймає участі у його вихованні,
дитина знаходиться на її утриманні.
Постійного місця роботи відповідач на
теперішній час не має, але має
можливість надавати матеріальну
допомогу на утримання свого
неповнолітнього сина. Інших утриманців
відповідач не має, аліменти нікому не
сплачує. Вона працює робітницею в СКП
«Благоустрій» м. Макіївки, та її
середньомісячна заробітна плата
складає 1500грн., інших доходів вона не
має, в зв»язку з чим вимушена
звернутися до суду та просить
розірвати шлюб між нею та відповідачем
ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача
нього аліменти на її користь на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у
розмірі 1000грн., щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, та просила їх
задовольнити. В обґрунтування позовних
вимог надала суду пояснення аналогічні
тим, що викладені нею в позові, та
додатково пояснила, що фактично шлюбні
стосунки між нею та відповідачем були
припинені з листопада 2013 року. Вважає,
що їх сім»я розпалася остаточно та не
може бути збережена, а тому вона
наполягає на розірванні шлюбу. Її доход
складається з її зарплати та пенсії її
матері з якою вона зараз проживає.
Після розірвання шлюбу просила
залишити їй дошлюбне прізвище
«ОСОБА_1».

Представник позивачки ОСОБА_5, в
судовому засіданні позовні вимоги
позивачки ОСОБА_1 підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав в повному обсязі, та суду
пояснив, що він не заперечує проти
розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_1,
оскільки також вважає, що їх сім»я
розпалася остаточно, та не може бути
збережена, а також не заперечує проти
стягнення з нього аліментів на користь
позивачки на утримання їх
неповнолітнього сина ОСОБА_3. Його
доход складається з пенсії у розмірі
1000грн., інші доходи також у нього іноді
бувають, коли він знаходить роботу та
працює без офіційного
працевлаштування, а тому у нього немає
можливості сплачувати аліменти у
розмірі 1000грн. щомісяця. Інших
утриманців він не має, аліменти нікому
не сплачує, є інвалідом третьої групи.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, та дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

З наданого суду свідоцтва
про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 13 серпня 2004 року, актовий запис
№ 814.

Згідно свідоцтву про
народження серії НОМЕР_2 встановлено,
що сторони мають неповнолітню дитину -
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком у
свідоцтві про народження дитини
зазначений відповідач/а.с.7/.

Відповідно до ст. 112 СК
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

У судовому засіданні
достовірно встановлені фактичні
взаємовідносини подружжя і причини
розірвання шлюбу - це фактичне
припинення шлюбних відносин сторонами.
Таким чином, суд приходить до
переконання, що сім'я розпалася
остаточно і подальше спільне життя
подружжя є неможливим, оскільки
сторони проживають окремо один від
одного, шлюбних стосунків не
підтримують, спільне господарство не
ведуть, втратили почуття любові та
поваги один до одного, що перешкоджає
збереженню шлюбу і суперечить
інтересам сторін.

Таким чином, на підставі
вище викладеного, суд приходить до
переконання, що зазначені обставини
перешкоджають збереженню шлюбу і
суперечать інтересам сторін, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині
підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття,
тобто передбачений обов'язок батьків
утримувати своїх неповнолітніх дітей.

З наданої суду довідки про
доходи від 21.01.2014 року, виданої СКП
«Благоустрій», вбачається, що
позивачка ОСОБА_1 працює у СКП
«Благоустрій» у якості робочої, та її
середньомісячна заробітна плата
складає 2114,76/а.с.8/.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2
періодично працює без офіційного
працевлаштування та отримує пенсію по
інвалідності у розмірі 1000грн., що було
визнано позивачкою в судовому
засіданні і розмір отриманою
відповідачем пенсії нею не
оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.
Судом встановлено, що на теперішній час
відповідач у добровільному порядку не
виконує своїх обов»язків по утриманню
неповнолітньої дитини, в зв»язку з чим
з нього на користь позивачки
підлягають стягненню аліменти.

Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного
кодексу України якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Судом встановлено, що окрім
регулярного доходу у вигляді пенсійних
виплат, відповідач ОСОБА_2 періодично
має інші доходи, оскільки працює без
офіційного працевлаштування, що ним
було підтверджено в судовому
засіданні. Таким чином, за наявності
таких обставин, суд вважає за можливе
визначити аліменти у твердій грошовій
сумі, як просить позивачка.

При визначенні розміру
аліментів в твердій грошовій сумі, що
підлягають стягненню з відповідача,
суд у відповідності зі ст. 182 СК України
враховує його матеріальне становище і
стан здоров"я, а також матеріальне
становище і стан здоров'я дитини,
відсутність у відповідача інших
утриманців, а також виходить з того, що
відповідно до ст. 12 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
прожитковий мінімум на одну особу з
розрахунку на місяць для тих, хто
відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, а саме
для дітей віком від 6 років до 18 років
встановлений з 1 січня - 1286грн. і вважає
за можливе стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти на
утримання неповнолітньої дитини у
розмірі 400грн. щомісяця, починаючи
стягнення з 17 лютого 2014 року - з дня
звернення до суду і до досягнення
дитиною повноліття. При цьому суд
виходить з того, що відповідно до вимог
ст. 180 СК України передбачений саме
обов»язок, а не право батьків
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п. 1 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення у справах про стягнення
аліментів - у межах суми платежу за один
місяць.

Крім того, у відповідності
зі ст. 88 ЦПК України з відповідача
також належить стягнути судовий збір
на користь держави у розмірі 243,60грн..

Керуючись ст.104 ч.2, 105 ч. 3, 110,
112, 180,181-183,191 Сімейного кодексу України,
ст. ст. 10,11,60,209,212, 213-215, 218 ЦПК України, суд
,-

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Розірвати шлюб між подружжям
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 /дошлюбне прізвище
ОСОБА_1/ та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
зареєстрований 13 серпня 2004 року в
міському відділі державної реєстрації
актів цивільного стану Макіївського
міського управління юстиції у
Донецькій області, актовий запис № 814.

Присвоїти позивачці ОСОБА_1, на
її прохання, після розірвання шлюбу
дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця м. Дніпропетровськ
Дніпропетровської області,
громадянина України на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
твердій грошовій сумі, у розмірі 400грн.
щомісяця, починаючи стягнення з 17
лютого 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий
збір на користь держави у розмірі
243,60грн..

Рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць підлягає негайному виконанню .

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10-ти днів
з дня його проголошення.

Суддя Андрюшина
Л.А.