РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Діденко С.А..,

при секретарі - Горічевій К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Харківської
міської ради про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ХМР та просив суд визнати за ним право
власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

Свої позовні вимоги він обгрунтувал
тим, що він є онуком ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2. Його батько -ОСОБА_4 - син
спадкодавиці, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 1/2
частина будинку АДРЕСА_2 належала
ОСОБА_2 - його бабусі. В зазначеному
будинку він мешкає з народження. На
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 18.06.2010р.,
посвідченого 8 ХДНК Р№7-641, йому на праві
власності належить 1/2 частина
зазначеного житлового будинку з
надвірними побудованим літ.«А-1»
житловою площею 62,1 кв.м. з відповідною
частиною надвірних будівель:сарай літ.
«Л», вбиральня літ. «М», огорожа №1,2,6. 1/2
частина будинку АДРЕСА_2 належала
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Рішенням виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів від 18.02.1997р. №43-46,
власникам 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано квартиру
АДРЕСА_1. Зазначеним рішенням на
начальника виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства №1 Чепенко А.Н. було
покладено зобов'язання анулювати
правовстановлюючі документи на 1/2
частину зазначеного будинку, яка
належала ОСОБА_5 на праві приватної
власності, та передати вказану частину
будинку власнику другої частини
будинку ОСОБА_3, тобто його діду. На
виконання зазначеного рішення його
родина заселилась у зазначену частину
житлового будинку, в тому числі і він.
Із зазначеного часу, тобто більш десяти
років, він та його родичі добросовісно
дбають про будинок АДРЕСА_2, несуть
витрати на його утримання. 1/2 частина
спірного домоволодіння на теперішній
час не має власника, при цьому вона не є
об'єктом самочинного будівництва. Але
володіння ним вказаною частиною
домоволодіння здійснювалось і
здійснюється до теперішнього часу
добросовісно відкрито і без договірних
зобов'язань перед ким не будь.

У судовому засіданні позивач свої
позивні вимоги підтримав.

Відповідач -представник ХМР у
судовому засіданні проти позову
заперечував, посилався на те, що
рішенням виконавчого комітету
Київської районної ради у м.Харкові
від18.02.1997 р. №43-46 частина
домоволодіння по АДРЕСА_2 передавалась
в в безкоштовне користування не
позивачу , ав ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення сторін
по справі, вчинивши дослідження
матеріалів справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно
свідоцтву про право на спадщину за
законом, від 18.06.2010р., є власником 1/2
частини житлового будинку по АДРЕСА_2 з
надвірними побудовами літ.«А-1»
житловою площею 62,1 кв.м. з відповідною
частиною надвірних будівель:сарай літ.
«Л», вбиральня літ. «М», огорожа №1,2,6.
Спадкодавцем відповідної частини
будинку була його бабуся ОСОБА_2. (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів від 18.02.1997р. №43-46, право
власності на іншу 1/2 частину будинку
АДРЕСА_2 мало бути анульовано після
звільнення її бувшими власниками та
передана власнику другої частини
будинку ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_3
та ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною та
відповідно дідусем та бабусею
позивача. (а.с.15).

Згідно свідоцтву про народження
батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 які
померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.13,16).

Відповідно до ч. І ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Судом встановлено і відповідачем не
заперечується те, що ОСОБА_1 понад 10
років відкрито проживає і
користується будинком по вул..
Барнаульській,15 м.Харкова.

Згідно пояснень представника ХМР
спірна частина домоволодіння не
знаходиться на балансі ХМР та КП
«Жилкомсервіс».

Доводи представника відповідача з
приводу того, що спірна частка за
рішенням виконкому Київської районної
ради народних депутатів від 18.02.1997р.
№43-46 передавалася в користування не
позивачу , немає значення , бо
відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України Особа,
яка заявляє про давність володіння ,
може приєднати до часу свого
володіння весь час протягом якого цим
майном володіла особа , чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

З огляду на викладене, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 в частині позовних
вимог щодо визнання права власності на
? частину будинку по вул.. Барнаульській
в порядку набувальної давності є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.
В інший частині вимог щодо визнання
права власності на весь будинок в
порядку набувальної давності суд
відмовляє , бо право власності на ?
частину будинку визнано згідно
свідоцтва про право на спадщину.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК
України, ст.ст.328, 344 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в
порядку спадкувальної давності.

В інший частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ