Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2014 р.
Справа153/1905/13-ц

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді
Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря судового
засідання Сарафімовської Т.О.

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційни банк «ПриватБанк» про
захист прав споживачів та визнання
кредитно-заставного договору
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства Комерційни
банк «ПриватБанк» про захист прав
споживачів та визнання
кредитно-заставного договору
недійсним Вказала, що 01 липня 2008 року
між нею та «Приватбанком» був
укладений кредитно-заставний договір
№VIW3A800000165. Згідно з п.16.1 Кредитного
договору «Мета кредиту:придбання
автомобіля». Позивач посилається на
порушення відповідачем вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»,
зазначає, що при укладенні кредитного
договору порушені її права як
споживача а саме - не проведено
переддоговірної роботи, не
повідомлено, що усі валютні ризики несе
позивач, відсутні істотні умови
договору - детальний розпис загальної
вартості кредиту для споживача,
відсутня ціна договору. Позивач
зазначає, що через такі суттєві
порушення при укладенні та формуванні
змісту кредитного договору вона не
могла реально оцінити свої можливості
щодо майбутнього виконання умов
Кредитного договору. Позивач також
зазначає, що при укладенні договору
також мають місце ознаки нечесної
підприємницької діяльності з боку
відповідача, зокрема умови договору є
несправедливими, встановлені жорсткі
обов'язки споживача; інформація про
кредит, необхідна для здійснення
свідомого вибору, надана позивачу у
нечіткий, незрозумілий або двозначний
спосіб. Позивач вказує на те, що про
наявність порушеного її права як
споживача вона дізналася в липні 2013
року після звернення до кваліфікованих
юристів та адвокатів. Позивач зазначає,
що вона не мала спеціальних знань та
належного розуміння умов Кредитного
договору, які їй пропонувалися, при
укладенні договору не могла знати, як
сильно порушені її права та до яких
негативних наслідків для неї це може
призвести. Вважаючи свої права
порушеними, позивач просить суд
визнати недійсним кредитно-заставний
договір № VIW3A800000165, укладений 01 липня 2008
року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є відповідач, а
також зняти заборону щодо відчуження
рухомого майна - автомомобіля Шкода
Октавія д.н.НОМЕР_1, який належить їй на
праві приватної власності, та внесення
до державного реєстру обтяжень
рухомого майна відомості про
виключення запису з реєстру щодо
рухомого об'єкту, судові витрати
покласти на відповідача.

Представник відповідача ПАТ КБ
«Приватбанк» Мазур О.О. заявлені
позовні вимоги не визнала та суду
пояснив, що договір укладено у
відповідності до чинного
законодавства. У договорі передбачені
усі істотні умови, є графік платежів,
платіж є незмінним, є довідка про
загальну вартість кредиту, позивач
прийняла пропозицію і повністю
сплачувала по кредитному договору в 2008
та 2009 роках, щонайменше чотири місяці.
Представник відповідача вважає
позовні вимоги необґрунтованими, крім
цього, заявила про застування позовної
давності. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги визнав
частково. Пояснив, що після підписання
договору позивач ніяких двосторонніх
правовідносин із відповідачем не мала
і увесь цей час вважала, що договір
недійсний, в кредитній справі відсутні
докази отримання позивачем кредиту в
касі, заява ОСОБА_5 свідчить про те, що
позивач повністю виплатила борг в сумі
1400 доларів США, тобто, за автомобіль
сплачено кошти не за рахунок кредиту,
форма огляду автомобіля складена 24.06.2008
року до підписання договору кредиту, а
ордер розпорядження виданий лише 02.07.2008
року. Третя особа яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_1 зазначає, що оскільки відсутні
докази про отримання, видачу кредиту,
договір підписаний, але не укладений,
тому вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити у зв'язку із тим, що
договір не укладений. Крім цього, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_1
заперечував проти застосування строку
позовної давності, посилаючись на те,
що про своє порушене право позивач
дізналася лише після отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровськ від 20.12.2012 року,
тому вважає, що строк давності розпочав
перебіг з 19.03.2013 року.

Із досліджених судом письмових
доказів - кредитно-заставного договору
№VIW3A800000165 від 01.07.2008 року, оригіналу
кредитної справи, копії матеріалів
якої залучені до матеріалів справи -
умови споживчого кредиту, анкета-заява
по програмі «Авто в кредит за 30 хвилин»,
акти оплати авансової та остаточної
сум за автомобіль, заява про повний
розрахунок, акту прийому передачі
товару, довіреності в порядку
передоручення, сертифікату на
придбання автомобіля та ознайомлення
ОСОБА_2 з умовами кредитування,
анкети-заяви ОСОБА_2 по програмі «Авто в
кредит за 30 хвилин» судом встановлено,
що між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк»
було укладено договір кредиту на
купівлю автомобіля Шкода Октавія 2000
року випуску н/з НОМЕР_1. Із судових
рішень - рішення Ямпільського
районного суду Вінницької області від
08 жовтня 2010 року, ухвали апеляційного
суду Вінницької області від 22
листопада 2010 року встановлено, що у
лютому 2010 року позивач ОСОБА_2
зверталася до суду із позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання вказаного
кредитно-заставного договору
недійсним з підстав введення її в оману
працівниками банку. Із вказаних
судових рішень також встановлено, що
кредитно-заставний договір був
укладений між сторонами і ОСОБА_2
проводилось погашення кредиту, і тому
дана обставина підтверджує те, що
позивач визнавала даний договір.

Сторонами не заявлено клопотань
про витребування інших доказів, виклик
свідків чи призначення судових
експертиз, а тому суд розглянув справу
на підставі наявних у ній доказів,
відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України.

Оцінюючи усі докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності та враховуючи, що
відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.254 ч.1 ЦК України
строк, що визначений роками, спливає у
відповідні місяць та число останнього
року строку.

Судом встановлено, і ця обставина
підтверджена позивачем у її позовній
заяві, дослідженими матеріалами
кредитної справи та дослідженими
судовими рішеннями, що 01 липня 2008 року
між сторонами було укладено вказаний
кредитно-заставний договір.

Суд вважає недоведеними
обставини, на які посилається третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_1 про те, що
вказаний договір не був укладений і що
позивач не отримувала кредит в касі
банку. Його доводи спростовуються
дослідженими судом письмовими
доказами, що є матеріалами кредитної
справи, та які підписані особисто
позивачем, зі змістом яких позивач була
ознайомлена при укладенні договору, а
також рішенням Ямпільського районного
суду Вінницької області від 08 жовтня
2010 року та ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 22 листопада 2010
року. Також судом встановлено, що за
умовами вказаного кредитно-заставного
договору, укладеного між сторонами,
позивач ОСОБА_2 отримала автомобіль за
програмою кредитування «Авто в кредит
за 30 хвилин», тобто, кредитні кошти в
касі банку вона не отримувала, однак,
прийняла за актом приймання-передачі
від 01.07.2008 року автомобіль «Шкода
Октавія» в кредит. Та обставина, що
кошти не отримані позивачем в касі
банку не дає підстав вважати
неукладеним кредитно-заставний
договір, а тому доводи третьої особи
ОСОБА_1 безпідставні.

Таким чином, позивач ОСОБА_2,
укладаючи спірний договір знала про
обставини, на які вона посилається в
своїй позовній заяві як на підставу
визнання договору недійсним. Крім
цього, позивач заявляючи позов до
відповідача в лютому 2010 року могла
дізнатися про порушення її права з
вказаних у цьому позові підстав. Доводи
позивача про те, що вона дізналася про
порушення її прав як споживача в липні
2013 року після звернення її до юристів
та адвокатів та доводи третьої особи
ОСОБА_1 про те, що позивач дізналася про
порушення її права 19.03.2013 року не є
підставою вважати, що позивач не знала
і не могла знати про це раніше. Як
встановлено із досліджених судових
рішень позивач після укладення
кредитно-заставного договору
здійснювала погашення боргу, тобто,
погодилася із укладеними умовами
договору, із цього часу позивач знала
та могла дізнатися про порушення її
прав та інтересів і саме із цього часу
впродовж трьох років, тобто до березня
2013 року, відповідно до вимог ст.257 ЦК
України могла звернутися до суду із
вимогою про визнання правочину
недійсним.

Позов заявлено 19 вересня 2013
року, позивачем не заявлено вимоги про
поновлення стоку позовної давності та
не доведено суду про поважність причин
пропуску нею цього строку.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у
позові.

З урахуванням наведеного та заяви
відповідача про застосування позовної
давності у цьому спорі вх.№8538 від 09.12.2013
року, суд відповідно до вимог ст.267 ч.ч.3,4
ЦК України має підстави відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання недійним кредитно-заставного
договору № VIW3A800000165, укладеного 01 липня
2008 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є відповідач, а
також не має підстав для задоволенні
вимог зняти заборону щодо відчуження
рухомого майна - автомомобіля Шкода
Октавія д.н.НОМЕР_1, який належить їй на
праві приватної власності, та внесення
до державного реєстру обтяжень
рухомого майна відомості про
виключення запису з реєстру щодо
рухомого об'єкту. Оскільки в
задоволенні позову відмовлено, суд не
має підстав судові витрати покласти на
відповідача, що є підставою для відмови
і в цій частині позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовані
ст.ст.256, 257, 267 ч.4 ЦК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212, 213,
214, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст.256,
257, 267 ч.4 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Ямпільський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.Г.ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА