Справа № 1309/9008/12
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2121/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 04 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
виконавчого комітету Львівської
міської ради, треті особи - Залізнична
районна адміністрація Львівської
міської ради, орган опіки та піклування
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради, про визнання
недійсним ордера на квартиру,
відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 04 листопада 2013 року
вищевказаний позов задоволено
частково. Визнано недійсним ордер №
003188 від 07 квітня 2006 року на квартиру
АДРЕСА_1, виданий виконавчим комітетом
Львівської міської ради на ім'я ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовлено та
вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_3, просить його в частині
задоволення вимоги позивача скасувати
й ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити у задоволені цієї
вимоги, посилаючись на те, що рішення
суду прийнято з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Так, зокрема,
апелянт посилається на те, що суд не
взяв до уваги те, що згідно підпункту 1.2
пункту 1 рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 23.03.2006 р. №
140, виконком надав квартиру на всіх
членів сім'ї позивача, в тому числі і на
нього з дотримання встановленого
законом порядку. А посилання суду на те,
що ордер був виданий на підставі
завідомо підробленої заяви про
необхідність покращення житлових умов,
є помилковим, оскільки така заява є
заявою про склад сім'ї та про
оформлення ордеру. Крім того, апелянт
посилається на те, що суд не врахував
того, що видачею спірного ордеру не
порушені права позивача та немає
підстав, передбачених ст. 59 ЖК для його
визнання недійсним.

Відповідачі ОСОБА_3, представник
виконавчого комітету Львівської
міської ради та представники третіх
осіб - Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради,
органу опіки та піклування Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради у судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення. Про
причини неявки треті особи суд не
повідомили, заяви про відкладення
розгляду справи не подали.

Причини неявки відповідачки та
представника виконавчого комітету
Львівської міської ради визнані не
поважними, за таких обставин, у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України,
їх неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на підтримання апеляційної
скарги, вивчивши обставини та
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів приходить до наступного
висновку.

Задовольняючи вимоги позивача щодо
визнання ордеру недійсним районний суд
виходив з того, що при вирішенні
питання про надання квартири був
порушений порядок надання жилих
приміщень, а саме - спірний ордер було
видано на підставі завідомо
підробленої від імені позивача заяви
від 02 березня 2006 року про необхідність
покращення житлових умов.

Однак з таким висновком колегія суддів
погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
районного суду не відповідає.

Відповідно до ст.51 ЖК жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих Рад
народних депутатів надаються
громадянам виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті
селищної, сільської Ради народних
депутатів за участю громадської
комісії з житлових питань, створюваної
при виконавчому комітеті з депутатів
Рад, представників громадських
організацій, трудових колективів.

У разі незгоди з прийнятим рішенням
особа, яка вважає, що цим рішенням
порушено її право на отримання
зазначеного жилого приміщення, може
оскаржити це рішення до суду (ст.191 ЖК).

Встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради від
23.03.2006 р. № 401 «Про надання квартир
черговикам міської ради», виконавчий
комітет розглянувши заяви громадян,
враховуючи пропозиції громадської
комісії з житлових питань при
виконкому, вирішив надати квартири та
видати ордери, зокрема (підпункт 1.2
пункту 1) ОСОБА_2 - черговику за місцем
проживання з 1996 року за № 19 411, у списку
для першочергового надання житла № 5 190,
на квартиру АДРЕСА_1, на сім'ю з 4-х осіб
(він, дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_4,
мати дружини ОСОБА_5), що проживає та
зареєстрований з 2002 року як власник у
квартирі АДРЕСА_2, де всього проживають
та зареєстровані вказані чотири особи
(а.с.9 т.1).

Зазначені обставини не заперечуються
сторонами та рішення виконкому не
оскаржувалося та не визнавалось
недійсним у зазначеній частині.

Крім того, у зазначеному рішенні
виконкому зазначено, що квартира, яка
надається, передана в рахунок лімітів
для забезпечення житлом сімей
військовослужбовців, що загинули під
час виконання службових обов'язків,
звільнених у запас або відставку,
учасників бойових дій в Афганістані та
воєнних конфліктів у зарубіжних
країнах. З квартирного обліку та
пільгового списку виключити, а ордер
оформити на дружину ОСОБА_3 згідно з
поданою заявою.

Як вбачається з фотокопії ордеру № 003188,
такий виданий на ОСОБА_3 на зайняття
вищезазначеної квартири АДРЕСА_1 на
вказаний вище склад сім'ї, в тому числі
і позивача (а.с.213 т.1).

Правомірність перебування позивача із
сім'єю на квартирному обліку, в тому
числі на першочергове отримання житла
як учасників бойових дій в Афганістані,
ніким не оспорюється та
підтверджується матеріалами справи.

Пунктами 69, 70, 72, 73 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Української республіканської Ради
професійних спілок від 11 грудня 1984 р. №
470 ( редакції, чинній на час видачі
спірного ордеру), було передбачено, що
на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер (додаток № 7), який
є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне
жиле приміщення.

Ордер дійсний протягом 30 днів.

Бланки ордерів зберігаються як
документи суворої звітності.

Ордер вручається громадянинові, на ім'я
якого він виданий, або за його
дорученням іншій особі. При одержанні
ордера пред'являються паспорти (або
документи, що їх замінюють) членів
сім'ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення
громадянин здає ордер у
житлово-експлуатаційну організацію, а
за її відсутності - відповідному
підприємству, установі, організації.
Одночасно подаються паспорти усіх
членів сім'ї, включених до ордера, з
відміткою про виписку з попереднього
місця проживання.

Ордер на жиле приміщення може бути
визнано недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним
може бути заявлено протягом трьох
років з дня його видачі.

Таким чином, ордер, це
правовстановлюючий документ
індивідуального характеру, що
видається виконавчим органом місцевої
ради, компетентним приймати рішення
про надання житлової площі, та є
підставою для вселення громадян у
надане житлове приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду або фонду житлово-будівельного
кооперативу.

Єдиною підставою для вселення у
житлове приміщення є ордер, а не
рішення про надання громадянину житла.
Ордер дійсний протягом 30 днів.

У надане житлове приміщення
переселяються члени сім'ї, які включені
в ордер. Підставою виникнення в члена
сім'ї наймача, включеного до ордера,
права користування житловим
приміщенням є сам факт включення до
ордера, а не вселення в приміщення.

Ордер видається за єдиною формою, що
встановлена у додатку № 7 до Правил
квартирного обліку. Бланк ордера
складається із самого ордера і його
корінця. Ордер видається громадянину,
на ім'я якого він виписаний, а корінець
залишається у виконкомі, що видав
ордер.

Обов'язковими реквізитами ордера є:
вказівка в ньому на орган, що його
видав; дата видачі; номер і серія
ордера; прізвище, ім'я і по батькові
громадянина, якому виданий ордер, і
склад його сім'ї; їх прізвища, імена, по
батькові і родинні відносини з
громадянином, на ім'я якого виданий
ордер; характеристика наданого
житлового приміщення. Ордер повинний
бути підписаний головою виконавчого
органу місцевої ради і скріплений
печаткою цього органу.

Встановлено, що позивач разом із
членами сім'ї, які були вказані в ордері
на житлове приміщення, вселився у
надану квартиру, прописався
(зареєструвався) у ній, а відтак, ордер
втратив свою силу, оскільки при
вселенні громадянин здає ордер до
житлово-експлуатаційної організації, а
за її відсутності - відповідному
підприємству, установі, організації
так, як ордер породжує два види
правовідносин: з одного боку, це
адміністративно-правові відносини між
виконавчим органом ради і
житлово-експлуатаційною організацією,
куди він здається, а з другого - це
цивільно-правові відносини між
громадянином та зазначеною
житлово-експлуатаційною організацією,
яка зобов'язана укласти з ним договір
найму житлового приміщення.

Відповідно до ст.59 ЖК ордер на жиле
приміщення може бути визнано недійсним
у судовому порядку у випадках подання
громадянами не відповідаючи дійсності
відомостей про потребу в поліпшенні
житлових умов, порушення прав інших
громадян або організацій на зазначене
в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при
вирішенні питання про надання жилого
приміщення, а також в інших випадках
порушення порядку і умов надання жилих
приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним
може бути заявлено протягом трьох
років з дня його видачі. У разі визнання
ордера недійсним громадяни, на ім'я
яких був виданий ордер, позбавляються
права на займання житлової площі,
вказаної в ордері.

Заява, на яку послався суд як на
підставу визнання ордеру недійсним,
яка написана 2 березня 2006 року від імені
позивача відповідачкою, містить
інформацію про те, що позивач просить
надати його сім'ї вищевказану квартиру,
в ордер вписати членів сім'ї, які
перебувають з ним на квартирному
обліку та оформити ордер на
відповідачку, на що дають згоду всі
повнолітні члени сім'ї. Зазначену заяву
підписала мати позивачки, позивачка за
себе та за позивача (а.с.58 т.1).

Відтак, системний аналіз зазначеного
не дає підстав для висновку, що
оформлення ордера на ім'я члена сім'ї
позивача - його дружину, яка перебувала
на квартирному обліку як член сім'ї
позивача, з урахуванням рішення
виконкому про надання квартири та
видачу ордеру позивачу, може бути
підставою для визнання ордеру
недійсним з підстав, передбачених ст.59
ЖК.

Тому висновок районного суду про те, що
при вирішенні питання про надання
квартири був порушений порядок надання
жилих приміщень, а саме - спірний ордер
було видано на підставі завідомо
підробленої від імені позивача заяви
від 02 березня 2006 року про необхідність
покращення житлових умов, не
відповідає дійсності, оскільки така
заява не є документом, в якому
міститься інформація про потребу в
поліпшенні житлових умов. Позивач
разом із членами сім'ї законно
перебував на квартирному обліку і ними
для цього не подавались не
відповідаючи дійсності відомостей про
потребу в поліпшенні житлових умов,
видачею ордеру не порушено прав інших
громадян або організацій на зазначене
в ордері жиле приміщення, не було і
неправомірних дій службових осіб при
вирішенні питання про надання жилого
приміщення та немає і порушення
порядку та умов надання жилих
приміщень.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, розпорядженням Залізничної
районної адміністрації м. Львова від
11.06.2010 р. № 463 змінено договір найму
жилого приміщення (наданої відповідно
до оскарженого ордеру квартири) з
переоформленням особового рахунку у
ЛКП м. Львова - ОСОБА_3 на жилі
приміщення у квартирі АДРЕСА_1 які
складаються з кімнати пл. 17, 3 кв. м. під
літ.2 з балконом 0,9 кв. м. під літ.11;
кладова пл. 0,9 кв. м. під літ.10; кімнати
пл.10,5 кв. м. під літ.3; а кухня пл.8,8 кв.м.,
коридор, ванна, туалет і кладова пл.1,2
кв. м. під літ.4 у вказаній квартирі
перебувають у спільному користуванні з
позивачем (а.с.28 т.2), а згодом зазначені
приміщення були приватизовані на дочку
позивача - ОСОБА_4 і їй видані свідоцтво
про право власності на приміщення
квартири спільного заселення та витяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно (а.с.2-4 т.2), які не
скасовані. А у користуванні позивача
знаходиться житлова кімната площею 12,0
кв. м. під літ.7 з балконом 0,7 кв. м. під
літ.12, кладова пл..1,1 кв. м. під літ.9, а
кухня пл.8,8 кв.м., коридор, ванна, туалет
і кладова пл.1,2 кв. м. під літ.4 у вказаній
квартирі перебувають у спільному
користуванні з ОСОБА_4, що не заперечив
позивач.

Таким чином, сторони реалізували свої
права пов'язані із видачею ордеру.

За таких обставин, рішення суду в
частині задоволення вимог позивача
підлягає до скасування з ухваленням
нового рішення - про відмову у
задоволені вимог про визнання
недійсним ордера на квартиру.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.3 ч.1 ст.307, п.1, 4 ч.1
ст.309, ч.2 ст. 314, ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 04 листопада 2013 року в
частині задоволення вимог ОСОБА_2 щодо
визнання недійсним ордера № 003188 від 07
квітня 2006 року на квартиру АДРЕСА_1,
виданий виконавчим комітетом
Львівської міської ради на ім'я ОСОБА_3,
скасувати й ухвалити в цій частині нове
рішення, яким у задоволені цієї вимоги
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.