Єдиний унікальний номер 0513/3334/12
Номер провадження 22-ц/775/1055/2014
Головуючий у І інстанції Федорчук
М.М.Єдиний унікальний номер 0513/3334/2012
Номер провадження 22-ц/775/1055/14Категорія
57Доповідач Барков В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Баркова В.М.,

Зайцевої С.А.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційні скарги ОСОБА_2 та товариства
з обмеженою відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» на рішення
Димитрівського міського суду
Донецької області від 27 червня 2013 року
в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» до ОСОБА_2 про
витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» звернулося до
суду із позовом, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 у період з 14 липня 2011 року по 22
лютого 2012 року працював у позивача на
посаді комірника. За час роботи на
посаді, на підставі накладних
відповідач отримав будівельні
матеріали загальною вартістю 98 219 грн. 23
коп. Після звільнення ОСОБА_2 не
звітував перед товариством про
використання та залишки цих
матеріалів, а проведеною 20 серпня 2012
року інвентаризацію встановлено
відсутність будівельних матеріалів на
загальну суму 98 219 грн. 23 коп. В зв'язку
із цим позивач просив суд витребувати
від відповідача будівельні матеріали
на суму 98 219 грн. 23 коп., як у особи, яка
незаконно заволоділа ними.

Рішенням Димитрівського міського суду
Донецької області від 27 червня 2013 року
позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь товариства 40 000 грн. у рахунок
відшкодування не повернутого
підприємству майна.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 08 серпня 2013 року рішення
Димитрівського міського суду
Донецької області від 27 червня 2013 року
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позову.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» будівельні
матеріали на загальну суму 98 219 грн. 23
коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
рішення Апеляційного суду Донецької
області від 08 серпня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та в задоволенні позовних
вимог відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» в своїй
апеляційній скарзі просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, який просив свою скаргу
задовольнити, пояснення представника
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» Сапешко Н.Г.,
яка просила задовольнити скаргу
товариства, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг, апеляційний суд
вважає, що скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» необхідно
задовольнити частково, а скаргу ОСОБА_2
слід задовольнити повністю, а рішення
суду скасувати і ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних вимог з
таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач без відповідної правової
підстави набув майно за рахунок
позивача, вартість якого підлягає
стягненню на користь останнього.

Наведені висновки суду є помилковими з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
між сторонами виник з приводу
повернення позивачу будівельних
матеріалів, які він передав
відповідачеві.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач із
посиланням на ст.ст. 321, 387, 400, 530 ЦК
України зазначав, що ОСОБА_2, отримавши
матеріальні цінності як комірник
товариства, після звільнення їх не
повернув, безпідставно утримує їх у
себе і тому зобов'язаний повернути це
майно законному власнику.

Застосовуючи до спірних правовідносин
положення ст. 387 ЦК України суд першої
інстанції не врахував, що предметом
регулювання інституту безпідставного
отримання чи збереження майна є
відносини, які виникають у зв'язку з
безпідставним отриманням чи
збереженням майна і які не
врегульовані спеціальними інститутами
цивільного права.

Обов'язковими умовами для виникнення
зобов'язання з безпідставного
збагачення є: - набуття або збереження
майна; - набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи (збільшення або
збереження майна у особи є наслідком
втрати або недоотримання цього майна
іншою особою); - відсутність правової
підстави для набуття або збереження
майна за рахунок іншої особи
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

З пояснень представника позивача в
судовому засіданні апеляційного суду
та матеріалів справи вбачається, що
відповідач працював у товаристві з 14
липня 2011 року по 22 лютого 2012 року
комірником (а.с. 5, 6) та отримував
будівельні матеріали на підставі
накладних на внутрішнє переміщення
саме як працівник товариства, а тому
підстав вважати, що останній набув
майно без достатньої правової підстави
не можна.

Застосовуючи до спірних правовідносин
положення ст.ст. 136, 137 КЗпП України та
стягуючи вартість будівельних
матеріалів, суд першої інстанції в
порушення вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України не
врахував, що позивач з позовними
вимогами про стягнення шкоди, завданої
товариству працівником, до суду не
звертався та просив зобов'язати
відповідача повернути безпідставно
набуте майно, а не стягнути його
вартість.

За вказаних обставин, коли висновки
суду не відповідають обставинам справи
та неправильно застосовані норми
матеріального і процесуального права,
ухвалене у справі рішення підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Димитрівського міського суду
Донецької області від 27 червня 2013 року -
скасувати.

В задоволенні позову товариству з
обмеженою відповідальністю
«Трансбудінвестхолдинг» до ОСОБА_2 про
витребування майна - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді