Справа № 133/211/14-ц Провадження №
22-ц/772/1009/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Воронюк В. А.Категорія:
48Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Зайцева А.Ю., Луценка В.В.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представників відповідача,
апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивачки
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у
відкри-тому судовому засіданні в м.
Вінниці, в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання трьох
неповно-

літніх дітей,

за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 17 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

Рішенням Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 17 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволений; стягнуто з ОСОБА_2
на її користь аліменти у розмірі 1/2
частини з усіх видів його за-робітку (
доходу ), але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину від-повідного віку,
щомісячно на утримання синів ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до їх
повноліття, починаючи з 28 січня 2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в сумі 243,60 гривні.
Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць допущене до негайного виконання
( а. с. 28-29 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
у справі, представник відповідача
оскаржує його в апеляційному порядку,
просить дане рішення скасувати,
поста-новити ухвалу про залишення
позову без розгляду (а. с. 37-39). Апелянт
вважає оскаржуване рішення таким, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
за недоведеності позивачкою обставин,
що мають значен-ня для справи, які суд
визнав встановленими, невідповідності
висновків суду дій-сним обставинам
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення і заперечення на скаргу
представни-ків сторін у справі,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази, наявні в ній, в
їх сукупності, перевіривши законність
і обґрунтованість оскаржу-ваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що скарга
задово-ленню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухва-лене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилають-ся як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Сторони у справі є колишнім
подружжям, шлюб між якими розірваний в
судо-вому порядку та 08 вересня 2005 року з
цього приводу Черьомушкінським
відділом реєстрації актів цивільного
стану управління реєстрації актів
цивільного стану м. Москви за актовим
записом № 1284 видано свідоцтво про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1. Від
спільного проживання у подружжя ОСОБА_2
народилося троє дітей: сини ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 відповідно 2001 та 2002 років
народження і донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4. Діти після розлучення
батьків мешкають в м. Москві разом з
матір'ю, громадянкою Росії. Відповідач
проживає в м. Козятині, Вінницької
області, працює в Козятинській
дирекції залізничних перевезень
Південно-Західної залізниці.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
керувався нормами статей 180, 182, 183 СК
України, врахував інтереси трьох дітей,
те, що відповідач офіційно
працевлаштований, має реальну
можли-вість і законодавчо зобов'язаний
надавати колишній дружині матеріальну
допо-могу на утримання малолітніх
дітей ( всі не досягли чотирнадцяти
років ) до досягнення ними повноліття.

Заперечуючи законність ухваленого
судом рішення, апелянт посилається на
те, що представник ОСОБА_5 не має
повноважень на ведення справи в
інтересах ОСОБА_4 через неналежну
довіреність. Крім цього, на думку
пред-ставника ОСОБА_2, дана справа у
зв'язку з участю в ній іноземного
елемента непідсудна суду України.

Погодитися з доводами, викладеними в
апеляційній скарзі, не можна.

Заперечуючи легітимність
довіреності, посвідченої нотаріусом м.
Москви, посилаючись на введення в Росії
в нотаріальне діловодство нотаріусів з
01 липня 2010 року бланків єдиного зразка,
що мають визначені ступені захисту,
апелянт не звернув уваги, що такі
бланки введені для здійснення юридично
значимих дій. Крім цього, належить
звернути увагу, що фактично ставиться
під сумнів закон-ність вчинення
посадовою особою нотаріальної дії, що
не можна визнати доведе-ним в рамках
цієї цивільної справи без встановлення
такого факту у визначеному порядку.

Стосовно позиції непідсудності цієї
цивільної справи суду України, то з нею
категорично погодитися не можна.

Статтею 414 ЦПК України встановлено, що
підсудність судам України ци-вільних
справ з іноземним елементом
визначається цим Кодексом, законом або
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України. Порядок врегулювання
приватноправових відносин, які хоча б
через один із своїх елементів пов'язані
з одним або кількома правопорядками,
іншими, ніж український правопорядок,
визначений Законом України «Про
міжнародне приватне право», пунктом
другим частини першої статті 76 якого
встановлено наступне.

Суди України можуть приймати до
свого провадження і розглядати
будь-які справи з іноземним елементом у
випадку, крім інших, якщо на території
України відповідач у справі має місце
проживання або місцезнаходження, або
рухоме чи нерухоме майно, на яке можна
накласти стягнення.

Положення Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних та кримінальних
справах, на які посилається апелянт, в
частині визна-чення правовідносин
батьків і дітей за законодавством
Договірної Сторони, на території якої
постійно проживають діти, не заперечує
правильності визначення судом першої
інстанції підсудності даної цивільної
справи йому, як суду України загальної
юрисдикції.

Колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції 17
лютого 2014 року ухвалив рішення про
задоволення позову щодо стягнення
аліментів на утримання дітей з
дотриманням норм сімейного
законодавства України, правиль-но
визначившись у правовідносинах, що
мають місце, не помилившись у
застосу-ванні норм чинного
процесуального та матеріального права,
що регулюють дані правовідносини.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що
апеляційний суд відхиляє апеля-ційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324, 325 ЦПК Ук-раїни, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 17 люто-го 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак вона може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалі-зованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді:

З оригіналом вірно: