Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Павицької
Т.М.

суддів Миніч Т.І.,
Трояновської Г.С.

з участю секретаря Камінної М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства „Всеукраїнський
акціонерний банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
„Всеукраїнський акціонерний банк" на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 28 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ПАТ „Всеукраїнський
акціонерний банк" звернулося до суду
із зазначеним позовом, мотивуючи його
тим, що у відповідності з кредитним
договором №BLaЖГ 00078591 від 23.09.2011 року,
укладеним між ПАТ „Всеукраїнський
акціонерний банк" та ОСОБА_1,
останньому було надано кредит у
розмірі 11 000 грн. з кінцевим терміном
повернення до 23.09.2014 року зі сплатою 17%
річних. Оскільки відповідач
зобов'язань за кредитним договором
не виконав, то позивач просив
стягнути заборгованість за кредитним
договором в сумі 24 494 грн. 21 коп.

Рішенням Богунського районного суду
м. Житомира від 28 січня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ПАТ „Всеукраїнський
акціонерний банк" 10 249 грн. 75 коп.
заборгованості за кредитом, 2 273 грн. 75
коп. заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 2 943 грн. 39 коп.
комісії за РО та 229 грн. 40 коп. судових
витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ
„Всеукраїнський акціонерний банк",
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду,
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа ( кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23.09.2012 року між
ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк"
та ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір № BLaЖГ 00078591, за яким
відповідачу було надано кредит в сумі
11 000 грн. з кінцевим терміном
повернення до 23.09.2014 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись
належними чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного судочинства.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язанням є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором чи
законом.

Договір у силу ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Нормами ст.1050 ЦК України передбачено,
що якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК
незалежно від сплати процентів,
належних йому згідно з вимогами ст.1048
ЦК.

Якщо договором установлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 ЦК.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1
неналежним чином не виконував свої
зобов'язання за кредитним договором.
Так, згідно розрахунку розміру
заборгованості, ОСОБА_1 станом на 03.07.2013
року мав заборгованість за кредитним
договором в сумі 24 494 грн. 21 коп., з яких
10 249 грн. 75 коп. заборгованості за
кредитом, 2 273 грн. 75 коп.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 2 943 грн. 39 коп.
комісії за РО, 9 027 грн. 99 коп. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором.

З огляду на наведене суд першої
інстанції правильно вважав, що ОСОБА_1
зобов'язаний нести відповідальність
перед позивачем за невиконання умов
кредитного договору.

Однак не можна погодитися з судовим
рішенням в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення неустойки в зв'язку із
пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті
251 ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК
України).

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Частиною 2 ст.258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлена позовна давність в один
рік.

Встановлено, що строк виконання
кредитного договору закінчується
23.09.2014 року. Звертаючись до суду з
позовом 31.05.2013 року, позивач просив
стягнути з відповідача неустойку за
період з 31.05.2012 року по 30.05.2013 року, тобто
в межах одного року та в межах дії
кредитного договору.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
стягненні неустойки у вз'язку з
пропуском строку позовної давності,
норм матеріального права, що регулюють
зазначені відносини, не врахував.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач відповідно до
вимоги ч.3 ст.551 ЦК України подав
письмову заяву в якій просив зменшити
розмір неустойки, посилаючись на тяжке
матеріальне становище.

Враховуючи, роз'яснення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ викладені в п. 27 постанови №5 від
30.03.2013 року „Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин", колегія судді вважає за
можливе зменшити розмір неустойки до
2000 грн. При цьому колегія суддів
враховує те, що відповідач тривалий час
не працює у зв'язку з хворобою, його
незадовільний матеріальний стан.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304,307,309,314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
„Всеукраїнський акціонерний банк"
задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 28 січня 2014 року в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
„Всеукраїнський акціонерний банк" 10 249
грн.75 коп. заборгованості за кредитом,
2 273 грн. 75 коп. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом, 2
943 грн. 39 коп. комісії за РО, 2000 грн.
неустойки, а всього 17 466 грн. 89 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий

Судді