АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Головачова Я.В.

при секретарі:
Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 01 квітня 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/4552/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Кривов’яз А.П. Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в
с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 01 квітня 2013
року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 1250 грн., щомісячно, на утримання
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій
грошові сумі в розмірі 1250 грн.,
щомісячно, починаючи з 29 листопада 2012
року та до досягнення ними повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
витрати, пов'язані з подачею оголошення
в газеті, в сумі 420 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в сумі 229 грн. 60 коп.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 13 лютого 2014 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
суду залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 01 квітня 2013 року, ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила заочне рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій
грошові сумі в розмірі 350 грн. щомісячно
на кожного, в решті позовних вимог
відмовити. Зазначає, що судом при
ухваленні заочного рішення судом не
було враховано матеріального
становища ОСОБА_2 Звертає увагу на те,
що за відомостями, одержаними з
Інформаційного фонду Державного
реєстру фізичних осіб Державної
податкової служби України, за період з
01 липня 2012 року по 30 вересня 2013 року
відповідач не отримував жодного
доходу. Наразі відповідач має
неофіційну роботу - працює водієм у
приватному підприємстві у м. Коростень
та отримує заробітну плату близько
2000-2500 грн, на місяць, із яких має
сплачувати за комунальні послуги,
харчування та забезпечувати інші
особисті потреби. Таким чином, ОСОБА_2
не має можливості сплачувати аліменти
у розмірі, визначеному заочним
рішенням суду, оскільки буде
позбавлений засобів для існування,
проте за існуючих обставин, може
сплачувати аліменти у розмірі 700 грн.
щомісячно. Також, зазначає, що ОСОБА_3
чинить відповідачу перешкоди у
спілкуванні та вихованні їхніх дітей.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
про час та місце апеляційного розгляду
справи повідомлена належним чином, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за
можливе слухати справу у її
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, з 05 серпня 2005 року по
12 травня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі
(а.с.6).

Від шлюбу сторони мають двох
малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають
разом з матір'ю та перебувають на її
утриманні (а.с.4,5).

В листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
твердій грошові сумі в розмірі 1250 грн.,
щомісячно на кожного, починаючи з дня
подачі заяви до суду і до досягнення
ними повноліття, мотивуючи свої вимоги
тим, що відповідач участі в утриманні
своїх дітей не приймає.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, статтею 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Як вбачається з інформаційної довідки
ДПІ у Дніпровському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 18 грудня 2013
року № 1290/с/26-53-18-05-39, на яку посилається
апелянт, в Інформаційному фонді
Державного реєстру фізичних осіб
Державної податкової служби України
відсутня інформація про доходи ОСОБА_2
за період з 01 липня 2012 року по 30 вересня
2013 року (а.с.49). Разом з тим, вказана
довідка не є належним доказом того, що
його матеріальне становище є таким, що
не дає йому можливості сплачувати
аліменти на утримання його дітей у
визначеному судом розмірі.

Як зазначив ОСОБА_2, він неофіційно
працює водієм на приватному
підприємстві у м. Коростень та отримує
заробітну плату близько 2 000 - 2 500 грн.

Відповідачем не було надано суду
доказів на підтвердження того, що у
нього на праві власності відсутнє
будь-яке нерухоме, рухоме майно або
грошові кошти.

При цьому, слід враховувати, що кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють,
несуть відповідальність за створення
умов, необхідних для всебічного
розвитку дитини. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання їх малолітніх
дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошові сумі в
розмірі 1 250 грн., щомісячно на кожного з
них, починаючи з 29 листопада 2012 року та
до досягнення ними повноліття,
виходячи із встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку та враховуючи
інтереси дітей.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у
спілкуванні та вихованні їхніх дітей
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 01 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Я.В. Головачов