АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1601/7480/2012
Номер провадження 22-ц/786/790/14
Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В. В.
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Панченка О.О., Пилипчук
Л.І.,

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: представника
відповідача - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 січня 2014 року

по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про солідарне стягнення
заборгованості, звернення стягнення на
предмет іпотеки, встановлення порядку
його реалізації;

за позовом ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», ОСОБА_2, приватного
нотаріуса Кременчуцького
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсними кредитного та
іпотечного договорів, зобов'язання
виключити квартиру з реєстру заборон.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторінг
Україна» (далі по тексту- ТОВ «ОТП
Факторінг Україна») звернулося з
вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, уточненим у ході розгляду
справи, в якому остаточно прохали
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 як солідарних
відповідачів на користь ТОВ «ОТП
Факторінг Україна» суму боргу за
Кредитним договором №ML-D03/076/2008 від
12.05.2008 року в розмірі 162744,03 грн.

Для стягнення заборгованості за
Кредитним договором №ML-D03/076/2008 від
12.05.2008 року в розмірі 162744,03 грн. звернути
стягнення на об»єкт нерухомого
майна-однокімнатну квартиру
відповідно до Договору іпотеки
№РML-D03/076/2008 від 12.05.2008 року, що укладений
з ОСОБА_2 та належить на праві власності
по 1/2 частині ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 29,42кв.м.; встановити
спосіб реалізації предмету іпотеки за
іпотечним договором №РML-D03/076/2008 від
12.05.2008 року шляхом продажу на прилюдних
торгах за ціною, визначеною на підставі
оцінки суб»єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна»
1568,00грн. судового збору.

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», ОСОБА_2 та приватного
нотаріуса Кременчуцького
нотаріального округу ОСОБА_5, в якому
прохав визнати недійсними кредитний
договір №ML-D03/076/2008 від 12.05.2008 року та
договір іпотеки №РML-D03/076/2008 від 12.05.2008
року, укладені між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП
Банк» (ТОВ «ОТП Факторинг Україна»);
зобов'язати приватного нотаріуса
Кременчуцького нотаріального округу
ОСОБА_5 виключити з реєстру іпотек та
заборон відчуження запис про іпотеку
нерухомого майна, яке було передано у
іпотеку за договором іпотеки
№РML-D03/076/2008 від 12.05.2008р., укладеним між
ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» (ТОВ «ОТП
Факторинг Україна»); а саме зняти
заборону з квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 27 вересня 2012 року
позови об'єднані в одне провадження (т.1,
а.с.72).

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 січня 2014 року, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором, звернення
стягнення на предмет іпотеки і
встановлення порядку його реалізації
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ІДН
НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІДН НОМЕР_2, на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором №ML-D03/076/2008 від 12 травня 2008
року в сумі 162744,03 грн. ( сто шістдесят
дві тисячі сімсот сорок чотири грн.03
коп.)

В іншій частині відмовлено.

Вирішено питання стягнення судових
витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», ОСОБА_2 та
приватного нотаріуса Кременчуцького
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсними кредитного та
іпотечного договорів та про
зобов'язання виключити квартиру з
реєстру заборон залишено без
задоволення.

З цим рішенням не погодилося ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», представник якого
в поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права,
просить рішення в частині відмови у
зверненні стягнення на предмет іпотеки
змінити та звернути стягнення на
однокімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1.

Зазначають, що, відмовивши у
задоволенні вимоги кредитора щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
для погашення виниклої заборгованості
за кредитним договором місцевий суд не
взяв до уваги норми Закону України «Про
іпотеку» та не звернув уваги на ту
обставину, що іпотечний договір,
укладений 12.05.2008 року між Банком та
ОСОБА_2, є чинним та дійсним.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник ОСОБА_4 ОСОБА_1
прохала скаргу відхилити, а рішення
місцевого суду залишити без змін.

Зазначає, що скаржник не вказує норму
права, за якою ОСОБА_4, який ніяких
зобов»язань перед банком та позивачем
не мав, своїми діями ніяких майнових
прав позивача не порушував, повинен
нести відповідальність за дії третіх
осіб.

Вказує також, що, відповідно до
практики ВСУ та правових позицій ВССУ
не може бути одночасно задоволена
вимога про стягнення боргу за
кредитним договором і вимога про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а тому апеляційна скарга є
безпідставною.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_1 доводи, наведені у
запереченнях на апеляційну скаргу
підтримала, прохала її відхилити, а
рішення місцевого суду залишити без
змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, вислухавши
пояснення учасників процесу, приходить
до висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим судом, 12 травня 2008
року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк",
правонаступником якого 23 квітня 2009
року стало ПАТ «ОТП Банк», було
укладено кредитний договір № ML-D03/076/2008,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав у кредит 18500,00 доларів США на
споживчі цілі на строк до 12 травня 2023
року (т.1, а.с.5-9).

11 лютого 2009 року сторони уклали
Додатковий договір №1, яким внесено
зміни та доповнення до кредитного
договору щодо викладення Графіку
платежів в новій редакції; нарахування
процентів; повернення відповідної
частини кредиту, сплати процентів тощо
(т.1, а.с.10-13).

Для забезпечення виконання боржником
своїх зобов'язань за кредитним
договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3
було укладено Договір поруки AR-D05/045/2008
від 12 травня 2008 року (т.1, а.с.15).

12 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки
№РML-D03/076/2008 однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 (т.1, а.с.16-19).

На підставі Договору купівлі-продажу
кредитного портфелю та Договору про
відступлення права вимоги від 23.09.2011
року до ТОВ «ОТП Факторінг Україна»
перейшли всі права первісного
кредитора (т.1, а.с.35-45).

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 17 червня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину, визнання права на 1/2
частку квартири, яке набрало законної
сили, позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним Свідоцтво про право
на спадщину після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 - квартиру
АДРЕСА_1, яке було видане державним
нотаріусом Третьої Кременчуцької
державної нотаріальної контори ОСОБА_2
02 лютого 2007 року, р. № 2-46.

Визнано право власності в порядку
спадкування на квартиру АДРЕСА_1 за
спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних
частках - по 1/2 частці за кожним.

Вирішено питання стягнення судових
витрат (т.1, а.с.27-30).

Установлено та знайшло підтвердження
матеріалами справи, що, станом на 21.12.2011
року сума основного боргу за кредитним
договором становила 17663,80 доларів США,
що еквівалентно 141131,99 грн. по курсу НБУ
станом на 21.12.2011р. (7,9899 грн.=1 долар США),
сума процентів за користування
кредитними коштами становить 1709,66
доларів США, що еквівалентно 13660,01 грн.
по курсу НБУ та 7952,03 грн. пені, а всього
162744,03 грн. (т.1, а.с.1-3).

Задовольняючи частково позов ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», місцевий суд у тому
числі обґрунтовано виходив як із
наявності підстав для стягнення у
солідарному порядку з боржника та
поручителя заборгованості за
кредитним договором у зв»язку з
невиконанням Позичальником своїх
зобов»язань, так і з відсутності
правових підстав для одночасного
задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, що відповідає
встановленим по справі обставинам та
ґрунтується на законі, виходячи з
наступного.

Як передбачено частиною першою статті
1054 Цивільного Кодексу України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК
України, наслідками порушення
боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання,
згідно положень статті 625 ЦК України.

Статтею 525 ЦК України встановлено
заборону односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як закріплено п.1.1. Кредитного договору,
Позичальник зобов'язаний своєчасно
погашати суму кредиту та сплачувати
відсотки за його користування кредитом
в порядки та строки, визначені
договором.

Згідно п. 1.9 Кредитного договору, Банк
має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у визначеній частині в разі
невиконання позичальником або
поручителем, або майновим поручителем
своїх боргових чи інших зобов'язань за
Договором.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
виконувати кредитний договір у
відповідності до його умов та
законодавства.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

У зв»язку з тим, що ОСОБА_2 взяті на себе
за кредитним договором зобов'язання не
виконував, 28 лютого 2012 року ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», у відповідності до
п.п.1.9.1 частини 2 Кредитного договору
направило ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досудові
вимоги про дострокове виконання
зобов'язань, а також ОСОБА_2 та
представнику відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_1 направлено іпотечні вимоги про
погашення заборгованості за кредитним
договором (а.с.20-26).

Однак, зазначена Вимога протягом 30-ти
календарних днів з дати надіслання
виконана не була, заборгованість
погашена не була, хоча Вимога
дострокового виконання зобов»язання
була подана належним чином.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що у судовому засіданні при
розгляді справи місцевим судом ОСОБА_2
позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
визнав, що, у відповідності до вимог ч.4
ст.174 ЦПК України є підставою для
задоволення позову.

Згідно із ч.1 ст.553, ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Пунктом 3.1. Договору поруки закріплено,
що у випадку невиконання Позичальником
боргових зобов'язань перед Банком за
Кредитним договором, Банк має право
звернутись до Поручителя з вимогою про
виконання боргових зобов'язань в
повному обсязі чи в частині.

За приписом частини першої статті 33
Закону України «Про іпотеку», в разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що в разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Положення частини першої цієї статті
не є перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Як роз'яснено у п.9 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, право
вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Пунктом 42 зазначеної Постанови
роз'яснено, що суд не може одночасно
звернути стягнення на предмет іпотеки
та стягнути суму заборгованості за
кредитним договором.

Приймаючи до уваги те, що відповідачі
не виконали взяті на себе зобов'язання
за Кредитним договором та Договором
поруки, висновки місцевого суду про
часткове задоволення позову ТОВ «ОТП
Факторинг» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором є обґрунтованими.

Доводи в апеляційній скарзі стосовно
того, що місцевий суд безпідставно
відмовив у задоволенні позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, є безпідставними та не
заслуговують на увагу, оскільки суд не
може одночасно звернути стягнення на
предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором,
що узгоджується з роз'ясненнями,
викладеними у п.42 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року.

Враховуючи те, що позивачем обрано два
способи захисту порушеного права
одночасно, зокрема, солідарне
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки, що не передбачено чинним
законодавством, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову в цій частині.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна»,- відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 січня 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/
О.О. Панченко

/підпис/
Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун