АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/758/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/579/К/14
інстанції - Тарасенко О.В.
Доповідач - Митрофанова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Остапенко В.О.,
Савіної Г.О.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.

за участі - позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Приватного підприємства
"Грандфінресурс" на заочне рішення
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 18 липня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Приватного
підприємства "Грандфінресурс" про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину і стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Приватного
підприємства "Грандфінресурс" (надалі -
ПП "Грандфінресурс") про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину і стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 17.11.2012 року між ним та ПП
"Грандфінресурс" було укладено договір
№215866 про надання кредиту у розмірі
40000,00 грн. на придбання товару. На
виконання умов договору ним на
поточний рахунок Адміністратора було
внесено одноразовий внесок - 1600,00 грн. І
лише тоді з ним було укладено Договір
№215866, потім ним були сплачені
адміністративні витрати та внесок,
всього на суму 648 грн. 70 коп., але кредит
йому не було надано, посилаючись на
відсутність у відповідача грошей та
запропоновано сплачувати щомісячні
загальні платежі для того, щоб
гарантовано отримати обіцяну позику.
Ним було здійснено загальних платежів
на суму 2248,70 грн. На письмову пропозицію
розірвати договір та повернути йому
кошті відповідач не відповів.

В зв'язку з цим просив визнати
недійсним договір №215866 від 17.11.2012 року
укладений між ОСОБА_2 та ПП
«Грандфінресурс», та стягнути з
відповідача на його користь сплачену
ним грошову суму у розмірі 2271,87 грн. з
урахуванням витрат на банківські
послуги, 2500 грн. моральної шкоди та 1500
грн. витрат на правову допомогу.

Заочним рішенням Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
липня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПП
"Грандфінресурс" на користь ОСОБА_2 суму
коштів сплачених за договором №215866
від 17.11.2012 року в розмірі 2248,70 грн., 23,17
грн. витрат на банківські послуги та 573,
50 грн. за надання правової допомоги, а
разом 2845,37 грн. Також стягнуто з
відповідача на користь держави -
судовий збір в сумі 229,40 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2013 року
відповідачу відмовлено у задоволенні
заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ПП
"Грандфінресурс" ставить питання про
скасування заочного рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права;
висновок суду про введення позивача в
оману не обґрунтований та не
відповідає обставинам справи, позивач
добровільно погодився з умовами
укладеного між сторонами договору,
йому було надано всю інформацію, що він
засвідчив, підписавши договір; судом не
встановлено умислу відповідача на
введення іншої сторони договору в
оману; суд не в повній мірі дослідив
умови договору, дійшов помилкового та
необґрунтованого висновку про ведення
нечесної підприємницької практики
відповідачем із застосування
пірамідальної схеми; висновок суду про
відсутність ліцензування діяльності
відповідача є помилковим, оскільки на
час укладення договору діяльність
відповідача відповідала діючому
законодавству; судом було порушено
правило змагальності сторін, що
позбавило відповідача можливості
подати заперечення проти позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах в
заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 та ПП "Грандфінресурс" 17.11.2012
року уклали договір № 215866 з додатками
№1 та №2 до нього, предметом якого було
надання особі послуг з адміністрування
системи з метою отримання позики.

Пунктом 1.1 ст.1 Договору передбачено, що
Адміністратор за згодою Учасника,
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок останнього певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару або
відповідної суми у позику, зазначену у
додатку № 1 до даного договору, на
умовах діяльності програми "Альянс
Україна".

Пунктом 2.1.1 ст.2 Договору передбачено,
що позивач, як Учасник програми,
зобов'язаний сплатити одноразовий
комісійний внесок у день підписання
сторонами даного договору та здійснити
адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання дозволу.

Відповідно до п.2.1.2 позивач, як Учасник
зобов'язується своєчасно не пізніше 15
числа кожного місяця, сплачувати
Загальний платіж, який включає чистий
внесок, за рахунок якого Адміністратор
здійснює оплату вартості товару чи
надає відповідні суми у позику, та
адміністративні витрати, що є сплатою
за послуги Адміністратора з
організації діяльності програми.

В Додатку №1 до Договору визначені
вартість товару в сумі 40000,00 грн.,
одноразовий комісійний внесок в сумі
1600,00 грн., кількість платежів - 98, сума
загального платежу - 648,70 грн., який
складається з чистого внеску - 416,70 грн.
та адміністративних витрат в сумі 232
грн. (а.с.75).

Відповідно до термінів, викладених в
Додатку № 2 Договору, програма "Альянс
Україна" базується на створенні груп
Учасників, метою яких є придбання
бажаних товарів з розстроченням
платежу на досить тривалий час, у
порядку та на умовах, передбачених
Договором та додатками до нього.

Згідно ст.4 умов програми "Альянс
Україна"" Додатку № 2 до Договору,
визначено порядок проведення заходу по
розподілу грошового фонду, відповідно
до якої Учасник Програми набуває право
брати участь у найближчому заході
після вчасної сплати чергового
загального платежу на підставі заяви.

За змістом вказаних положень
вбачається, що виконання послуг з
адміністрування системи полягає в
тому, що клієнт сплачує передбачені
договором кошти, а надавач послуг
формує групу клієнтів системи за
рахунок сплати щомісячних повних
внесків, сплачених клієнтами програми,
тобто за кошти клієнтів самої програми,
формуванні фонду даної групи. Крім
того, з фонду групи формується чистий
фонд, який призначений для придбання
товарів для учасників програми, його
наступний щомісячний розподіл між
учасниками системи шляхом визнання
права учасника програми на одержання
відповідного товару. Визнання, яке
підтверджує право учасника програми
"Альянс Україна" на одержання товару
надається не всім учасникам, а тільки
тим, які мають найбільшу кількість
платежів.

На виконання умов даного договору
позивачем було сплачено відповідачу
одноразовий комісійний внесок в
розмірі 1600 грн. та загальний платіж, в
розмірі 648,70 грн., що підтверджується
копіями квитанцій ( а.с.11).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач не за одержання товару чи
позики, а фактично за можливість
одержання права на купівлю чи
отримання позики, яке надавалось не за
рахунок відповідача, а за рахунок
залучення інших споживачів і їх коштів,
укладена угода порушує права позивача,
діяльність відповідача є
недобросовісною, такою, що містить
ознаки пірамідальної схеми та вводить
споживача (позивача) в оману, тому
договір укладений сторонами є
недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 19 Закону України
"Про захист прав споживачів"
передбачено, що забороняються як такі,
що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції.

Змістом укладеного сторонами
договору підтверджується, що грошовий
фонд учасників програми, за рахунок
якого відповідач зобов'язується
придбати й передати її учасникам товар,
формується виключно за рахунок коштів
учасників програми без залучення до
нього коштів товариства, та що оплата
товару учасникам програми, які набули
право на отримання товару на
розподільчому акті, здійснюється
коштами інших її учасників без
інвестування в цю оплату коштів
товариства. Отже шляхом укладення
оспорюваного договору позивача було
втягнуто ПП "Грандфінресурс" у
пірамідальну схему під виглядом
учасника організованої цим
товариством програми соціальної
допомоги, яка виражається у сприянні її
учасникам в наданні послуги з
кредитування.

Відповідно до положень ст. 18
Закону України "Про захист прав
споживачів", виконавець не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими (ч. 1). Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
позивача (ч. 2), зокрема, надання
виконавцеві можливості не повертати
кошти на оплату, здійснену споживачем у
разі відмови споживача виконати
договір, без встановлення права
споживача на одержання відповідної
компенсації від виконавця у зв'язку з
розірванням договору (п. 4 ч. 3). Перелік
несправедливих умов у договорах із
споживачем не є вичерпним (ч. 4).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що умови укладеного між
сторонами договору є несправедливими
та такими, що ввели позивача в оману.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
фінансовими вважаються такі послуги: 1)
випуск платіжних документів,
платіжних карток, дорожніх чеків
та/або їх обслуговування, кліринг,
інші форми забезпечення розрахунків; 2)
довірче управління фінансовими
активами; 3) діяльність з обміну валют; 4)
залучення фінансових активів із
зобов'язанням щодо наступного їх
повернення; 5) фінансовий лізинг; 6)
надання коштів у позику, в тому
числі і на умовах фінансового
кредиту; 7) надання гарантій та
поручительств; 8) переказ коштів; 9)
послуги у сфері страхування та у
системі накопичувального пенсійного
забезпечення; 10) професійна
діяльність на ринку цінних паперів,
що підлягає ліцензуванню; 11) факторинг;
11-1) адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у
групах; 12) інші операції, які
відповідають критеріям, визначеним у
пункті 5 частини першої статті 1 цього
Закону.

Пунктом 5 ч. 1 ст. вказаного Закону
визначено, що фінансова послуга -
операції з фінансовими активами, що
здійснюються в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку
або збереження реальної вартості
фінансових активів.

Вищезазначене свідчить про те, що
перелік фінансових послуг,
передбачений вказаним Законом не є
вичерпним, визначення послуг як
фінансових можливе при відповідності
операцій критеріям, встановленим п. 5 ч.
1 ст. 1 даного Закону.

У листі Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 24 квітня 2009 року № 5737/12-12
також указано, що надання послуг при
придбанні товарів у групах містить
ознаки фінансової послуги, пов'язаної з
прямим залученням фінансових активів
від фізичних осіб. Водночас відповідно
до ст. 34 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг" діяльність з
надання будь-яких фінансових послуг, що
передбачають пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб може здійснюватися лише
фінансовими установами після
отримання відповідної ліцензії.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

В порушення вимог вищезазначеної
статті відповідачем не надано суду
відповідну ліцензію, а також інших
доказів на підтвердження належності
діяльності відповідача до сфери
фінансових послуг, урегульованих
Законом України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг", що спростовує
доводи апеляційної скарги в цій
частині.

Частиною 1 ст.216 ЦК України передбачено,
що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, відшкодувати вартість
того, що одержане за цінами, які існують
на момент відшкодування.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
щодо недійсності договору, укладеного
сторонами по справі як такого, що
суперечить Закону України "Про захист
прав споживачів", оскільки він містить
несправедливі для споживача умови, чим
створено істотний дисбаланс на користь
відповідача між правами та обов'язками
сторін є правильним. Також у діяльності
товариства вбачається нечесна
підприємницька діяльність, яка вводить
позивача в оману, а саме наявність
утворення, експлуатації та сприяння
розвитку пірамідальної схеми, а тому до
правовідносин, що склалися між
сторонами можливо застосування
положень ст. 216 ЦК України щодо
недійсності правочину.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами, і
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Грандфінресурс" -
відхилити.

Заочне рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: