У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської
області у складі:

головуючої - Боднар
О.В.

суддів - Кеміня М.П.,
Джуги С.Д.

при секретарі - Свіді
Г.С.

з участю - представників позивача
Маркуся М.І., Куртанич М.І., Бірнштейн
М.А., представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
директора ТОВ «Магазин «Взуття»
Бірнштейн Марії Андріївни на ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від
26 грудня 2013 року матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Магазин «Взуття» до
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: ОСОБА_9, приватний нотаріус
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою від 26 грудня 2013
року Ужгородський міськрайонний суд
скасував заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою цього ж суду від 17
вересня 2013 року, у вигляді накладення
арешту на нерухоме майно - вбудовані
приміщення (реєстраційний номер в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 3921708 та 36233656), що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, які розташовані на
земельній ділянці площею 53, 9 кв.м.,
кадастровий номер земельної ділянки
:06:001:0029 (а.с.11-12).

В апеляційній скарзі представник
ТОВ «Магазин «Взуття» просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні заяв ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4
відмовити. Посилається на те, що суд при
постановленні ухвали не врахував, що
відповідачі мають намір розпорядитись
спірним майном, про що вказують у заяві
про скасування заходів забезпечення
позову, а це може утруднити виконання
рішення суду. Крім того, суд
безпідставно вдався до оцінки обставин
у справі, які підлягають дослідженню
при розгляді справи по суті.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ч.5 ст.153 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Про вжиття заходів
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання. Копія
ухвали надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення.

Згідно з ч.3 ст.154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає заяву.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 16.07.2013 р. ТОВ «Магазин «Взуття»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6,
в якому просило визнати недійсним з
моменту укладення договір
купівлі-продажу вбудованих приміщень
загальною площею 134,8 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, що розташовані на земельній
ділянці площею 53, 9 кв.м., укладений 07
липня 2011 року між ТОВ «Магазин «Взуття»
в особі директора Запорожець Н.П. та
ОСОБА_6 (а.с.1-3).

У позовній заяві з посиланням на
постанову Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» зазначено, що судовий збір
сплачено як із немайнового спору,
оскільки заявлена вимога про визнання
правочину недійсним без застосування
наслідків недійсності (п.31).

Одночасно з позовною заявою 16.07.2013 р.
ТОВ «Магазин «Взуття» подало заяву, в
якій просило вжити заходи забезпечення
позову та накласти арешт на нерухоме
майно - вбудовані приміщення
(реєстраційний номер в реєстрі прав
власності на нерухоме майно 3921708 та
36233656), що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, які розташовані на земельній
ділянці площею 53, 9 кв.м., кадастровий
номер земельної ділянки :06:001:002
(справа № 308/12227/13-ц, а.с.28-29).

З метою повного з'ясування обставин, що
мають значення для справи, апеляційним
судом було витребувано та досліджено
справу № 308/12227/13-ц за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Магазин «Взуття» до
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: ОСОБА_9, приватний нотаріус
Ужгородського міського нотаріального
окргуру ОСОБА_10, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та
витребування нерухомого майна.

Встановлено, що 17 вересня 2013 року
суддею Ужгородського міськрайонного
суду було постановлено ухвалу про
відкриття провадження у справі та
призначення справи до розгляду, а також
ухвалу про накладення арешту на
вбудовані приміщення (реєстраційний
номер в реєстрі прав власності на
нерухоме майно 3921708 та 36233656), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які
розташовані на земельній ділянці
площею 53,9 кв.м., кадастровий номер
земельної ділянки :06:001:002 (справа
№ 308/12227/13-ц, а.с.44, 45).

В той же час, ТОВ «Магазин «Взуття»
тільки через місяць 15 жовтня 2013 р.
подало заяву про збільшення позовних
вимог, в якій крім визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 07.07.2011 р.,
просило витребувати на користь
товариства спірне майно, а 28.10.2013 р.
подало заяву про залучення в якості
співвідповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, які стали власниками спірного
майна на підставі договорів
купівлі-продажу нерухомого майна від
23.03.2012 р. та від 8.07.2013 р. (справа №
308/12227/13-ц, а.с.59-61, 80-81, 96-100, 140-142).

В якості співвідповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та в якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_9 було залучено до участі у
справі ухвалою суду від 28.11.2013 р.
(справа № 308/12227/13-ц, а.с.127).

11 грудня 2013 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8
подали заяву про скасування заходів
забезпечення позову, вжитих ухвалою
суду від 17.09.2013 р., посилаючись на те, що
згідно з договором купівлі-продажу від
08.07.2013 р., укладеним між ними та ОСОБА_9,
вони є співвласниками вбудованих
приміщень, част. Літ .А 1-поверху (поз.1///,
2///, 3, 4, 5, 6, 7) загальною площею 67,4 кв.м. у
АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/2 кожний,
про постановлення ухвали вони не знали
і накладення арешту порушує їх права
(справа № 308/12227/13-ц, а.с.138-139).

17 грудня 2013 року з аналогічною заявою
про скасування заходів забезпечення
позову, вжитих ухвалою суду від 17.09.2013
р., звернулася до суду ОСОБА_4
Посилалась на те, що згідно з договором
купівлі-продажу від 23.03.2012 р., укладеним
між нею та ОСОБА_6, вона є власником
приміщення (част.літ.А-1 поверху (поз.1,2)
загальною площею 67,4 кв.м. у АДРЕСА_1, і
накладення арешту на її майно порушує
її як власника вбудованих приміщень
права, вона не є стороною у справі, а
про постановлення ухвали її
повідомлено не було (а.с.9, справа №
308/12227/13-ц, а.с.148-149).

Таким чином встановлено, що ухвалою від
17 вересня 2013 р. було вжито заходи
забезпечення позову щодо ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, які на час
постановлення ухвали не були
відповідачами у справі, до них не було
пред'явлено жодних вимог і вони не були
повідомлені про накладення арешту на
їх майно. В порушення вимог п.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» суддя при
постановленні ухвали не з'ясував обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача та належність йому майна, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просило застосувати ТОВ
«Магазин «Взуття», заявленим позовним
вимогам.

Крім того, в заяві про забезпечення
позову в якості причини, у зв'язку з
якою потрібно забезпечити позов,
зазначалося, що існує нічим необмежена
можливість відповідача ОСОБА_6
відчужити спірне майно на користь
третіх осіб.

Проте, як встановлено судом, на час
постановлення ухвали від 17 вересня 2013
р. спірне майно ОСОБА_6 вже було
відчужено третім особам, а тому
наведене в заяві про забезпечення
позову обґрунтування не могло бути
підставою для накладення арешту на
майно осіб, які не залучені до участі у
справі.

Тим більше, що згідно актуальної
інформації про державну реєстрацію
обтяження нежитлове приміщення, кафе,
вбудовані приміщення 1-го поверху літ А.
за адресою: АДРЕСА_1, що належать
ОСОБА_4, 23.03.2012 р. внесені до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, реєстраційний номер
12312133, у зв'язку з укладенням іпотечного
договору № 290TS1 від 23.03.2012 р., що
унеможливлює його відчуження, а отже і
ймовірність утруднення або
невиконання рішення суду у разі
скасування заходів забезпечення
позову (справа №
308/12227/13-ц, а.с.106).

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив заяви ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та постановив ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову, вжитих щодо них ухвалою суду
від 7 вересня 2013 року.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу директора ТОВ
«Магазин «Взуття» Бірнштейн Марії
Андріївни відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 26 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

Кемінь М.П. Боднар О.В.
Джуга С.Д.