Провадження № 2/645/14/14
Справа № 2033/7320/12ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

12 березня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова в складі: судді
Тарасенко Л.М., при секретарях Власовій
Ю.Ю., Ільюта А.С. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
Дванадцята Харківська державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним заповіту та визнання права
власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним заповіту складеного ОСОБА_6
на користь відповідачів та
посвідченого 28 лютого 2012 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
посилаючись на те, що на час складення
заповіту його рідна сестра ОСОБА_6 була
тяжко хворою людиною і не могла у
повній мірі розуміти значення своїх
дій та керувати ними. Також просить
визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
позовні вимоги не визнали, просили
відмовити в їх задоволенні.

Треті особи: Приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Дванадцята Харківська
державна нотаріальна контора надали
заяви про розгляд справи за їх
відсутністю.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_5,
відповідача ОСОБА_2, представників
відповідачів ОСОБА_7,ОСОБА_8, свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи,
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

ОСОБА_1 являється рідним братом
ОСОБА_6, померлої 1 березня 2012 року.

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 9 серпня 1995 року
виданого Харківським міським центром
приватизації державного житлового
фонду, квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_6. Право
власності зареєстроване в
Харківському міському бюро технічної
інвентаризації 9 серпня 1995 року.

Ще за життя, 11 серпня 1995 року,
ОСОБА_6 склала заповіт, яким на випадок
її смерті зробила розпорядження:
належну їй на праві особистої
власності квартиру № 9, що знаходиться
в м. Харкові, вул.. Балканська, 19-а та все
інше належне їй майно, де б таке не було,
та з чого б воно не складалося,
заповідає своєму брату ОСОБА_1.
Заповіт посвідчений державним
нотаріусом Дванадцятої Харківської
державної нотаріальної контори Коваль
О.Є.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1.

З пояснень представника позивача
вбачається, що заповіт від 28 лютого 2012
року на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3,
підписаний ОСОБА_6 не відповідав її
волі, оскільки на момент його вчинення
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та не могла керувати ними. В
медичній карті ОСОБА_6 зазначено про
те, що вона з 23 лютого 2012 року
знаходилась у тяжкому стані, рівень
свідомості - оглушення, продуктивному
контакту не доступна у зв»язку з
зниженням слуху та тяжкості
свідомості. В день складання заповіту 28
лютого 2012 року перебувала у тяжкому
стані, рівень свідомості - оглушення, в
контакт не вступає.

Представники відповідачів
ОСОБА_7, ОСОБА_8 не визнали позовні
вимоги, вважають, що ОСОБА_6, яка
являлась родичкою чоловіка ОСОБА_2 в
знак того, що вони їй допомагали,
вирішила скласти заповіт згідно якого
квартиру та все своє майно заповіла
відповідачам. Приватний нотаріус
ОСОБА_4 посвідчила заповіт в якому
вказала що перевірила дієздатність
заповідача. За таких обставин вважають,
що заповіт дійсно складений ОСОБА_6
відповідав її волі, вона усвідомлювала
значення своїх дій.

Допитані у судовому засіданні
свідки пояснили наступне.

ОСОБА_9 про те, що приблизно десять
років вона підтримувала приятельські
відносини з ОСОБА_6. Коли ОСОБА_6
знаходилась у лікарні вона її
відвідувала, остання була у тяжкому
стані, її не взнавала, погано чула, не
розмовляла, до усього була байдужа.
Кожен день вона їздила у лікарню і з
кожним днем стан здоров»я ОСОБА_6
погіршувався.

ОСОБА_10 про те, що за проханням ОСОБА_2
підписала у присутності нотаріуса
заповіт замість ОСОБА_6 у лікарні, де
остання знаходилась, оскільки остання
не могла за станом свого здоров»я
поставити підпис. Нотаріус
спілкувалась з ОСОБА_6 і по її поведінки
було зрозуміло, що бажає передати свою
квартиру ОСОБА_2

ОСОБА_11, ОСОБА_12 про те, що були
присутніми у лікарні при підписанні
заповіту ОСОБА_6. Остання не могла сама
поставити підпис, замість неї це
зробила жінка ОСОБА_10. Вони були
присутніми як свідки при оформленні
заповіту. ОСОБА_6 спілкувалась з
нотаріусом, називала своє прізвище,
розмовляла, висловлювала своє бажання
передати квартиру ОСОБА_2, відповідала
на всі питання.

ОСОБА_13 про те, що відвідувала ОСОБА_6 у
лікарні. Вона казала про те, що свою
квартиру заповість тому хто буде її
доглядати. До самої смерті ОСОБА_6 була
адекватна, розмовляла, всіх узнавала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після її
смерті відкрилась спадщина.

Після смерті ОСОБА_6, сторони - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у встановлений законом
строк звернулись до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини. Була заведена спадкова
справа.

Згідно висновку № 769 посмертної
судово-психіатричної експертизи
відділення судово-психіатричної
експертизи № 18 Харківської обласної
клінічної психіатричної лікарні № 3
від 25 вересня 2013 року, ОСОБА_6, 28 лютого
2012 року ознак стійкого хронічного
психічного розладу не виявляла,
виявляла синдром порушеної свідомості.
За своїм психічним станом ОСОБА_6 28
лютого 2012 року не була спосібна
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

До пояснень свідків у судовому
засіданні суд відноситься критично,
оскільки свідки не мають медичної
освіти і не могли правильно оцінити
стан здоров»я ОСОБА_6 на момент
складання заповіту. Крім того,
пояснення свідків ОСОБА_10,ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 суперечать запису у
медичній картки № 958 лікарні № 7 хворої
ОСОБА_6, яка була досліджена експертами
про проведенні посмертної
судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ст.. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, в разі її смерті, за позовом
інших осіб, чиї цивільні права або
інтереси порушені.

Таким чином, суд вважає, визнати
заповіт, складений ОСОБА_6 на користь
відповідачів та посвідчений приватним
нотаріусом 28 лютого 2012 року недійсним,
оскільки ОСОБА_6 на момент його
складання не розуміла значення своїх
дій, була нездатна ними керувати.

Згідно ст.. 1257 ЦК України у разі
недійсності заповіту, спадкоємець,
який за цим заповітом був позбавлений
права на спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Позивач має право на спадкування
після померлої ОСОБА_6

Суд вважає можливим визнати за
ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 після померлої сестри ОСОБА_6

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 10,11,60,209, 212, 214, 215 ЦПК
України. ст..ст.203, 216, 225,1257 ЦК України,

в и р і ш и в:

Визнати недійсним заповіт від 28
лютого 2012 року, складений ОСОБА_6 і
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -