Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/4432/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у особі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С.С.Онисько, за участю сторін,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Виноградів
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся у Виноградівський
районний суд із цією позовною заявою до
відповідачки з тих підстав, що між ними
був укладений шлюб 19.11.2011р. у виконкомі
Малокопанської сільської ради,
Виноградівського району за актовим
записом №11. Від даного шлюбу у
подружжя народився один син ОСОБА_4-
ІНФОРМАЦІЯ_1

Заявлені вимоги мотивовані тим,
що спільне життя не склалось, у
подружжя різні характери та погляди на
життя, у зв»язку з чим виникають часті
сварки та образи, вони не проживають
разом тривалий час- понад два роки, шлюб
існує формально, у зв»язку з чим
позивач просить шлюб із відповідачкою
розірвати.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав, наведених у позовній
заяві та просив такі задоволити, на
розлученні наполягає, оскільки між
ними примирення та збереження їх сім»ї
є неможливим, позивач наполягає на
розлученні.

Відповідачка в судовому
засіданні також позовні вимоги визнала
повністю, не заперечує проти
задоволення позову, оскільки термін
для примирення позитивних результатів
не приніс.

Заслухавши пояснення сторін та
вивчивши матеріали справи у їх
сукупності та взаємозв"язку, суд
знаходить позов підлягаючим до
задоволення із-за таких підстав.

Так, оцінка зібраних по справі
доказів має здійснюватися за
правилами, передбаченими ст.212 ЦПК
України з врахуванням положень
ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності
до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.112 СК
України суд з"ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розлучення, бере до уваги наявність
малолітньої дитини та інші обставини
життя сторін.

Ці вимоги закону узгоджуються та
доповнюються нормами п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.1998р. №16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю»
із наступними змінами встановлено, що
проголошена Конституцією України
охорона сім»ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження їх
сім»ї стали неможливим. З цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно і всебічно з»ясовувати
фактичні взаємини подружжя, мотиви та
причини розлучення, забезпечувати
участь у засіданні, як правило, обох
сторін, уживати заходів

до примирення подружжя. Рішення суду
про розірвання шлюбу повинно
відповідати вимогам законності та
обґрунтованості. При цьому законність
і обґрунтованість рішення
визначається не тільки дотриманням
судом норм процесуального права при
розгляді цивільних справ, а й
виконанням судом вимог матеріального
права, що регулює правовідносини
сторін, а саме особисті немайнові права
та обов»язки подружжя.

В судовому засіданні
достовірними та належними доказами
встановлено, що між сторонами був
укладений шлюб 19.11.2011р. у виконкомі
Малокопанської сільської ради,
Виноградівського району за актовим
записом №11. Від даного шлюбу у
подружжя народився один син ОСОБА_4-
ІНФОРМАЦІЯ_1

Як встановлено у суді, причиною
розлучення є те, що спільне життя у
подружжя Кондор не склалось,
відповідач не дбав про створення
нормальних сімейних відносин, сторони
не проживають разом тривалий час,
оскільки чоловік перебуває у фактичних
шлюбних відносинах з іншою жінкою, а
відтак шлюб існує формально, спору про
спільно нажите майно у них не має, у
зв»язку з чим позивачка категорично
наполягає на розірванні шлюбу із
відповідачем.

Суд виходить з того, що відповідно до
вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується
на вільній згоді жінки та чоловіка,
примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається. Дружина та
чоловік за змістом ст.55 СК України
зобов»язані спільно піклуватись про
побудову сімейних відносин між собою
та іншими членами сім»ї на почуттях
взаємної любові, поваги, дружби,
взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний
утверджувати в сім»ї повагу до матері.
Дружина зобов»язана утверджувати в
сім»ї повагу до батька. Дружина та
чоловік відповідальні один перед
одним, перед іншими членами сім»ї за
свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносини,
примушування до їх збереження, є
порушенням прав жінки, чоловіка на
свободу та особисту недоторканість і
може мати наслідки, встановлені
законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

На підставі наведеного, з урахуванням
особливого характеру сімейних
відносин та їх об»єктивну
недоступність для оточуючих, беручи до
уваги, що сторони втратили почуття
любові і поваги один до одного і
категорично заперечують проти
збереження їх сім»ї та наполягать на
розлученні, а відтак суд не може
покласти обов»язок збереження сім»ї
сторін на них при наявності їх
категоричного заперечення цього.

З"ясувавши фактичні взаємини подружжя
ОСОБА_2, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу- сторони фактично
проживають окремо, взявши до уваги
відсутність у сторін неповнолітніх
дітей та обставини життя подружжя, суд
встановив справжнє прагнення позивача
до розірвання шлюбу, а відтак приходить
до переконання, що подальше спільне
життя подружжя і збереження їх шлюбу
не суперечить інтересам сторін, після
цього не будуть порушені їх особисті та
майнові права, права неповнолітньої
дитини, у зв"язку із чим даний позов
підлягає задоволенню.

В судовому засіданні відповідачка
також просила суд вирішити питання
щодо повернення їй дошлюбного її
прізвища «ОСОБА_3», яке вона носила до
укладення шлюбу із відповідачем.

У відповідності до вимог ст.28 ЦК
України фізична особа набуває прав та
обов»язків і здійснює їх під своїм
іменем. Ім»я фізичної особи, яка є
громадянином України, складається з
прізвища, власного імені та по
батькові, якщо інше не випливає із
Закону, звичаю національної меншини, до
якої вона належить.

Зокрема, Законом України №2398-У1 «Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану», який набув чинності 27.07.2010р.,
внесено зміни до ст.235 ЦК України, а саме
було доповнено частиною другою, згідно
якої у рішенні суду про розірвання
шлюбу зазначається про вибір прізвища
тим з подружжя, який змінив прізвище
під час реєстрації шлюбу, що
розривається.

Статтею 295 цього-ж Кодексу передбачено,
що прізвище фізичної особи може бути
змінене у разі реєстрації шлюбу,
розірвання шлюбу або визнання його
недійсним.

Сімейним Кодексом України (ст.113)
передбачено також, що особа, яка
змінила своє прізвище у зв»язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, відповідно до
вимог ст.ст.28,235,295 ЦК України,
ст.ст.24,55,56,112 СК України та керуючись
ст.ст.1,3,10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд:

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений 19.11.2011р. між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у виконкомі Малокопанської
сільської ради, Виноградівського
району за актовим записом №11-
розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці
присвоїти дошлюбне прізвище «ОСОБА_3».

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта