Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарях - Гур`євій Г. С.,

з участю прокурора - Вдовиченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: орган опіки
та піклування Подільської районної в
м. Києві державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що з відповідачкою у справі
перебував в зареєстрованому шлюбі з 21
березня 2009 року до 9 квітня 2013 року. Від
спільного проживання мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачка тривалий час веде
аморальний спосіб життя, зловживає
спиртними напоями, своїми
батьківськими ( материнськими)
обов»язками повністю нехтує, доглядом,
вихованням, утриманням свого
малолітнього сина не займається,
розвитком хлопчика не цікавиться та
жодним чином цьому не сприяє.

Оскільки відповідачка повністю
самоусунулась від виховання рідного
сина, він змушений звернутись з даним
позовом до суду.

Просить позбавити батьківських прав
ОСОБА_2 та стягнути з неї на його
користь аліменти на утримання
неповнолітньої дитини, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини від
усіх видів заробітку, починаючи з дня
подачі позову і до досягнення дитиною
повноліття.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з тих же підстав, просив його
задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні
28.01.2014 року просила не позбавляти її
батьківських прав, хоча не
заперечувала, що син проживає з
позивачем, а вона не виконує свої
материнські обов»язки, в подальшому в
судове засідання не з»явилась, про час
та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином.

Представник третьої особи у судовому
засіданні позов підтримав та просив
прийняти рішення, яким позбавити
батьківських прав ОСОБА_2

Заслухавши пояснення позивача,
представника 3-ї особи, прокурора,який
вважав за необхідне позбавити
відповідачку батьківських прав,
допитавши свідка, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 21
березня 2009 року. Рішенням Подільськьго
районного суду м.Києва від 09 квітня 2013
року шлюб було розірвано ( а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син,
ОСОБА_3 ( а.с.7).

Позивач в судовому засіданні пояснив,
що відповідачка тривалий час веде
аморальний образ життя, зловживає
спиртними напоями, своїми
батьківськими ( материнськими )
обов»язками повністю нехтує, доглядом,
вихованням, утриманням свого
малолітнього сина не займається,
розвитком хлопчика не цікавиться.

З висновку органу опіки та піклування
Подільської районої в м.Києві
державної адміністрації від 07.11.2013 року
вбачається, що з 2011 року відповідачка з
сином не проживає, його вихованням не
займається, матеріально не утримує.

Відповідно до інформації дитячого
навчального садка, мама жодного разу не
приходила і участі в житті дитини не
приймає. Вказану обставину підтвердила
у судовому засіданні і свідок ОСОБА_4.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з
батьком, який займається його
вихованням та матеріальним
забезпеченням. Вказане
підтверджується актом від 16.09.2013 року,
складеним КП «Галицьке Подільського
району м.Києва».

Будь-яких доказів того, що відповідачка
належним чином виконує свої
материнські обов»язки, займається
вихованням, матеріальним
забезпеченням свого сина остання суду
не надала.

У ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону
дитинства» зазначено, що на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Невиконання та ухилення від покладених
на батьків обов'язків щодо виховання
дитини є підставою для позбавлення
батьків батьківських прав як це
передбачено ст. 164 СК України.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України у п. 16 постанови від 30
березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Згідно висновку від 07.11. 2013 року орган
опіки та піклування Подільської РДА в
м. Києві вважає за доцільне позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно її
малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 31).

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, що відповідачка
ухиляється від виконання своїх
обов"язків по вихованню сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, вона має бути позбавлена
батьківських прав.

Статтею 166 СК України передбачено, що
особа, позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоровя та матеріальне
становище дитини, стан здоровя та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

У ч. 1 ст. 191 СК України зазначено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня предявлення
позову а відтак, вимога позивача
підлягає задоволенню з дня подання
позовної заяви до суду, тобто з 12.11.2013
року.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов
висновку про доведеність позову і
необхідність його задоволення.

На підставі наведеного, ст. ст. 150,164,166,
182,183,191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 213,
214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, 1989 року народження
батьківських прав щодо
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер
обліком картки платника податків
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(реєстраційний номер обліком картки
платника податків НОМЕР_2) на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у
розмірі 1/4 частки від усіх видів його
заробітку (доходів) щомісячно, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму,
встановленого законом, починаючи з 12
листопада 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер
обліком картки платника податків
НОМЕР_1) на користь держави судовий
збір в сумі 243 грн. 60 коп. ( двісті сорок
три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна