АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А.,
Побірченко Т.І.

при секретарі:
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 03 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о
в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на те, що о 15
год. 30 хв. 14 червня 2007 року на вул. Івана
Кудрі в м. Києві трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н. НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Toyota
RAV4, д.н. НОМЕР_2 яким керувала ОСОБА_2
Винною у вчиненні вищезазначеної
дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2
Внаслідок ДТП, автомобілю Chevrolet Lacetti,
д.н. НОМЕР_1 заподіяно матеріальний
збиток у розмірі 63 170, 18 грн. Просив
стягнути з відповідача витрати на
відновлення автомобіля у сумі 63 170, 18
грн., витрати на лікування у сумі 481, 96
грн., 950, 00 грн. витрат на проведення авто
товарознавчого дослідження, 40, 00 грн.
витрат на послугу фотографа, 11,70 грн.
витрат, пов'язаних з надсиланням
телеграм, 10 000, 00 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 03.12.2013 позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
витрати на відновлення пошкодженого
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіля у сумі 63 170 грн. 18
коп., 950 грн. 00 коп. витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження,
витрати на лікування у сумі 481 грн. 96
коп., 5 000 грн. 00 коп. на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто зі ОСОБА_2 судовий збір у сумі
760 грн. 72 коп. в дохід держави.

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/494/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Андрейчук Т.В.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. Не погодившись із таким рішенням
суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, просила
скасувати рішення суду першої
інстанціїта ухвалити нове, яким
повністю відмовити у задоволенні
позовних вимог.Зазначає, що постанова
Печерського районного суду м. Києва від
05.05.2011 року, якою провадження по справі
відносно відповідача за скоєння
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України закрито, в зв'язку з
закінченням строків давності, не
встановлює вину особи та факти, що
зазначені в постанові, не можуть
визнаватися преюдиціальними, а також
не дає підстав вважати, що відповідач
винна у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди, оскільки вина відповідно до
чинного законодавства України
встановлюється обвинувальним вироком
суду або постановою у справі про
адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в суді
апеляційної інстанції підтримала
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представник позивача ОСОБА_8
заперечував проти апеляційної скарги,
вважав, що спір судом вирішено
правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4
суд першої інстанції виходив з того, що
внаслідок ДТП, вчиненої з вини ОСОБА_2,
позивачу була заподіяна матеріальна та
моральна шкода.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та ґрунтуються на законі,
колегія суддів погоджується з ними
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що о 15 год. 30 хв.
14.06.2007 року на вул. Івана Кудрі в м. Києві
трапилась дорожньо -транспортна
пригода за участю автомобіля Chevrolet Lacetti,
д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4. та
автомобіля Toyota RAV4, д.н. НОМЕР_2 під
керуванням керувала ОСОБА_2, що
підтверджується відповідною довідкою
ДАІ (а.с.7).

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 05.05.2011 року закрито
кримінальну справу №1-п-10/11 стосовно
ОСОБА_2. за вчинення злочину
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у
зв'язку з закінченням строків давності.

Яке вбачається із зазначеної
постанови дорожньо-транспортна
пригода сталась внаслідок порушення
водієм ОСОБА_2 п. п. 1.5, 10.1, 16.6 Правил
дорожнього руху України (а.с.5-6).

Вказані обставини встановлені в
судовому засіданні та підтверджуються,
крім пояснень сторін, матеріалами
справи, в тому числі складеними за
фактом зазначеної ДТП.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК
України, розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до Висновку №31/02 від 13.02.2008
року автотоварознавчого дослідження з
визначенням вартості матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу - автомобіля Chevrolet
Lacetti, д.н. НОМЕР_1 розмір матеріальних
збитків складає - 63 170, 18 грн.

Доказів або заперечень на спростування
розміру завданих збитків відповідачем
до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, суд обґрунтовано
стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 63 170,
18 гривень матеріальної шкоди, 950 грн. 00
коп. витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження,
витрати на лікування у сумі 481 грн. 96
коп.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої, внаслідок порушення її
прав.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого, або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

З врахуванням характеру, глибини
фізичних та душевних страждань
позивача, та враховуючи вимоги
розумності і справедливості, суд
обґрунтовано визначив суму
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 5 000, 00 гривень.

Доводи апеляційної скарги в частині
того, що судом першої інстанції
безпідставно прийнято у якості доказу
вини відповідача у вчиненні зазначеної
ДТП постанову Печерського районного
суду м. Києва від 05.05.2011, якою закрито
кримінальну справу №1-п-10/11 стосовно
ОСОБА_2. за вчинення злочину
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
оскільки зазначена постанова у
кримінальній справі не має
вирішального значення для вирішення
даного цивільного спору, колегія
суддів не приймає до уваги виходячи з
наступного.

Однією із засад судочинства,
регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України, є змагальність сторін та
свобода в наданні ними до суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно положень ст.10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Відповідно до
положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження заявлених позовних
вимог ОСОБА_4 надав постанову
Печерського районного суду м.Києві від
05.05.2011, яка приєднана до матеріалів
даної цивільної справи і відповідно до
ст.57,64 ЦПК України є належним письмовим
доказом. Доказів, які б спростували
обставини, викладені в зазначеній
постанові, або ставили їх під сумнів,
відповідачкою не надано. Клопотання
про призначення у справі авто
технічної експертизи для
підтвердження факту відсутності вини
відповідача у дорожньо-транспортній
пригоді, яка сталась 14.06.2007,
представниками відповідача не
заявлялось ні в суді першої інстанції,
ні в апеляційному суді. Копії постанов
від 07.05.2009 та 07.12.2007, які були винесені
органами прокуратури в ході
кримінального провадження відносно
ОСОБА_2, та приєднані до апеляційної
скарги ( а.с.128-129) колегією суддів не
приймаються до уваги, оскільки дані
документи не були предметом
дослідження суду першої інстанції та
не зазначено будь-яких поважних причин,
які б давали підстави для їх
дослідження судом апеляційної
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають, а тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 03 грудня 2013 рокузалишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко