ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2160/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
СНІГУР Н.В.

сторін

позивачки
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ,
суд

В с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя. Свої вимоги мотивувала тим,
вона перебуває у зареєстрованому шлюбі
з відповідачем з 06 червня 2009 року. За
час перебування в шлюбі подружжя на
спільні кошти придбало квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, яку оформили на
відповідача. Останнім часом відповідач
зазначав, що хоче подарувати вказану
квартиру і дозволу позивача йому не
потрібно, у зв'язку із чим позивачка
вимушена звернутися до суду, щоб
розділити спільне майно по ? частині
квартири на кожного.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засідання
позовні вимоги підтримала, посилаючись
на обставини, зазначені в позовній
заяві та просила їх задовольнити .

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
не заперечував проти задоволення
позову та погодився, щоб спірна
квартира була розділена в рівних
частках між ним та позивачкою.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем позовних вимог не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних
вимог прийнято судом.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009
року, про що зроблено актовий
запис № 283
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві (а.с. 2).

Відповідно до свідоцтва про право
власності виданого 03 лютого 2010 року
спірна квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 на праві приватної власності
(а.с. 3).

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право розділити майно за
взаємною згодою.

Частиною 1 ст. 70 СК України
закріплено, що у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

У відповідності до вимог ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, допускається лише
за його згодою.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Відповідно до п. п. 22 постанови Пленуму
Верховного суду України від 21 грудня 2007
року №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими ст. ст.
69-72 та ст. 372 ЦК України. Вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Перебування зазначеного спірного
майна у спільній сумісній власності та
його вартість сторони не оспорювали.

Судом встановлено, що сторони
досягнули згоди стосовно поділу
квартири за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
поділу ? частини квартири на ОСОБА_2 та ?
частини квартири на ОСОБА_3

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, оцінивши наявні у
справі докази в їх сукупності та
проаналізувавши відповідні норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, суд дійшов до висновку
про виділ сторонам ідеальних часток у
спільному майні з урахуванням принципу
рівності часток.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані та законні, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 179, 208, 209,
212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст.
60, 69-71 СК України, Постанови Пленуму
ВСУ "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" від 21 грудня
2007 р. за № 11, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ,
задовольнити.

Розділити спільне нажите майно,
а саме : однокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2
та ОСОБА_3 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, кожному.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення . Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 07
березня 2014 року.

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК