Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст. Чішман
Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць
О.С.

суддів: Зарицької Г.В.,
Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання: Гуковій
О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням та вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 14 січня 2014 року, -

в с т а н о
в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вищевказаним позовом. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що відповідно до свідоцтва про право
власності на житло № 40937 від 13.03.2002 року,
зареєстрованого у встановленому
порядку, йому та дочці ОСОБА_3 на праві
спільної часткової власності належить
квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач
поміняла вхідні двері в квартирі та
відмовляється надати ключі, у зв'язку з
чим перешкоджає йому у вселенні до
квартири, позивач просив суд усунути
перешкоди у користуванні спірним
житлом шляхом його вселення у квартиру
та зобов'язати відповідача на дати
ключі від вхідних дверей.

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 14 січня 2014 року позов
задоволено, усунуті перешкоди в
користуванні власністю, шляхом
вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 ключі
від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
відповідач подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення скасувати і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що позивачем не було
надано суду належних та допустимих
доказів, які б підтверджували чинення
відповідачем перешкод в користуванні
спірним житлом і висновки суду не
відповідають обставинам справи через
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
право позивача як співвласника спірної
квартири порушене, а отже воно
підлягає захисту.

Такий висновок суду є вірним виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло № 40937 від
13.03.2002 року, зареєстрованого у
встановленому законом порядку, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності належить, по 1/2 частині
кожному, квартира АДРЕСА_1 (а.с.4,24,25).

За загальними правилами власнику
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майно.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
чинить перешкоди позивачу ОСОБА_2 у
користуванні квартирою. Позивач
вселитися у вказане житло не має
можливості у зв'язку з тим, що
відповідач не надає йому ключі від
квартири.

Зазначена обставина визнається і не
оспорюється відповідачем, яка під час
апеляційного розгляду справи не
заперечувала того факту, що позивач на
протязі 16 років не має доступу до
квартири; після заміни замків та
вхідних дверей квартири ключі позивачу
не надавала; останній має можливість
потрапляти до квартири тільки за її
запрошенням.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильного дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позивачем
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивачем не доведено
чинення нею перешкод та неможливість
позивача вселитися в спірну квартиру,
що виключало, на думку апелянта,
задоволення позовних вимог, висновків
суду не спростовують, а тому підлягають
відхиленню.

Як убачається зі змісту апеляційної
скарги, відповідач, враховуючи
існування між сторонами незручностей у
користуванні спірним помешканням та
пропонуючи варіант вирішення спору
шляхом продажу спірної квартири, тим
самим не визнає за позивачем права
користування спірною квартирою.

Відсутність пропозицій з боку позивача
щодо встановлення порядку
користування спірною квартирою та
можливість укладення мирової угоди між
сторонами, не може бути підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог
про захист права власності позивача.

Так само визнаються безпідставним
доводи апеляційної скарги в частині не
взяття судом до уваги тієї обставини,
що позивач самостійно виписався із
квартири та добровільно переїхав на
інше місце проживання, оскільки на
зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна (ст.317 ЦК
України).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 14 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді