У х в а л а

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.
суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши
заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» про визнання недійсним
договору та стягнення сплачених
внесків,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» (далі -
ТОВ «Авто Просто») про визнання
недійсним договору та стягнення
сплачених внесків.

Посилався на те, що 15 грудня 2012 року він
уклав з ТОВ «Авто Просто» договір
фінансової послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
легкового автомобіля марки ЗАЗ,
вартістю 94 240 грн, через систему
придбання автомобілів у групах.

В той же день позивач сплатив
відповідні послуги за договором у
розмірі 3 392 грн 64 коп. і підписав
додаток № 1 до вказаного договору, а
відповідач визнав за ним право на
отримання зазначеного транспортного
засобу. В подальшому позивачем умови
договору виконувалися та вносилися на
рахунок відповідача відповідні внески
за автомобіль.

27 лютого 2013 року ОСОБА_6 написав заяву
про розірвання договору, на яку 06
березня 2013 року отримав відповідь, що
йому буде повернуті тільки чисті
внески протягом 24 місяців, а не вся
сума.

Позивач просив визнати недійсним
договір фінансової послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання легкового автомобіля,
укладений 15 грудня 2012 року, та стягнути
з відповідача на його користь сплачені
ним внески у розмірі 24 905 грн 26 коп.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 28
травня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 27 серпня 2013 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28 травня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволено. Визнано недійсним договір
фінансової послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
легкового автомобіля, укладений 15
грудня 2012 року між ТОВ «Авто Просто» та
ОСОБА_6 Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на
користь ОСОБА_6 внески, сплачені ним
кошти для придбання автомобіля, в
розмірі 21 512 грн 62 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду
Київської області від 27 серпня 2013 року
скасовано, рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28 травня 2013
року залишено в силі.

ОСОБА_6 звернувся до суду касаційної
інстанції із заявою про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
з підстав, передбачених п. 1 ч.
1 ст. 355 ЦПК України.

Заявник посилається на те, що суд (суди)
касаційної інстанції
неоднаково застосовує одні й ті ж самі
норми матеріального права, а саме
ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів».

До заяви про перегляд судових рішень,
як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, додано: копію рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2013 року у справі до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
захист прав споживача фінансових
послуг, визнання договору недійсним та
стягнення грошових коштів; копію
постанови Верховного Суду України від
16 січня 2013 року в справі за позовом до
закритого акціонерного товариства
«Філдес Україна» про захист прав
споживачів.

У допуску справи до провадження слід
відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Наведені заявником доводи не містять
ознак, визначених у ст. 355
ЦПК України.

Як роз'яснено п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року
«Про судову практику застосування
статей 353-360 ЦПК України» судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, можуть бути
рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанови Верховного Суду України від
16 січня 2013 року, на яку здійснюється
посилання, не відноситься до судових
рішень, на які може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

У пункті 6 вказаної вище постанови
пленуму касаційного суду роз'яснено, що
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

З аналізу змісту рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2013 року, на яке
також здійснюється посилання, та
ухвали цього ж суду від 18 грудня
2013 року, про перегляд якої подано заяву,
вбачається, що встановлені судами
фактичні обставини є різними.

Таким чином, відсутні підстави вважати,
що суд (суди) касаційної інстанції при
розгляді зазначених справ за подібних
правовідносин при однаковому їх
матеріально-правовому регулюванні
дійшов неоднакових правових висновків,
тому в допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» про визнання недійсним
договору та стягнення сплачених
внесків, за заявою ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька В.М. Колодійчук О.В.
Умнова І.М. Фаловська