22-ц/772/674/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Воробйов В. В.Категорія: 27
Доповідач: Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої:
Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина
В.П., Денишенко Т.О.

при секретарі:
Іщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором, за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Вінницького міського суду від 14 січня
2014 року,

В с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що у рамках укладеного між ними 01.10.2007
року договору про надання банківських
послуг, що складається з Заяви клієнта,
Пам'ятки клієнта, Умов і правил надання
банківських послуг і Тарифів, було
надано кредит шляхом встановлення
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 2,5% в місяць, з
щомісячною сплатою відсотків та
частини платежу і з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Позичальник зобов'язався
здійснювати погашення обов'язкового
мінімального платежу не пізніше 15
числа місяця, наступного за
розрахунковим. Боржник порушив умови
надання кредиту, суму кредиту та
відсотки у встановлений строк не
сплатив, внаслідок чого у нього станом
на 31.10.2013 року виникла заборгованість у
сумі 21279,97 грн., з яких: 9799,97 грн. -
заборгованість за кредитом; 7854,48 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2136 грн. -
заборгованість по комісії; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 989,52 грн.
(процентна частина), яку банк просить
стягнути з відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду
від 14.01.2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» 17654,45 грн.
заборгованості за кредитним договором
та 190,07 грн. судового збору. В іншій
частині вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
змінити в частині відмови в стягненні
комісії та неустойки, а по справі
ухвалити нове рішення, яким ці вимоги
задовольнити. Послались на те, що
сплата комісії і неустойки передбачена
Умовами і правилами надання
банківських послуг і Тарифами банку,
які разом з Заявою і Пам'яткою клієнта
являють укладений договір, котрий
передбачає сплату цих коштів.

Заслухавши доповідача, осіб ,що
беруть участь в справі, перевіривши
матеріали справи, рішення суду
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду
повністю не відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що
01.10.2007 року між сторонами був укладений
договір б/н, який складається з заяви,
Умов та правил надання банківських
послуг і тарифів. Відповідно до умов
договору ОСОБА_2 було надано кредит в
розмірі 10000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 30%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення , що відповідає строку дії
картки. Відповідач умови договору не
виконав, станом на 31.10.2013 року має
заборгованість в розмірі 21279,97 грн., з
яких: 9799,97 грн. - заборгованість за
кредитом; 7854,48 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 2136
грн. - заборгованість по комісії; 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 989,52 грн.
(процентна частина).

Ухвалюючи рішення про стягнення
заборгованість зі сплати тіла кредиту
та відсотків суд виходив з того, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
належним чином не виконував,
повернення кредиту не здійснював і
станом на 30.10.2013 року допустив
заборгованість, яка підлягає
стягненню.

Суд вірно встановив обставини по
справі, належним чином перевірив їх
доказами, які оцінив в порядку ст.212 ЦПК
України ,правильно застосував норми
матеріального права та дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення заборгованості
зі сплати тіла кредиту і відсотків.

Разом з тим, постановляючи рішення по
справі про відмову у стягненні комісії
та неустойки у вигляді штрафів суд
допустив неправильне застосування
норм матеріального права та неповне
встановлення обставин, що мають
значення для справи.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Ст.266 ЦК України передбачено, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Так, згідно п.8.6 вищевказаного договору
вбачається, що при порушенні клієнтом
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань, передбачених
даним договором більше чим на 120 днів,
клієнт зобов'язаний сплатити банку
штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Оскільки ОСОБА_2 допустив порушення
строків сплати кредиту та відсотків
більш чим на 120 днів, а кінцева сума
простроченої заборгованості по сплаті
кредиту, згідно розрахунку, виникла в
липні 2013 року, то річний строк позовної
давності для звернення до суду за
стягненням штрафу не минув. Тому
нараховані банком штрафи в сумі 1489,52
грн. підлягають стягненню, а рішення
суду першої інстанції в цій частині
скасуванню. Доводи скарги щодо
вказаного є підставними і заслуговують
на увагу.

Перевіряючи доводи скарги в частині
стягнення комісії, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
допустив неповне встановлення
обставин справи, зокрема в частині
наявності у банку підстав для її
нарахування та стягнення.

Так, п.9.6 вказаного договору вбачається,
що при відсутності на картковому
рахунку картки грошових коштів в
розмірі, необхідному для сплати послуг
банку для продовження строку дії
картки и при ненадходженні грошових
коштів протягом 3 місяців з моменту
закінчення строку дії картки, банк
стягує комісію за обслуговування
картки згідно діючих тарифів. Вказана
комісія стягується банком по
закінченню вказаного в цьому пункті
строку, щомісячно.

Отже, комісія нараховується банком
щомісячно після спливу 3 місяців з дня
закінчення строку дії платіжної картки
відповідача.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які місять
інформацію щодо предмета доказування.

Однак, доказів закінчення строку дії
картки позивач не надав і в матеріалах
справи вони відсутні, а тому встановити
наявність підстав для нарахування
комісії та її стягнення не
представляється можливим.

Таким чином, банк належним чином не
довів правомірність нарахування
комісії і наявність підстав для її
стягнення, позов є необґрунтованим,
тому рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з зазначенням
інших підстав для відмови в його
задоволенні.

За таких обставин, доводи скарги
правового значення не мають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду від
14 січня 2014 року в частині відмови у
стягненні неустойки у вигляді штрафів
та комісії скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості з штрафів задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 1489,52 грн.
штрафу.

В частині стягнення заборгованості з
комісії в розмірі 2136,00 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: