інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/381/14 Категорія: 45 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі Шоцькій О.В.,

з участю прокурора Турич Л.П.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Підгайцівської сільської ради
Луцького району до ОСОБА_2 про визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю та зобов'язання
повернути земельну ділянку до
комунальної власності за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 05
грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 05 лютого 2014
року позов задоволено.

Ухвалено визнати недійсним Державний
акт серії ЯА № 662942 від 19.05.2006 року на
право власності на земельну ділянку
площею 0,12 га, вартістю 43200 грн., для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель,
виданий ОСОБА_2 на підставі рішення
Підгайцівської сільської ради від
07.04.2006 року № 1-7, кадастровий номер
земельної ділянки :01:001:3274.
Повернуто вказану земельну ділянку у
комунальну власність.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати це рішення і
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволені позову в повному обсязі,
поклиючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне з'ясування цих обставин,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши прокурора та представника
відповідача ОСОБА_1, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає матеріалам справи, що
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 6629 42 ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0,1200 га, що розташована в
с. Підгайці Луцького району Волинської
області. Цільове призначення даної
земельної ділянки - будівництво та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Вказаний державний акт виданий на
підставі рішення Підгайцівської
сільської ради від 07.04.2006 року № 1-7 (а. с.
45).

Відповідно до вироку Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 червня 2011 року (а. с. 15-29),
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Волинської області
від 20.09.2011 року (а. с. 30-39) та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 17.05.2012 рок (а. с. 40-44) ОСОБА_3
(бувшого голову Підгацівської
сільської ради) визнано винним у
вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст.
364 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 2
ст. 366 України та призначено покарання у
межах санкцій даних статей. При цьому
при розгляді даної кримінальної справи
(а. с. 11 вироку Луцького міськрайонного
суду) встановлено, що ОСОБА_3,
знаходячись при виконанні службових
обов'язків, та в порушення вимог Закону,
що регулює земельні правовідносини,
одноосібно, без розгляду на сесії ради,
склав, а потім підписав та завірив
гербовою печаткою рішення сесії від
07.04.2004 року № 107 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення і
надання земельної ділянки у власність
ОСОБА_2.». В подальшому на підставі
даного підробленого рішення, ОСОБА_3
було підписано та завірено гербовою
печаткою державний акт серії ЯА № 662942
на ім'я ОСОБА_2

Поняття, зміст права власності на землю
та підстави його набуття визначено в
нормах ст.ст. 78, 81, 116 ЗК України.

За змістом ст. 116 ЗК України (в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин), громадяни та
юридичні особи набували права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (ст. 126
ЗК України в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин).

Отже, рішення органу виконавчої влади
чи місцевого самоврядування про
передачу у власність земельної ділянки
є необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

З вищенаведеного вироку Луцького
міськрайонного суду вбачається, що
рішення від 07.04.2004 року № 107 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення і надання земельної ділянки
у власність ОСОБА_2.», яке слугувало
підставою для видачі оспорюваного
державного акту, сесією Підгайцівської
сільської ради не приймалось.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61
ЦПК України).

З врахуванням вищенаведених норм
Закону слід дійти висновку, що право
посвідчене державними актами і є
похідним від відповідного рішення
органу виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки.

Таким чином за відсутності
відповідного рішення Підгайцівської
сільської ради про передачу у
власність земельної ділянки ОСОБА_2,
позовні вимоги, щодо визнання
недійсним державного акту, який
виданий на підставі рішення, що не
приймалось уповноваженим органом,
обґрунтовано задоволені судом першої
інстанції.

Рівність умов захисту прав власності
на землю випливає з норм ст.ст. 21, 55
Конституції України та ст. 152 ЗК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Згідно зі ст. 152 ЗК України (в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин), захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

З врахуванням того, що земельна ділянка
площею 0, 12 га, що надана відповідачу
згідно оспорюваного державного акту,
вийшла поза волею Підгайцівської
сільської ради, до повноважень якої
входить розпорядження землями даної
територіальної громади, суд першої
інстанції підставно зазначив про
повернення спірної земельної ділянки
до комунальної власності.

Суд, правильно встановивши фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
представленим доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність позовних вимог є
власним тлумаченням встановлених
обставин справи, були предметом
дослідження суду першої інстанції і їм
суд в сукупності з іншими доказами по
справі дав правильну юридичну оцінку.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 05 грудня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: