Справа № 462/6659/12
Головуючий у 1 інстанції: Постигач
Провадження № 22-ц/783/1834/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.,

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Олексіва О.А.,

з участю:
відповідача ОСОБА_2 і його представника
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 11 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті
особи - ОСОБА_5, ПрАТ "СК "Перша", ПрАТ
"Українська екологічна СК" про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 11 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в
розмірі 3080 грн. В решті позову
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Рішення суду в частині стягнення
майнової шкоди оскаржив відповідач
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, необґрунтованість,
неповне з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
в частині стягнення майнової шкоди
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, в решті рішення залишити без
змін.

Зазначає, що на час скоєння ДТП
цивільна відповідальність обох її
учасників була застрахована у
страхових компаніях. Оскільки цивільна
відповідальність відповідача була
застрахована у ПрАТ «Українська
екологічна СК», то ця компанія могла
відшкодувати шкоду, спричинену при ДТП
позивачу в сумі обов'язкового ліміту
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілого. Вказує, що
в матеріалах справи відсутні будь-які
належні докази, які б підтверджували
розмір фактично понесеної майнової та
моральної шкоди, а представлений акт
прийому передачі виконаних робіт по
ремонту автомобіля від 14.08.2013 р. не
підтверджує факту реальності
понесених витрат, так як не є належним
розрахунковим документом.

Позивач ОСОБА_4 і його представник
ОСОБА_6, треті особи належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, що стверджується наявними у
справі рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення,
заявою про ознайомлення з матеріалами
справи, запереченням позивача на
апеляційну скаргу. Заяв про
відкладення розгляду справи не
поступило, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2 і його представника
ОСОБА_3 на підтримання апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом установлено, що 02 серпня 2011 р. на
вул. Ряшівській,7 в м. Львові внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди були
пошкоджені транспортні засоби «Ніссан
Максіма», р.н.з. НОМЕР_2, який належить
ОСОБА_5 під управлінням ОСОБА_4 та ВАЗ -
2108 р.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2
Останній визнаний винним у зазначеній
ДТП і притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цей
автомобіль був застрахований у ПрАТ
«Українська екологічна СК».

Встановлено, що автомобіль «Ніссан
Максіма» р.н.з. НОМЕР_2 отримав
механічні пошкодження у виді
пошкодження правих передньої і задньої
дверей, заднього правого крила.
Вартість виконаних робіт по
відновлювальному ремонту становить
3080,00 грн.

Задовольняючи позов в частині
стягнення майнової шкоди в розмірі 3080
грн. районний суд виходив з того, що
обов'язок відшкодування майнової шкоди
покладається на особу, з вини якої
сталося дорожньо-транспортна пригода
і спричинено шкоду. У встановленому
порядку сторони до страховика не
звертались, а тому у страхової компанії
відсутній обов'язок щодо виплати
страхового відшкодування.

З висновками суду першої інстанції
слід погодитися.

Згідно з п.1.8. ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховий поліс - єдина форма
внутрішнього договору страхування, яка
посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до протоколу серії ВСІ №
250658 від 06.02.2011 р. про адміністративне
правопорушення (а.с.32) та схеми ДТП від
06.0.2011 р., на момент ДТП транспортний
засіб ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 належав
ОСОБА_7.

Відповідачем не надано страхового
полісу на підтвердження того, що на
момент ДТП саме його цивільно-правова
відповідальність була застрахована у
ПрАТ «Українська екологічна СК».

Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови
Пленуму вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.03.2013 р. «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» у разі
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у передбачених
випадках - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдачем шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Апелянт не подав підтвердження
письмового повідомлення ним
страховика про дорожньо-транспортну
пригоду. Тому завдана шкода повинна
відшкодовуватися саме завдавачем
шкоди, що вірно встановлено судом
першої інстанції.

Відповідно до «ОСОБА_3 товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів» вартість
запасних частин для автомобілів
іноземного виробництва, що були в
користуванні більше семи років,
визначається з урахуванням зносу. В
такому випадку, фізичний знос
враховується виключно на вартість
запасних частин, що замінюються
(підлягають заміні), а не на проведення
ремонту по їх відновленні.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем не було здійснено заміни
будь-яких запасних частин автомобіля
марки «Ніссан Максіма», 1999 року
випуску, а тільки здійснено
відновлювальні роботи по його ремонту:
демонтаж, монтаж передньої правої та
задньої правої дверок, заднього крила,
їх ремонт та фарбування.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
підставно задовольнив позов, стягнувши
з відповідача майнову шкоду.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини у справі, подані
сторонами докази та правильно визначив
характер спірних правовідносин,
рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам.

Апелянтом не подано належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції, які б
мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушень
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення відповідно до ст. 309
ЦПК України.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 11 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.