У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

суддів: Гримич М.К., Колодійчука
В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
про стягнення збитків та пені, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 6 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь 965 250 грн.
понесених збитків та пеню у розмірі 28 110
грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач
порушив умови укладеного з позивачем
договору на відкриття та
обслуговування поточного банківського
рахунку від 22 грудня 2003 року, в межах
якого банк не виконав платіжне
доручення позивача від 24 червня 2010
року, у зв'язку із чим, останній зазнав
збитків на загальну суму 965 250 грн., які
відповідач зобов'язаний відшкодувати з
урахуванням пені. Позивач вказував на
те, що в результаті невиконання
зобов'язань відповідачем, він
вимушений був розірвати договори
купівлі-продажу, оскільки своєчасно не
сплатив необхідну суму і не зміг
відповідно передати акції новому
покупцеві, оскільки вони були
блоковані до повного розрахунку за
договором від 21 травня 2010 року. В
подальшому ним сплачені штрафні
санкції в сумі 581 250 грн. Збитками вважає
сплачені штрафні санкції у розмірі 581 250
грн. і упущену вигоду у розмірі 375 000
грн., всього 956 250 грн.

Рішенням Дзержинського районного
суду міста Харкова від 29 жовтня 2012 року
позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ
«Надра» на користь ОСОБА_5 965 250 грн.
понесених збитків. Стягнуто з ПАТ КБ
«Надра» на користь ОСОБА_5 28 110 грн. пені.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 5 березня 2013
року рішення Дзержинського районного
суду міста Харкова від 29 жовтня
2012 року змінено, позов ОСОБА_5
задоволено частково, сума стягнення
зменшена з 965 250 грн. до 956 250 грн., у
задоволенні позову в частині стягнення
пені 28 110 грн. - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року
рішення апеляційного суду Харківської
області від 5 березня 2013 року в частині
стягнення збитків скасовано, справу у
цій частині передано на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 6 листопада
2013 року апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» задоволено.
Рішення місцевого суду в частині
стягнення збитків скасовано, у
задоволенні цих вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даною
ухвалою суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить її скасувати та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що невиконання
відповідачем платіжного доручення №2
від 24 червня 2010 року є порушенням
умов укладеного між сторонами договору
на відкриття та обслуговування
поточного банківського рахунку та
приписів цивільного законодавства,
зокрема Закону України «Про захист
прав споживачів». Кошти, які станом на 24
червня 2010 року обліковувалися на
розрахунковому рахунку позивача були
на той час єдиним джерелом коштів, з
якого позивач міг розрахуватися за
договором купівлі-продажу акцій від 21
травня 2010 року, укладеного з ТОВ
«Сігур».

Внаслідок відмови відповідача від
виконання платіжного доручення
від 24 червня 2010 року, та відсутності
інших джерел грошових коштів, для
сплати на користь ТОВ «Сігур»
заборгованості за вказаним договором
купівлі-продажу акцій, позивач
вимушений був відмовитися від
виконання цього договору, та
відповідно до додаткової угоди від 15
липня 2010 року до договору
купівлі-продажу акцій від 21 травня 2010
року, вказаний договір було розірвано.
Акції ЗАТ «Завод «Технопривод»
повернуто позивачем на користь ТОВ
«Сігур», що підтверджується випискою з
реєстру власників іменних цінних
паперів ЗАТ «Завод «Технопривод». У
зв'язку з поверненням вказаних акцій,
позивач також не зміг виконати
зобов'язання, передбачені договором
купівлі-продажу акцій
№10-Б-305/Д-1 від 25 травня 2010 року,
укладеного між ним та ТОВ
«Компанія «Конкурент». Відповідно до
додаткової угоди від 21 липня 2010 року до
вказаного договору, договір було
розірвано.

Згідно висновків суду першої
інстанції банк порушив умови взятого
на себе зобов'язання з обслуговування
банківського рахунку, чим позбавив
позивача можливості придбати цінні
папери за укладеним договором купівлі-
продажу, що призвело до реальних
збитків та упущеної вигоди.

Скасовуючи рішення місцевого суду з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову в частині
стягнення збитків суд апеляційної
інстанції виходив з того, що матеріали
справи не містять належних та
допустимих доказів наявності реальних
збитків, а також упущеної вигоди, яких
позивач зазнав внаслідок дій
відповідача. Укладення ОСОБА_5
договорів купівлі-продажу цінних
паперів з третіми особами не
підтверджують наявність причинного
зв'язку між діями відповідача на
визначену позивачем сумою збитків.
Висновки суду першої інстанції про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з ПАТ КБ «Надра» на
користь ОСОБА_5 збитків у розмірі 965 250
грн. не підтверджені належними
доказами, ґрунтуються на припущеннях.
Покладення на відповідача
відповідальності у формі
відшкодування збитків за нездійснення
свого права суперечить принципам
юридичної відповідальності, що настає
за порушення саме зобов'язань.

Вказані висновки суду апеляційної
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи та узгоджуються з
нормами матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Згідно роз'яснень, наданим у п.11
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№14, у мотивувальній частині рішення
слід наводити дані про встановлені
судом обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та
визначені, відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

На вказане роз'яснення звертав увагу
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 2 жовтня 2013 року,
скасувавши рішення суду апеляційної
інстанції з направленням справи до
цього ж суду на новий розгляд.

При новому розгляді справи
апеляційний суд вказані роз'яснення
врахував та, скасовуючи рішення
місцевого суду і відмовляючи у
задоволенні позову належним чином
перевірив викладені ним висновки, та
правильно виходив з того, що матеріали
справи не містять належних і
допустимих доказів наявності реальних
збитків, а також упущеної вигоди, яких
позивач зазнав внаслідок дій
відповідача.

Вирішуючи даний спір суд апеляційної
інстанції дав належну оцінку підставам
позову та встановленим обставинам, з
урахуванням зібраних у справі доказів,
та правильно виходив з того, що
позивачем не доведено завдання йому
збитків і втрати ним упущеної вигоди у
зв'язку з неправомірними діями
відповідача. При цьому, правильно
врахував і виходив з того, що
покладення на відповідача
відповідальності у формі
відшкодування збитків за нездійснення
свого права суперечить принципам
юридичної відповідальності, що настає
за порушення саме зобов'язань.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позову - стягнення збитків,
оскільки факт завдання таких збитків
позивачем не доведений.

При встановлені фактичних обставин
справи судом апеляційної інстанції не
порушено норми процесуального права, а
при ухваленні судового рішення
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків суду, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення. При вирішенні
даної справи судом правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано належну
правову оцінку доводам сторін і
зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції без
змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 6 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. Судді Гримич
М.К. Колодійчук В.М. Умнова О.В.
Фаловська І.М.