Придніпровський районний суд
номер справи 711/5474/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
малолітнього ОСОБА_3, інтереси якого
представляє законний представник
ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки
та піклування Черкаської міської ради
про виселення зі зняттям з
реєстраційного обліку, -

в с т а н о в
и в :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом (в
подальшому уточнений) до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3, інтереси
якого представляє законний
представник ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя
особа: Орган опіки та піклування
Черкаської міської ради про виселення
зі зняттям з реєстраційного обліку.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 04.03.2008р.
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній отримав кредит у
вигляді кредитної лінії в розмірі
300000грн. строком до 03.03.2033р. Відповідач
зобов»язався повернути кредит,
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором. В забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором між
банком та позичальником 04.03.2008р.
укладено договір іпотеки. Згідно з п.1.1
договору іпотеки відповідач надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1. Нерухоме майно
належить на праві власності: ОСОБА_1 - 2/3
частини та ОСОБА_2 - 1/3 частини. Свої
зобов»язання за кредитним договором
банк виконав в повному обсязі, а
відповідач ОСОБА_1 договірні
зобов»язання порушив. За судовим
рішенням звернуто стягнення на предмет
іпотеки - щодо вказаної квартири,
шляхом її продажу ПАТом КБ
«Приватбанк».

Таким чином, позивач вважає, що
всі мешканці підлягають виселенню з
квартири із зняттям з реєстраційного
обліку. Просить суд виселити ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі АДРЕСА_1 із зняттям з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири; судові витрати
покласти на відповідачів.

В судовому засіданні представник
позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за
довіреністю ОСОБА_2 повністю підтримав
уточнені позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_1 та його представник за
довіреністю ОСОБА_6 повністю
заперечували проти позову і просили
відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні законний
представник малолітнього ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 також заперечував проти
задоволення позову в повному об»ємі.

В судовому засіданні представник
третьої особи: Органу опіки та
піклування Черкаської міської ради за
довіреністю Дахновська Т.В. просила
відмовити у задоволенні позову,
оскільки, як на її думку, малолітня
дитина ОСОБА_3 має єдине житло і
виселення дитини призведе до
погіршення її житлових прав.

В судове засідання відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не з»явились, будучи
належним чином повідомлені про час,
дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи та докази
в їх сукупності, суд вважає, що уточнені
позовні вимоги не підлягають до
задоволення за таких підстав:

встановлено, що 04.03.2008р. між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній на поліпшення якості окремої
квартири АДРЕСА_1 отримав кредит у
вигляді кредитної лінії в розмірі
300000грн.00коп. строком до 03.03.2033р.
Відповідач зобов»язався повернути
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов»язань
за вказаним кредитним договором між
банком та позичальником ОСОБА_1, а також
ОСОБА_2 04.03.2008р. укладено договір
іпотеки, який посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_8 (реєстр №1103). Згідно
з п.1.1 договору іпотеки відповідачі
надали в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1. Нерухоме майно
належить на праві власності: ОСОБА_1 - 2/3
частини на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Придніпровським райвиконкомом 04.06.2004р.
та договору від 15.06.2004р. та ОСОБА_2 - 1/3
частини на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Придніпровським райвиконкомом 04.06.2004р.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 21.11.2012р. в рахунок стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 04.03.2008р. в розмірі 453262,70грн. звернуто
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ
КБ «Приватбанк» з укладенням від імені
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
особою - покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ КБ «Приватбанк»
всіх повноважень, необхідних йому для
здійснення продажу.

Крім того, під час розгляду справи,
встановлено, що батьком малолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - є відповідач по
даній справі ОСОБА_1 (свідоцтво про
народження від 25.04.2012р.).

Відповідно до даних довідки КП
«Придніпровська СУБ» №3102 від 27.12.2013р.,
довідки Придніпровського РВ у м.
Черкаси УДМС України в Черкаській
області від 24.01.2014р. №234, поквартирної
картки ф.17, станом на час розгляду
справи у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають: ОСОБА_4,
1946р. народження та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
з 06.03.1987року; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
06.03.1987р.; малолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.10.2013р. При цьому,
наймачем квартири є ОСОБА_1, на якого
відкрито і особовий рахунок.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60
ЦПК України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
що беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК).

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом. Житлові права
охороняються законом.

За статтею 109 ЖК України, виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Громадяни, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечено іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов»язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» від 05.06.2003р., звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи

житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за

винятком наймачів та членів їх сімей.
Виселення проводиться у

порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового

врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на

письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно

звільнити житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного

місяця з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільняють

житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший

погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення

здійснюється на підставі рішення суду.
Особи, які проживають у зазначених
приміщеннях на умовах договору найму
(оренди), не підлягають виселенню, якщо:

договір найму (оренди) був укладений
до моменту укладення

іпотечного договору і про наявність
такого договору було доведено

до відома іпотекодержателя або такий
договір був зареєстрований у
встановленому законом порядку.

Під час розгляду справи встановлено, що
кредитні кошти в ПАТ КБ «Приватбанк»
ОСОБА_1 отримав за кредитним договором,
але не на придбання нерухомого майна-
квартири АДРЕСА_1, враховуючи положення
ч.2 ст. 109 ЖК. Крім того, ОСОБА_1 є наймачем
квартири, в т.ч. і на час укладання
договору іпотеки від 04.03.2008р.; ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, який не є власником
(співвласником) нерухомого майна, -
зареєстровані та проживають у вказаній
квартирі ще з 06 березня 1987р. як члени
сім»ї наймача, відповідно до ст. 64 ЖК і
це житло є їхнім єдиним житлом; інше
житло їм не пропонувалось; відповідачі
не позбавлені права користування
житловим помешканням і проживають в
ньому на законних підставах. В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1
намагається виконати боргові
зобов»язання перед банком, про що
свідчать дані довідки від 27.03.2014р.,
наданої ПАТ «Златобанк».

Також, в судовому засіданні позивач не
заперечував проти того, що на час
укладання договору іпотеки від 04.03.2008р.
ПАТу КБу «Приватбанк» було відомо про
осіб, які зареєстровані та проживають у
помешканні. Між тим, банком такий
іпотечний договір був укладений.

Крім того, позивачем не надано доказів
того, що відповідачеві по справі ОСОБА_4
після прийняття рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
добровільно пропонувалось виселитися
з квартири або ж направлялись вимоги
щодо звільнення житлового приміщення,
що є обов'язковою умовою при
задоволенні позову про виселення із
іпотечного житла.

Що стосується вимоги про
виселення малолітньої дитини - ОСОБА_3,
то суд вважає її необгрунтованою,
оскільки реєстрація та проживання
дитини разом з батьком у квартирі
АДРЕСА_1, після укладання іпотечного
договору від 04.03.2008р., не є підставою для
його виселення і не суперечить
положенням ст. 47 Конституції України,
ст. 176 СК України, ст. 383 ЦК України, ч.1
ст.156ЖК. Письмова згода органу опіки та
піклування щодо виселення чи зняття з
реєстраційного обліку дитини, по
справі відсутня. В судовому засіданні
представник відповідного органу
заперечував проти виселення
малолітнього ОСОБА_3, оскільки вважає,
що будуть порушені його житлові права.
За положеннями ст. 18 ЗУ «Про охорону
дитинства» від 26.04.2001р. діти - члени
сім»ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем. Органи опіки
та піклування зобов»язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

Отже, з»ясувавши обставини
справи, дослідивши докази, суд вважає,
що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» необхідно відмовити.

На підставі викладеного та,
керуючись Конституцією України, ЗУ
«Про іпотеку», ЗУ «Про охорону
дитинства», ст. 176 СК України, ст. 383 ЦК
України, ст.ст. 9, 109, 64, 156 ЖК України,
ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 174, 88, 209-223 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог
Публічного Акціонерного Товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3,
інтереси якого представляє законний
представник ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя
особа: Орган опіки та піклування
Черкаської міської ради про виселення
зі зняттям з реєстраційного обліку, -
відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий С. М. Позарецька