У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Кеміня М.П., Боднар О.В.,

при секретарі : Савариній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 на ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від
14 листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів
в порядку реституції ,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
коштів в порядку реституції у зв'язку
із визнанням договору купівлі - продажу
квартири недійсним на підставі ст.216 ЦК
України. Разом з позовною заявою подала
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на квартиру, яка
знаходиться по АДРЕСА_1, до вирішення
судом позову, мотивуючи тим, що у
випадку реалізації вказаної квартири
ОСОБА_3 може бути неможливим виконання
можливого рішення суду в разі
задоволення позову.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 14 листопада 2013 року у
задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_1 просить скасувати
зазначену ухвалу, як незаконну, та
постановити нову ухвалу, якою заяву про
забезпечення позову задовольнити.

У судовому засіданні представник
заявниці ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримав.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали,
просили таку відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явилася, хоча про час і місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, а тому її неявка згідно з ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову, суддя суду першої
інстанції виходив із того, що заявницею
не надано належних доказів того, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду у випадку задоволення
позову.

Однак, з таким висновком судді суду
першої інстанції колегія суддів
погодитись не може за таких обставин.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, які
необхідні для забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову
наведено у ст. 152 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що між
ОСОБА_2 і ОСОБА_5, правонаступником якої
є відповідач ОСОБА_3, 08.02.2011 року було
укладено договір купівлі-продажу
квартири, згідно якого позивач
придбала квартиру АДРЕСА_1 за ціною 35 902
грн., яка зазначена у п.5 вказаного
договору.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 17.09.2013 року
договір купівлі-продажу вище
зазначеної квартири від 08 лютого 2011
року визнано недійсним, у зв'язку з чим
ОСОБА_2 на підставі вимог ст.216 ЦК
України просить стягнути з відповідача
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 35 902 грн. в
порядку реституції.

Оскільки стягнення коштів в зв'язку з
визнанням договору купівлі-продажу
вище зазначеної квартири недійсним є
предметом даного спору, і за час
розгляду справи зазначена квартира
може бути продана, перереєстрована на
інших осіб, або відчужена будь-яким
іншим способом, а також з урахуванням
того, що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання можливого
судового рішення в справі, тому колегія
суддів вважає, що заяву представника
позивача слід задовольнити і вжити
заходів забезпечення позову у виді
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить відповідачу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
ухвала суду першої інстанції у
відповідності до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга представника позивача ОСОБА_1
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 14 листопада 2013 року -
скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову -
задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Копію ухвали для виконання направити
Реєстраційній службі Ужгородського
міськрайонного управління юстиції -
м.Ужгород, вул.Жупанатська,3.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча :

Судді :