Справа № 347/290/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014
м. Косів

Косівський районний суд,
Івано-Франківської області, в складі:

Головуючого - судді : Цалин Б.М.

Секретаря: Грицанюк Н.П.

З участю позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача - Косівської
м/ради: Сав"юк Л.В.

Відповідачки: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Косів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської
міської ради, ОСОБА_4 про скасування
Державного акту про право власності на
земельну ділянку, -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
Косівської міської ради, ОСОБА_4 про
скасування Державного акту про право
власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, суду пояснив,
що його мати ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_6. Проживала мати в АДРЕСА_3.
До спадкового майна після смерті його
матері відносились житловий будинок з
господарськими будівлями, що в АДРЕСА_3
та земельна ділянка, яка була в її
користуванні. Він в нотаріальній
конторі оформив своє право на спадщину
, а саме на 1/2 частину житлового будинку
з господарськими будівлями і спорудами
, що в АДРЕСА_3, а інша 1/2 частина
вказаного спадкового майна належить
внучці ОСОБА_4, яка на даний час ще
оформила своїх спадкових прав. Однак
при виясненні питання щодо оформлення
права на частину спадкової земельної
ділянки, якою за життя користувалась
його мати, він довідався що земельна
ділянка в цілому передана в приватну
власність ОСОБА_4 ще в 2005 році, чим
порушено його право на оформлення
права на частину спадкової земельної
ділянки. Просить позовні вимоги
задоволити та скасувати Державний акт
про право власності на земельну
ділянку, що виданий на ім"я ОСОБА_4 а
також відшкодувати в його користь
понесені судові витрати.

Представник відповідача, Косівської
міської ради Сав"юк Л.В. позовні вимоги
визнала в частині скасування
державного акту про право власності на
земельну ділянку, суду пояснила, що на
підставі заяви ОСОБА_4 Косівською
міською радою було прийнято рішення
від 14.10.2005 року яким останній вирішено
передати в приватну власність земельну
ділянку площею 0,5200 га в м.Косів для
ведення особистого селянського
господарства. На час прийняття
Косівською міською радою такого
рішення та видачі на цій підставі
Державного акту про право власності на
земельну ділянку ОСОБА_4, тобто станом
на 26.12.2005 року фактично міській раді не
було відомо про іншого спадкоємця.
Позивачем же оформлено своє право на 1/2
частину спадкового будинковолодіння
тільки 04.11.2013 року. За таких підстав
Косівська міська рада не заперечує в
частині скасування Державного акту про
право власності на земельну ділянку ,
що виданий на ім"я ОСОБА_4, однак не
визнає позову в частині відшкодування
судових витрат в користь позивача.

Відповідачка, ОСОБА_4 позовні вимоги
ОСОБА_1 визнала, суду пояснила , що при
виготовленні технічної документації
на спадкову земельну ділянку вона
вказала межі земельної ділянки якою
фактично користувалась її баба ОСОБА_5
а також і межі земельної ділянки яка
була в її користуванні. Вона не
заперечує, що частина саме спадкової
земельної ділянки повинна належати її
дядькові ОСОБА_1. Позов визнала в
повному обсязі .

Суд вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи вважає позовні вимоги
підставними, доведеними в судовому
засіданні і такими, що підлягають до
задоволення за наступних підстав:

як встановлено в судовому засідання
сторони в справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_4
являються спадкоємцями після смерті
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Факт прийняття спадщини позивачем
після смерті ОСОБА_5 стверджено
долученим до матеріалів справи
свідоцтвом про право на спадщину за
законом (а.с.6) , із якого вбачається, що
спадкоємцями ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_6, є її син та онука,
тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно по 1/2
частці кожен. Спадщина на яку видано це
свідоцтво складається із житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, що в АДРЕСА_3. Свідоцтво про
право на спадщину, на 1/2 частку
спадкового майна видано ОСОБА_1.

Ст. 78 ЗК України встановлено, що право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України, цього
Кодексу, а також інших законів, що
видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст.126 ЗК України
державний акт є документом, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку. Частиною другою цієї статті
встановлено можливість посвідчення
права власності на земельну ділянку
іншими документами, зокрема, на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення, право
власності посвідчується або
цивільно-правовою угодою або
свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, державний акт на право власності
на земельну ділянку законодавчо
прирівняний до інших титулів на право
власності, тобто підстав виникнення
цього права, а саме, до
цивільно-правових угод та заповітів.

Форми державних актів на право
власності на земельну ділянку, право
постійного користування земельною
ділянкою затверджуються Кабінетом
Міністрів України (ч. 4 ст.126 ЗК України ).

Постановою КМУ від 02.04.2002 року № 449
затверджено форми державного акта на
право власності на земельну ділянку та
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою.
Наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04 травня 1999 року
№ 43 затверджено Інструкцію про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі.

На час видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку
відповідачці ОСОБА_4 була чинною
Інструкція про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затверджена
наказом Державного Комітету України по
земельних ресурсах від 04 травня 1999 року
№ 43, яка у п. 1.12. передбачала, що
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі або
наданні земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та об'єднанням громадян всіх видів
проводиться після перенесення в натуру
(на місцевість) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
за затвердженим в установленому
порядку проектом відведення цієї
ділянки.

У п. 1.13 Інструкції передбачено, що
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і об'єднанням
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правоустановних документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією.

Тобто при проведенні робіт з видачі
державного акта на право на земельну
ділянку обов'язковою складовою є
визначення та перенесення у натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки.

Згідно з вимогами п. 1.16 зазначеної
Інструкції технічна документація зі
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або на
право постійного користування
земельною ділянкою, окрім інших
документів, включає ряд вимог
(висновків , планів .. ). Отже, виконання
усіх підготовчих робіт з виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку передбачає як
перевірку того, чи є земельна ділянка
вільною, чи не належить вона іншому
власнику чи користувачеві та чи не
накладаються межі вказаної земельної
ділянки на суміжні земельні ділянки.

Аналіз фактичних обставин справи і
зібраних у справі доказів свідчить про
те, що внаслідок недотримання
землевпорядними органами вищевказаної
Інструкції, а саме: не проведення робіт
з відновлення меж земельної ділянки в
натурі, які у відповідності з п.1.13
Інструкції являються обов'язковими при
переоформленні правоустановчих
документів на земельну ділянку, чи не
належить вона іншому власнику чи
користувачеві.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 120 ЗК
України, у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду
кількома особами право на земельну
ділянку визначається пропорційно до
часток осіб у праві власності жилого
будинку, будівлі або споруди.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні визнала позовні вимоги
ОСОБА_1 а тому вказані обставини не
підлягають доказуванню.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Із долучених до матеріалів справи
квитанції (а.с.1, 17) вбачається , що
позивачем при подачі позову до суду
проведено оплату судового збору в
загальній сумі 365,40 грн., що в силу симог
ст. 88 ЦПК України підлягає до
відшкодування відповідачкою ОСОБА_4

На підставі наведеного, ст. ст. 78,
126, 198 ЗК України, керуючись ст.ст. 213-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Визнати недійсним та
скасувати Державний акт на право
власності на земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,5200 га в м.Косів,
Косівського району Івано-Франківської
області серії ІФ № 105972 від 26 грудня 2005
року, виданий ОСОБА_4, яка проживає в
АДРЕСА_1, зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 31.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН
невідомо) жит. АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_1, що проживає в
АДРЕСА_2 365,40 грн оплаченого судового
збору .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Цалин Б.М.