Головуючий суду 1 інстанції - Зайцев
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 1230/4247/12
Провадження № 22ц/782/243/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого « 26» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Борисов Є.А., Маляренко І.Б.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу

Старобільського районного суду
Луганської області від 27 грудня 2013
року

по цивільній справі за поданням

старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції Булавинець Наталії Миколаївни
про дачу дозволу на примусове
проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції Булавинець Н.М. звернулася до
суду з поданням про дачу дозволу на
примусове проникнення до житла
боржника, у якому просить суд надати
дозвіл на примусове входження до житла
боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування подання ВДВС
посилається на те, що у ВДВС на
виконанні знаходиться виконавче
провадження № 40521797 від 01.11.2013 року про
стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 208 216
грн. 32 коп. на користь ОСОБА_4.

31.10.2013 року до ВДВС надійшла заява
стягувача ОСОБА_4 з виконавчим листом №
2/431/65 від 30.10.2013 року про стягнення з
ОСОБА_2 боргу у розмірі 208 216 грн. 32 коп.
на її користь.

01.11.2013 року державним виконавцем згідно
до вимог ст.ст. 17, 18, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
було відкрито виконавче провадження та
копії постанови направлено сторонам
для відома та виконання.

01.11.2013 року до відділу надійшла заява
стягувача ОСОБА_4 про накладення арешту
на будинок за адресою: АДРЕСА_1, який
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 для реального забезпечення
виконання рішення суду.

05.11.2013 року державним виконавцем було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження та направлено до
установ, які проводять перереєстрацію.
Також копії постанови направлені
сторонам для відома.

24.12.2013 року до відділу надійшла довідка
з адресно-довідкового бюро про те, що
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1.

26.12.2013 року до відділу надійшла
інформаційна довідка з реєстру прав
власності на нерухоме майно, де
вказано, що будинок, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві
приватної власності ОСОБА_2

26.12.2013 року державним виконавцем було
здійснено виїзд з метою опису та арешту
будинку за вказаною адресою для
забезпечення реального виконання
рішення суду, боржниця була вдома, але
відмовилася впустити державного
виконавця до будинку.

Боржник не виконує вимог державного
виконавця та перешкоджає проведенню
виконавчих дій, чим унеможливлює
виконання рішення суду № 2/431/65, тому
виникла необхідність у наданні дозволу
на примусове проникнення в будинок, в
якій мешкає боржник.

Ухвалою Старобільського районного
суду Луганської області від 27 грудня 2013
року подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Старобільського
районного управління юстиції
Булавинець Наталії Миколаївни про дачу
дозволу на примусове проникнення до
житла боржника задоволено.

Надано дозвіл старшому державному
виконавцю відділу державної
виконавчої служби Старобільського
районного управління юстиції
Булавинець Наталії Миколаївні на
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2 - будинку АДРЕСА_1, для
проведення виконавчих дій.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій ставить питання про скасування
ухвали суду, як постановленої з
порушенням норм процесуального права,
та постановлення ухвали про відмову в
задоволені подання державного
виконавця.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
ВДВС на виконанні знаходиться
виконавче провадження № 40521797 від 01.11.2013
року, на виконання рішення
Старобільського районного суду
Луганської області від 14.08.2013 року та
рішення Апеляційного суду Луганської
області від 9.10.2013 року, про стягнення з
ОСОБА_2 боргу у розмірі 208 216 грн. 32 коп.
на користь ОСОБА_4.

Задовольняючи подання старшого
державного виконавця суд першої
інстанції керувався тим, що таке
подання узгоджується з вимогами
Конституції України та ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому, вказане подання підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак ухвала суду не відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно із ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника-фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право
звертатися до суду з поданням про
постановлення рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
іншої особи, в якої перебуває майно
боржника.

Питання про примусове проникнення до
житла повинно вирішуватися не інакше
як шляхом прийняття вмотивованої
ухвали суду з додержанням принципу
верховенства права.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено у
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави у права
людини з метою забезпечення загального
блага.

На вказані питання суд уваги не
звернув, не встановив фактичні
обставини, з урахуванням вимог ст. 376
ЦПК України не перевірив, чи додержано
державним виконавцем процедуру,
визначену як ЦПК України, так і Законом
України «Про виконавче провадження»,
проведення примусових дій щодо
виконання судових рішень, що
унеможливлює вирішення справи по суті
на стадії апеляційного перегляду.

До того, ж ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 31.01.2014 року постановлено
зупинити виконання рішення
Старобільського районного суду
Луганської області від 14.08.2013 року та
рішення Апеляційного суду Луганської
області від 9.10.2013 року, а ухвалою цього
ж суду від 5.02.2014 року, зазначені рішення
судів в частині позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення витрат на поліпшення
домоволодіння скасовані, справа у цій
частині передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Таким чином, вирішуючи поставлені в
поданні питання щодо проведення
примусових дій, щодо виконання судових
рішень, місцевий суд порушив порядок
відносно законності та
обґрунтованості такого вирішення.

Згідно ч. 3 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч.2 ст. 307, 312 , 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~
задовольнити частково.

Ухвалу Старобільського районного
суду Луганської області від 27 грудня
2013 року ~ скасувати, а справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: