Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Ступіна Я.Ю.
Справа № 432/5297/13-ц
Провадження № 22ц/782/674/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 р. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді: Ступіної Я. Ю.,

суддів: Коновалової В. А., Темнікової В.
І.,

при секретарі Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Стахановського міського суду
Луганської області від 30 січня 2014 р. у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 р. позивач звернувся в
суд з позовом, в якому просив стягнути з
відповідача 5 700,00 грн., в обґрунтування
чого посилався на такі обставини. Між
ним та відповідачем 27.08.2012 р. було
укладено усний договір доручення,
відповідно до якого відповідач отримав
від нього грошові кошти в сумі 5 700,00 грн.
для їх передачі на ринку „Барабашова" в
м. Харкові уповноваженому представнику
продавця - торгової організації з
оптової та роздрібною реалізації
взуття і натомість отримати взуття в
кількості 24 пар, які повинен був
передати йому в м. Стаханові. За вказану
послугу він зобов'язався заплатити
відповідачу 60 грн. Проте відповідач
зобов'язання виконав не належним чином:
27.08.2012 р. відповідач передав грошові
кошти невідомій особі, яка начебто
представилася продавцем та запросила
грошів наперед, пообіцяв, що взуття
принесе пізніше, але так і не принесла,
чим відповідач заподіяв йому збитки на
зазначену суму, які в добровільному
порядку відмовився відшкодувати.

Рішенням Стахановського міського суду
Луганської області від 30.01.2014 р. позов
задоволено: стягнуто з відповідача на
користь позивача у рахунок
відшкодування збитків 5 700,00 грн. та
судові витрати: 214,60 грн. судового збору
і 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

Позивач заперечував проти доводів
апеляційної скарги, просив її
відхилити, а рішення суду - залишити без
змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як встановлено судом і як вбачається з
матеріалів справи, постановою органу
досудового слідства від 27.10.2012 року у
матеріалі № 1295/15333 від 23.10.2012 року за
заявою позивача відмовлено у порушенні
кримінальної справи за ознаками ст. 185
КК України, згідно якої відповідач
27.08.2012 року за усним дорученням
позивача, отримавши від останнього
гроші, передав їх на ринку
„Барабашово" в м. Харкові невідомій
особі, яка представилася продавцем
організації, згаданої йому позивачем,
та пообіцяла принести взуття, але так і
не принесла.

Позивач, посилаючись на те, що
відповідач своє зобов'язання виконав
не належним чином, а саме передав
грошові кошти у сумі 5 700,00 грн. без
отримання взуття не належній особі,
зазначив, що йому заподіяні збитки на
цю суму.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1000 ЦК за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя. Договором
доручення може бути встановлено
виключне право повіреного на вчинення
від імені та за рахунок довірителя всіх
або частини юридичних дій,
передбачених договором. У договорі
можуть бути встановлені строк дії
такого доручення та (або) територія, у
межах якої є чинним виключне право
повіреного.

Відповідно до ст. 1003 ЦК у договорі
доручення або у виданій на підставі
договору довіреності мають бути чітко
визначені юридичні дії, які належить
вчинити повіреному. Дії, які належить
вчинити повіреному, мають бути
правомірними, конкретними та
здійсненними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК у письмовій
формі належить вчиняти правочини
фізичних осіб між собою на суму, що
перевищує у двадцять і більше разів
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу.

Оскільки за змістом наведених норм
матеріального права договір доручення
має бути укладеним у письмовій формі і
відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, а позивач на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовував позовні вимоги (щодо
суми переданих грошових коштів і щодо
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань), проти яких
заперечував відповідач, не надав суду
письмового договору доручення, то у
суду були відсутні підстави для
задоволення цих позовних вимог.

Суд на порушення наведених норм
матеріального і процесуального права
дійшов помилкового висновку щодо
доведеності суми переданих позивачем
грошових коштів відповідачу і щодо
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позову відмовити за
необгрунованістю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 205-208, 1000 - 1007 ЦК України, ст.ст. 303,
307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 30 січня 2014 р.
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування збитків відмовити за
необгрунованістю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
з дня його проголошення безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:

Cудді: