Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1162/14
Головуючий у 1 інстанції Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 15 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3,
третя особа Запорізьке міське
управління земельних ресурсів про
виділення у володіння долі у спільній
сумісній власності земельної ділянки
та визнання права власності на частину
земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, який в процесі розгляду
справи уточнював, до ОСОБА_5, ОСОБА_3,
третя особа Запорізьке міське
управління земельних ресурсів про
виділення у володіння долі у спільні
сумісній власності земельної ділянки
та визнання права власності в права
користування на частину земельної
ділянки.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що 27 грудня 2007 року він
прийняв в дар 11/25 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 від відповідача
ОСОБА_5, що підтверджується договором
дарування, який зареєстровано в ОП
ЗМБТІ.

Вказаний житловий будинок знаходиться
на земельній ділянці площею 2011 кв.м.

На момент укладання договору дарування
земельна ділянка не була
приватизована.

Після прийняття в дар 11/25 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, позивач
разом з сім'єю вселився в будинок, де і
мешкає до теперішнього часу.

Відповідач ОСОБА_5 виїхала з будинку до
грудня 2007 року і проживає в іншому
постійному місці.

19 травня 2008 року ОСОБА_5 отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку ,на підставі якого
вона є власником на праві спільної
сумісної власності з відповідачем
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га
для будівництва та обслуговування
спірного житлового будинку та
земельної ділянки понад 1000 кв.м., яка
надана ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в оренду на 10
років для городництва. Цей факт було
приховано від позивача.

Посилаючись на те,що з набуттям права
власності на частку у житловому
будинку,він набув право власності і на
земельну ділянку,позивач просив суд :

-виділити долю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у
спільній їх власності відповідно: 11/25
часток і 14/25 часток земельної ділянки
за адресою:АДРЕСА_1;

- визнати за ним право власності на
11/25 частин земельної ділянки, що
належить на праві власності ОСОБА_5, яка
розташована по АДРЕСА_1 ;

- визнати за ним право
користування на 11/25 частин земельної
ділянки, переданої в оренду на 10 років
для городництва ОСОБА_5

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 15 січня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Виділено долю володіння у спільній
сумісній власності земельної ділянки
площею 1,1000 га за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_5 у вигляді 11/25 частин земельної
ділянки кадастровий номер :02:027:0098
та ОСОБА_3 у вигляді 14/25 частин
земельної ділянки кадастровий номер
:02:027:0098 за вищевказаною адресою.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
11/25 частин земельної ділянки, що
належить на праві власності ОСОБА_5, яка
розташована по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :02:027:0098.

Визнано право користування за ОСОБА_4
на 11/25 частин земельної ділянки,
переданої в оренду на 10 років для
городництва ОСОБА_5, яка розташована по
АДРЕСА_1, що зазначена у додатках 1,2,3
рішення восьмої сесії п'ятого
скликання Запорізької міської Ради від
31.01.2007 року № 61/155 «Про передачу
громадянам земельних ділянок у
Заводському районі м. Запоріжжя
(кадастровий квартал номер :02:027)»
площею 0,2681 га, кадастровий номер
земельної ділянки :02:027:0099.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
недоплачену суму судового збору у
розмірі 1683 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 в особі представника
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин ,на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами,які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Оскаржуване рішення не відповідає
зазначеним вимогам закону.

Згідно до вимог ч.2 ст.373 ЦК України
право власності на землю(земельну
ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.

Нормами ст.ст. 328, 331 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно до вимог ч.1 ст.125 ЗК України
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа,що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою,та його державної реєстрації.

Згідно до вимог ч.1,ч.3 ст.120 ЗК
України у редакції,що діяла на час
виникнення спірних правовідносин, до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування".

Судом першої інстанції
встановлено і з матеріалів справи
вбачається те, що позивач ОСОБА_4 на
підставі договору дарування від 27
грудня 2007 року, укладеного між ним та
ОСОБА_5. (а.с. 7), набув право власності на
11/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1
,яке зареєстровано в ОП ЗМБТІ 22 січня
2008 року ,що підтверджено ксерокопією
договору дарування
від27.12.2007р.(а.с.7),витягом про реєстрацію
права власності серії СС1 № 586810(а.с.8).

Із зазначеного договору дарування
видно ,що земельна ділянка,на якій
розташований житловий будинок, частина
якого відчужувалась ОСОБА_4,має розмір
2011 кв.м. і на час укладення договору
дарування частини житлового будинку,
була неприватизованою.

Згідно Державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 284540 від 19 травня 2008 року ОСОБА_5(а.с.47)
і серії ЯЕ №284541 від 14 травня 2008 року
ОСОБА_3(а.с.48) на підставі рішення
восьмої сесії п'ятого скликання
Запорізької міської ради від 21 січня 2007
року № 61/155, на праві спільної сумісної
власності належить земельна ділянка,
розташована за адресою : АДРЕСА_1,
площею 0, 1000 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та споруд.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині
визнання за ним права власності на 11/25
частину земельної ділянки, суд першої
інстанції, в порушення вимог ст.ст. 120, 125
Земельного Кодексу України та ст.182
Цивільного Кодексу України, не звернув
уваги на те, що на момент дарування
частини житлового будинку, право
власності на спірну земельну ділянку,
кадастровий номер :02:027:0098 за
дарувальником не було зареєстровано.

Оскільки на час укладення договору
дарування 11/25 часток житлового будинку
від 27.12.2007р. дарувательці ОСОБА_5 не
належала на праві власності земельна
ділянка,на якій розташований житловий
будинок,а таке право у неї виникло лише
після отримання Державного акту на
право власності на землю від 19.05.2008р. і
його реєстрації, то у відповідності до
ч.1 ст.120,ст.125 ЗК України і позивач не
набув такого права внаслідок укладення
правочину.

Суд першої інстанції, виходячи із
того,що на час укладання договору
дарування Запорізькою міською радою
було прийнято рішення № 61/155 від 21.01.2007р.
про передачу спірної земельної ділянки
у власність ОСОБА_5, помилково не
застосував норму матеріального права-
ст.125 ч.1 ЗК України ,внаслідок чого
неправильно вирішив спір, визнавши за
позивачем право власності на 11/25
частин спірної земельної ділянки.

При цьому суд не взяв до уваги
те,що право власності відповідачки
ОСОБА_5на земельну ділянку не оспорено
у встановленому законом
порядку,Державний акт не скасовано і у
порушення законних прав відповідачки
на земельну ділянку визнано право
власності позивача на цю ж саму
земельну ділянку.

Між тим згідно до вимог ст.321 ч.1,ч.2
ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійснені лише у
випадках і в порядку,встановлених
законом.

Крім того, згідно до вимог ст.370
ЦК України право виділу частки із
майна,що є у спільній сумісній
власності належить співвласникам
цього майна.

Співвласниками спірної
земельної ділянки є відповідачі
ОСОБА_3 і ОСОБА_5

Позивачем ОСОБА_4,який не є
співвласником земельної ділянки,
площею 0, 1000 га за адресою : АДРЕСА_1,
пред»явлений позов про виділення її
долі 11/25 частин,що порушує права її
власників.

.

Крім того, із додатку до рішення
Запорізької міської ради №61/155 від
21.01.2007р(а.с.12,16) видно, що ОСОБА_5передано
на 10 років для городництва земельна
ділянка 0,2681га за адресою АДРЕСА_1.

Визнаючи право користування за ОСОБА_4
на 11/25 частин земельної ділянки,
переданої ОСОБА_5 в оренду на 10 років
для господарництва ,що розташована по
АДРЕСА_1 і зазначена у додатках 1,2,3
рішення восьмої сесії п'ятого
скликання Запорізької міської Ради від
31.01.2007 року № 61/155 «Про передачу
громадянам земельних ділянок у
Заводському районі м. Запоріжжя
(кадастровий квартал номер :02:027)»
площею 0,2681 га, кадастровий номер
земельної ділянки :02:027:0099, суд
першої інстанції помилково виходив з
того, що оскільки ОСОБА_4 набув право
власності на частину житлового
будинку, згідно ст. 120 ЗК України, він
має право на користування зазначеної
земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Користування ОСОБА_5 земельною
ділянкою,що надана їй для городництва
на підставі рішення восьмої сесії
п'ятого скликання Запорізької міської
Ради від 31.01.2007 року № 61/155 позивачем не
оспорювалось , визнання за ОСОБА_4 права
користування на земельну ділянку, яка
знаходиться в оренді у ОСОБА_5, є хибним.

Крім того, визнавши право
користування 11/25 часток земельної
ділянки за ОСОБА_4,переданої в оренду
ОСОБА_5,суд вийшов за межі своїх
повноважень,передбачених статтею15 ЦПК
України, оскільки згідно до вимог ст.124,
ч.2ст.125 ЗК України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній
власності,здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки,
право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається,що
позивач не звертався у встановленому
законом порядку до органів місцевого
самоврядування щодо укладення
договору оренди земельної ділянки для
городництва, питання щодо укладення з
ним такого договору органами місцевого
самоврядування не вирішувалось.

З огляду на зазначене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
висновки суду першої інстанції
суперечать набутим у справі доказам,
яким суд не надав належної оцінки, і
вимогам закону, порушені вимоги
матеріального і процесуального
права,неправильно вирішений спір, тому
на підставі вимог ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 15 січня 2014 року у цій
справі скасувати, ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя
особа Запорізьке міське управління
земельних ресурсів про виділення долі
володіння у спільній сумісній
власності земельної ділянки , визнання
права власності і права користування
на частину земельної ділянки залишити
без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: