Справа № 1326/4685/12
Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин
Провадження № 22-ц/783/844/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну ОСОБА_2 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 24 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України,
Державної реєстраційної служби
Міністерства юстиції України, треті
особи: територіальна громада міста
Львова в особі Львівської міської ради,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання
відсутності прав на майно, скасування
реєстрації -

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні зазначеного позову, яким
ОСОБА_2 просив суд визнати відсутність
прав територіальної громади м. Львова
на житловий будинок №19 на вул.
Нечуя-Левицького, а також просив
визнати незаконною та скасувати
реєстрацію речових прав
територіальної громади на будинок,
незаконною видачу витягу про
реєстрацію цих речових прав, а також
скасувати як незаконний технічний
паспорт на будинок.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. Зазначає, що
суд першої інстанції невірно встановив
фактичні обставини справи, неправильно
застосував норми матеріального права і
порушив норми процесуального права.
Зокрема посилається на те, що є, як і
інші мешканці будинку, власником
приватизованих квартир, а відтак -
співвласником усього будинку. Ця
обставина унеможливлює право
власності на будинок ще й
територіальної громади м. Львова.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3, а
також третіх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
підтримання скарги, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів не
знаходить законних підстав для її
задоволення з огляду на викладені
мотиви.

Рішенням виконавчого комітету
Радянської ради народних депутатів м.
Львова №271 від 25.05.1987 року наведений
вище будинок був затверджений у
реєстрі житлових будинків, які
знаходяться на балансі місцевої ради
району.

Реєстрація проведена Львівським
міським бюро технічної інвентаризації
у кадастровій книзі місцевих рад 04.05.1988
року.

Встановлено, що квартира №1
знаходиться у багатоквартирному
будинку на вул. Нечуя-Левицького, 19 у м.
Львові і набута ОСОБА_2 та членами його
сім'ї у власність шляхом приватизації
громадян державного житлового фонду.

У зв'язку зі створенням ОСББ «Надія
Н-Л», будинок передано з балансу ЛКП
«Затишне» на баланс об'єднання, акт
передачі погоджений розпорядженням
Франківської районної державної
адміністрації Львівської міської ради
від 26.12.2008 року №1296 та затверджений
наказом департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради №742 від 29.12.2008
року. Разом із цим, нежитлові
приміщення будинку площею 78,2 м. кв. були
залишені у комунальній власності
територіальної громади.

Факт належності нежитлових приміщень
будинку (літ. III, IY, Y, YI, XY, XYI, XYII) до
комунальної власності встановлено
рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 13.09.2011 року, яке набрало
законної сили.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 зазначав
про відсутність прав власності
територіальної громади м. Львова на
спірний будинок з огляду на приписи ст.
1 Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», п. 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ч. 2 ст. 382 ЦК України та у зв'язку
із тим, що приватизація квартир
мешканцями будинку має наслідком
передачі усього будинку із комунальної
власності у їх власність.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції вірно виходив із того, що
відповідно до ст. 5 ЖК України, яка була
чинною також і станом на 25.05.1987 року,
державний житловий фонд перебуває у
віданні місцевих Рад народних
депутатів (житловий фонд місцевих Рад),
та у віданні міністерств, держаних
комітетів і відомств (відомчий
житловий фонд).

На час ухвалення виконавчим комітетом
Радянської ради народних депутатів м.
Львова №271 від 25.05.1987 року спірний
будинок відносився до державного
житлового фонду і тому правомірно був
зареєстрований Львівським міським
бюро технічної інвентаризації 04.05.1988
року як житловий фонд місцевих рад.

Посилання ОСОБА_2 на те, що приватизація
квартир мешканцями будинку припиняє
право власності територіальної
громади на цей об'єкт є помилковим, так
як частина нежитлових приміщень
залишилася у комунальній власності і
об'єднанню не передавалася. Отже,
реєстрація права власності на цілий
будинок за територіальною громадою є
вірним.

Наявність права власності на будинок
загалом, всупереч думки апелянта, не
означає наявність права власності
територіальної громади і на квартири,
власниками яких є мешканці будинку.

Крім цього слід сказати, що реєстрація
права власності будинку за
територіальною громадою м. Львова не
порушує особистих прав позивача, не
створює перешкод для здійснення прав
власника квартири, а також прав
володіння і користування допоміжними
приміщеннями будинку тощо.

Представляти інтереси ОСББ «Надія
Н-Л.», про які ОСОБА_2 зазначає,
довіреності він не має.

Окрім цього колегія суддів наголошує,
що спосіб захисту порушеного права
шляхом визнання відсутності прав
відповідача не відповідає
передбаченим цивільним законодавством
способам захисту права. Разом із цим
слід зазначити, що витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно, як і
технічний паспорт на нежитлові
приміщення не є правовстановлюючими
документами і тому вимога про їх
скасування не підлягає судовому
захисту.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 317 ЦПК
України колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 24 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
часу набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: