Справа № 346/7160/13-ц
Провадження № 22-ц/779/613/2014
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів
Пнівчук О.В., Соколовського В.М.

секретаря
Турів О.М.

з участю: представника
апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Коломийського міськрайонного
суду від 21 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

в листопаді 2013 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк»» звернувся в суд з
позовними вимогами до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 10.10.2006 року, мотивуючи
тим, що через неналежне виконання
зобов'язань відповідачем, утворилась
заборгованість в сумі 11554,46 грн.

Рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 21.01.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає
його незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відмова в задоволенні позову з
підстав пропущення банком строків
позовної давності є неправильною.

Суд не вірно трактував вимоги ЦК
України стосовно початку перебігу
строку позовної давності щодо позовних
вимог про стягнення заборгованості за
даним кредитним договором. Так, сторони
в письмовій формі домовились про
збільшення строку позовної давності
стосовно виконання умов договору,
встановивши строк дії договору строком
дії картрахунку. Відповідно до п.9.3.
Умов надання банківських послуг, що є
частиною кредитного договору,
укладеного між сторонами, картрахунки
відкриваються на невизначений термін
за виключенням, передбаченими п.п. 9.6., 9.7
Умов. Відповідач не надав письмової
заяви про закриття картрахунку, у
зв'язку з чим відповідно до умов
договору строк дії карти відповідача
було продовжено на такий же строк, а
відповідно продовжений строк дії
кредитного договору.

Оскільки, строк дії договору
продовжено у відповідності до п.9.12
договору, то суд необгрунтовано вважав,
що строк позовної давності пропущено.

Також вказує, що навіть закінчення
строку дії договору не звільняє
сторони від відповідальності за
порушення договору, яке мало місце під
час його дії. Вимоги про відшкодування
збитків, зумовлених порушення
договору, про стягнення неустойки, тощо
можуть бути пред'явлені незалежно від
закінчення строку дії договору
протягом встановлених для цих вимог
строків позовної давності.

За наведених доводів просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
апелянта, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимога позивача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
подана з пропущенням терміну позовної
давності, про, що заявлено
відповідачем, та застосував наслідки
спливу позовної давності до спірних
правовідносин.

Однак до такого висновку суд першої
інстанції прийшов передчасно без
врахування всіх обставин справи.

З матеріалів справи убачається, що
10.10.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав
ОСОБА_3 кредит у розмірі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом та кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Даний договір складається із
заяви, Умов надання банківських послуг,
правил користування платіжною карткою
і Тарифів.

Як убачається з позовних вимог та
розрахунків, наданих позивачем,
внаслідок неналежного виконання
договірних зобов'язань станом на 31.10.2013
року у відповідача утворилась
заборгованість в сумі 11554,46 грн., з яких
3581,83 грн. - заборгованість за кредитом,
6946,23 грн. - заборгованість по процентам,
500 грн. та 526,40 грн. - штрафи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна із сторін не проінформує іншу
сторону про закінчення дії даного
Договору, він автоматично
пролонговується на такий же період.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил
користування платіжною картою строк
дії карти зазначено на лицевій стороні
карти (місяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця. Термін дії кредитного ліміту
збігається із терміном дії карти.

Тобто, в даному випадку строк дії
договору визначається строком дії
картки, який визначений Правилами
користування кредитною карткою та
Умовами і правилами надання
банківських послуг.

ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулось до
суду з вимогами про стягнення
кредитної заборгованості у листопаді
2013 року, тобто у межах строку позовної
давності.

З розрахунку, наданого банком
убачається, що останнє погашення
кредитної заборгованості відповідач
здійснював 12.10.2011 року, перервавши
таким чином строк позовної давності
(а.с.11), інших доказів, які б спростували
даний розрахунок заборгованості,
відповідачем не надано.

Тому на думку колегії суддів, посилання
апелянта на незаконне застосування
наслідків строку позовної давності без
врахування п.9.12. Умов та правил надання
банківських послуг, є обґрунтованим.

Так, п. 9.12 Умов передбачає автоматичне
пролонгування терміну дії кредитного
ліміту, який відповідає строку дії
карти, визначеного у Заяві.

Як убачається з матеріалів справи
останній платіж відповідачем
здійснено 12.10.2011 року, тому судом першої
інстанції помилково застосовано строк
позовної давності до даних
правовідносин.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає що оскаржуване рішення суду
першої інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та з неповним
з'ясуванням дійсних обставин справи.

Тому дане рішення підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Судові витрати з відповідача слід
стягнути відповідно до ст.88 ЦПК
України.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України,
колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 21 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» 11554 грн.46 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 10.10.2006 року, з яких 3531 грн.83 коп. -
заборгованість по кредиту, 6946 грн.23 коп.
- заборгованість по процентах, 500 грн.
штраф (фіксована частина), 526 грн.40 коп.
штраф (процентна складова), та 229 грн.40
коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський