Справа № 188/306/14-ц
Провадження № 2/188/220/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді:
Місюра К.В.

при секретарі:
Хандрига Л.І.

за участю представників:

від позивача: не
з'явився

від відповідача:
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, відповідно до якого просить
визнати дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 від 21.12.2013р., укладений між нею
та ОСОБА_2, та визнати за нею право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
який складається з наступних
господарських будівель та споруд,
визначених на технічному плані під
літерами:

- сіни - літ. «а»;

- тамбур - літ. «а1»;

- літня кухня - літ. «Б»;

- сарай - літ. «б»;

- сарай - літ. «В»;

- убиральня - літ. «Г»;

- трубний колодязь - літ. «Д»;

- огорожа № 2-4, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що
21.12.2013р. позивач та ОСОБА_2 уклали
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, що належить
відповідачу, як спадкоємцю за законом
після смерті батька. Виконавши всі
умови договору та здійснивши всі
розрахунки позивач отримала всі
необхідні документи на вказаний
житловий будинок та стала постійно
проживати в ньому, робити необхідні
ремонтні роботи, вести підсобне
господарство. В подальшому сторони
домовились зареєструвати договір в
нотаріальній конторі, як того вимагає
чинне законодавство, але так і не
змогли, оскільки, як повідомила
відповідач, вона вже звернулась до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини у вигляді житлового будинку
після смерті батька, але нотаріус їй
відмовила через відсутність
правовстановлюючого документа на
будинок. На сьогоднішній день
нотаріально договір так і не
посвідчений, що не дозволяє позивачу
належним чином оформити
правовстановлюючі документи на
придбаний нею житловий будинок. На
підставі викладеного позивач просить
визнати даний договір дійсним та
визнати за нею право власності на
спірний житловий будинок.

В судове засідання позивач не
з'явилась, подала заяву, відповідно до
якої просить розглянути справу у її
відсутність та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідач також в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, до суду надійшла заява,
відповідно до якої просить розглянути
справу у її відсутність, не заперечує
проти задоволення позовних вимог в
повному обсязі, зазначила, що жодних
претензій до позивача немає,
розрахунки за спірний будинок
проведені в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2013 року
ОСОБА_2, як продавець, з однієї сторони,
та ОСОБА_1, як покупець, з іншого боку,
уклали договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1, відповідно
до умов якого продавець продала, а
покупець купила житловий будинок
АДРЕСА_1 за 40 000, 00 грн., про що свідчить
власноруч написана розписка (а.с. 17).

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1 власником
зазначеного житлового будинку є батько
відповідача - ОСОБА_3 (а.с. 19-24).

Зазначене домоволодіння належало
ОСОБА_3 на підставі рішення
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 30.05.2013р.
(а.с. 14-16).

Відповідно до довідки Миколаївської
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області від
26.12.2013р. № 4065 ОСОБА_3 на день смерті
проживав та був зареєстрований по
АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Позивач зазначає, що на сьогоднішній
день вона не може належним чином
оформити правовстановлюючі документи
на придбаний нею житловий будинок, що і
є причиною спору.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_3
від 06.01.1960 року батьками ОСОБА_2 (в
подальшому - ОСОБА_2) є ОСОБА_3 та ОСОБА_5
(а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_5 померла, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 від 01.05.2009р. (а.с. 12).

2ІНФОРМАЦІЯ_2р. ОСОБА_3 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 від 25.06.2013р. (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Стаття 1217 ЦК України зазначає, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено,
що у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України містить вичерпний
перелік осіб, що входять до першої
черги спадкоємців за законом: діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Як зазначалось вище, ОСОБА_2 є донькою
померлого ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до заяви від
19.07.2013р. син померлого - ОСОБА_6
відмовився від належної йому частки
спадщини по закону, що лишилась після
смерті батька - ОСОБА_3 на користь
сестри - ОСОБА_2 (а.с. 30).

Як встановлено в судовому засіданні та
зазначалося вище, відповідач є єдиною
спадкоємицею всього майна, що належало
на день смерті її батьку - ОСОБА_3, тобто
домоволодіння АДРЕСА_1.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідач в установленому законом
порядку не відмовилась від прийняття
спадщини, отже є спадкоємицею на
законних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 657 ЦК України зазначено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялись сторони.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК
України, якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, сторони договору
дійсно досягли згоди щодо всіх
істотних умов договору.

Так, позивач повністю здійснила всі
розрахунки щодо вартості придбаного
майна, а відповідач в свою чергу
отримала належні їй грошові кошти.

Обставини, які склались в зв'язку з
укладенням договором купівлі-продажу,
свідчать про наявність укладення
договору між сторонами. Об'єктивно
сторони договору купівлі-продажу
порушили вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору, але позивач та
відповідач, як сторони договору,
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося
фактичне виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Крім того, як вбачається зі змісту ч. 4
ст. 174 ЦПК України, у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, є правомірними
та підлягають задоволенню заявлені
позивачем позовні вимоги щодо визнання
дійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку та визнання за
позивачем права власності на вказаний
житловий будинок.

Оскільки суд не вбачає винних дій
відповідача у виникненні спору, згідно
ст. 88 ЦПК України судові витрати
відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 58-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 від 21.12.2013р., укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з наступних господарських
будівель та споруд, визначених на
технічному плані під літерами:

- сіни - літ. «а»;

- тамбур - літ. «а1»;

- літня кухня - літ. «Б»;

- сарай - літ. «б»;

- сарай - літ. «В»;

- убиральня - літ. «Г»;

- трубний колодязь - літ. «Д»;

- огорожа № 2-4, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1

Судові витрати у справі віднести на
позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра