АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Галичанського
А. Д.

суддів: Перепелюк І.Б., Чупікової
В.В.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та
гідності фізичної особи та
відшкодування моральної шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про захист честі та гідності фізичної
особи та відшкодування моральної
шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 5 грудня 2013 року,

в с т а н о в и
л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2 про захист
честі та гідності фізичної особи та
відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що відповідач є його рідним
братом та проживає по сусідству з ним в
АДРЕСА_1. В 1985 році між ними
почалися різного роду конфлікти в
зв'язку з тим, що брат звертався в різні
державні органи з наклепницькими
письмовими скаргами та вчиняв інші дії,
якими принижував його людську
гідність.

Такі дії відповідача призвели до
погіршення стану його здоров'я та
просив визнати їх неправомірними, в
зв'яжу з тим, що вони принижують його
честь та гідність. В зв'язку з
перенесеними моральними стражданнями,
які викликані цими діями, просив
стягнути з відповідача на його користь
5000 грн. моральної шкоди та судові
витрати по справі.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_1 про захист честі та гідності
фізичної особи та відшкодування
моральної шкоди. Зазначав, що своїми
неправомірними діями, які полягають у
порушенні норм моралі та

22-ц/749/184/14 р.
Головуючий у 1-й
інстанції Казюк О.О.

категорія 29/30
Доповідач
Галичанський А.Д.

етики, захопленні земельної ділянки,
наклепах, підбурюванні інших осіб до
його побиття, пошкодженні майна, ОСОБА_1
завдав непоправну шкоду його здоров'ю,
оскільки за вказаний час він перебував
неодноразово на лікуванні.

В зв'язку з вищенаведеним він просив
визнати неправомірними дії ОСОБА_1 та
стягнути на його користь 150000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 5 грудня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
захист честі та гідності фізичної
особи та відшкодування моральної шкоди
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вищезазначене рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
частково скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 ОСОБА_1 просить її відхилити, як
необґрунтовану.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням Ленінського районного суду
м.Чернівці від 10.07.2003 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні власністю відповідача
зобов'язано знести 4 самовільно
збудованих вольєри для собак по
АДРЕСА_1. Дане рішення набрало чинності
і цим рішенням доведено факт
самовільної побудови ОСОБА_2 вольєрів,
а також, що в натурі земельна ділянка
ОСОБА_2 складає 0,066 га, а земельна
ділянка ОСОБА_1 0,093 га в той час, як їм
було виділено кожному по 0,06 га. Ділянка
ОСОБА_1 розширена за рахунок проектної
ширини вул.Глинницької, а ділянка
ОСОБА_2 розширена на 1 м за
рахунок зміщення межі з городом ОСОБА_3
за його згодою.

Позивачем за первинним позовом в
судовому засіданні належними та
допустимими доказами не доведено
заподіяння йому моральних страждань
внаслідок самовільного зведення
вольєрів відповідачем та утриманням
собак.

Не доведено, що заява ОСОБА_2 про
участь у будівництві житлового будинку
батьків сторін є такою, що порочить
честь та гідність позивача.

ОСОБА_1 належними і допустимими
доказами не підтвердив погіршення
стану свого здоров'я внаслідок
вчинення нібито неправомірних дій 14
червня 2003 р. щодо його дружини,
яка не зверталася з позовом до суду до
ОСОБА_2 про захист честі і гідності.

Не доведені належним чином
твердження ОСОБА_1 про виловлювання
відповідача щодо захоплення криниці
через відсутність доказів про місце
розташування спірної криниці.

Встановлено, що не є такими, що порочать
честь та гідність позивача ОСОБА_1
твердження відповідача ОСОБА_2 про
утримання ОСОБА_1 500 сімей бджіл в
Миколаївській області за допомогою
найманих працівників.

Твердження про виклик ОСОБА_2
екологічної служби та інше приниження
честі та гідності не знайшли свого
підтвердження належними та
допустимими доказами.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову суд першої інстанції зазначив,
що відмову у сумісному будівництві
не слід вважати такою, що порушує честь
і гідність, а з медичних висновків щодо
стану здоров'я ОСОБА_2 не вбачається, що
наявна в нього хвороба виникла
внаслідок неправомірних дій брата.

Судом встановлено, що не
обґрунтованими також є вимоги щодо
неправомірності висловлювання ОСОБА_1
щодо утримання відповідачем 25 собак у
вольєрах, оскільки рішенням
Ленінського районного суду м.Чернівці
від 10 липня 2003 року встановлено
неправомірність побудови ОСОБА_2
вольєрів і зобов'язано знести їх.

Не обґрунтованими є твердження ОСОБА_2
про проведення в його помешканні
обшуку працівниками міліції за заявою
ОСОБА_1, оскільки з листів слідчого
управління УМВС в Чернівецькій області
від 18 та 22.11.2013 року встановлено, що в
слідчому управлінні відсутня
інформація про звернення ОСОБА_1 до
УМВС України в Чернівецькій області
19.06.2006 року, а лист УМВС України в
Чернівецькій області від 07.07.2006 року
№1/НК-51 такої інформації не містить.

Не знайшло підтвердження в судовому
засіданні твердження ОСОБА_2 про
підбурювання ОСОБА_1 групи хуліганів на
його побиття. З постанови про закриття
кримінального провадження від 05.10.2013
року встановлено, що кримінальне
провадження, яке внесене до ЄРДР за
заявою ОСОБА_2 закрите в зв'язку з тим,
що встановлена відсутність в діянні
складу кримінального правопорушення.

Не доведені і інші вимоги за зустрічним
позовом ОСОБА_2 щодо розбиття його
телефону та його побиття.

Встановлено, що ОСОБА_2 хворіє
церебральним атеросклерозом з
артеріальною гіпертензією.

Отже, відмовляючи в задоволенні
первинного та зустрічного позову суд
першої інстанції правильно виходив з
недоведеності обставин на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, зокрема, недоведеності
неправомірності дій чи бездіяльності
сторін що принижують честь та гідність
фізичної особи та заподіяння моральної
шкоди один одному та застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
вчинення ОСОБА_2 щодо нього
протиправних дій, що спричинили йому
моральну шкоду є необґрунтованими,
спростовані в рішенні суду першої
інстанції.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995 року під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Абзацом 2 п.5 вищезазначеної Постанови
передбачено, що відповідно до
загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві

моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі
чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

ОСОБА_1 належними та допустимими
доказами в суді не довів факт
заподіяння йому моральної (немайнової)
шкоди, протиправність діяння ОСОБА_2,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням ОСОБА_2
та вину останнього в її заподіянні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
було роз'яснено його право на
клопотання про призначення
судово-медичної експертизи для
встановлення причинного зв'язку між
діями ОСОБА_1 та погіршенням стану його
(ОСОБА_2.) здоров'я. Останній пояснив про
свою фінансову неспроможність
провести оплату за проведення такої
експертизи, а тому суд виходить з
наявних у справі доказів.

Додані до скарги ОСОБА_2 виписки з
історій хвороб не беруться до уваги як
належні та допустимі докази погіршення
його стану здоров'я внаслідок дій
ОСОБА_1

Вищенаведеним також спростовуються
доводи, викладені в апеляційній скарзі
ОСОБА_2

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотримання норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 5 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: