Справа № 458/94/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Турківський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Федитник
І.Д.

при секретарі Бучак М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Турка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення з житлового будинку, як
тимчасового жителя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що
являється власником житлового будинку
АДРЕСА_1. В квітні 2013 року відповідач,
який є її бувшим зятем, самовільно
поселився у її житловому будинку, однак
не зареєстрований у ньому на
проживання. Враховуючи, що відповідач
створив неможливі умови для спільного
проживання, оскільки постійно
скандалить, виганяє її та членів сім'ї
із житлового будинку, за що
притягувався до адміністративної
відповідальності. Просить виселити
відповідача із житлового будинку
АДРЕСА_1, який належить їй, як
тимчасового жильця.

У судовому засіданні позивачка та
представник позивачки підтримали
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на підстави наведені в
позовній заяві та доповнили, щоб
зобов"язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні житловим
будинком шляхом виселення, оскільки
порушує її права як власника будинку.
Крім того, доповнили, що відповідач
зареєстрований на проживання в
АДРЕСА_2. Не заперечують відносно
винесення заочного рішення по справі.

У судове засідання відповідач повторно
не з"явився без поважних причин, хоч
був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи
відповідно до закону, що
підтверджується розписками про
вручення .

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, дослідивши в судовому
засіданні всі наявні матеріали справи
та надані докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
підставними і такими, що підлягають до
задоволення.

Судом встановлено, що позивачка
являється власником житлового будинку
що знаходиться в АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом право
власності на нерухоме майно. В квітні
2013 року відповідач, який являється її
бувшим зятем, самовільно поселився у
житловому будинку позивачки без її
дозволу і не зареєстрований у ньому на
проживання по даний час, що
підверджується довідкою про склад
сім"ї від 17.01.2014 року виданою
Верхньояблунською сільською радою
Турківського району Львівської
області. Відповідач створив неможливі
умови для спільного проживання,
оскільки постійно скандалить, виганяє
позивачку та членів сім'ї із житлового
будинку, що підтверджується
постановами судді про притягнення
відповідача до адміністративної
відповідальності за насильство у сім"ї
.

Вищенаведене підтверджується
пояснення позивача та її представника,
свідоцтвом право власності на нерухоме
майно та витягом про державну
реєстрацію прав від 13.08.2012 року,
повідомленнями з Турківського РВ
ГУМВСУ у Львівській області,
постановами судді Турківського
райсуду від 02.06.2011 року, 27.06.2012 року,
20.09.2012 року, 03.01.2014 року, 13.01.2014 року про
притягнення відповідача до
адмінвідповідальності по ст.173-2 КпАП
України . свідоцтвом про розірвання
шлюбу від 08.12.2006 року, довідкою про
склад сім"ї від 17.01.2014 року виданою
Верхньояблунською сільською радою
Турківського району Львівської
області, розписками про вручення.

Положеннями ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.150 ч.1ЖК України, громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Враховуючи те, що відповідач
самовільно поселився у житловий
будинок позивачки без її дозволу і не
зареєстрований у ньому на проживання і
проживаючи у даному житловому будинку
вчиняє адміністративні
правопорушення, який належить
позивачці на праві власності, порушує
її права та законні інтереси, як
власника на свій розсуд володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним майном і позивач має право
вимагати усунення ,перешкод шляхом
виселення з цього приміщення
відповідача, а тому позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,57,60,88, 212- 215, 224 ЦПК
України, ст.41 Конституції України, ст.1
Першого протоколу Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ст.ст. 317, 319, 321ч.1, 386,391 ЦК України, ст.150
ч.1 Житлового кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Виселити ОСОБА_2 як тимчасового жильця
без надання іншого житлового
приміщення, з житлового будинку, що
знаходиться за адресою в АДРЕСА_1
усунувши тим самим ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні її власністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення, а відповідач може подати
заяву про перегляд заочного рішення
протягом 10 дній з дня одержання копії
рішення.

Головуючий: