Номер провадження 2/754/1030/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07.02.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва

в складі: головуючого-судді -
Панченко О.М.

при секретарях - Гавриш
Д.В., Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Державний нотаріус П»ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори О.А. Малюга про визнання
недійсним одностороннього правочину
та визнання права власності на
спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом про визнання недійсним
одностороннього правочину та визнання
права власності на спадщину за законом.
В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
її батько - ОСОБА_4. За життя батькові
належала на праві власності квартира
АДРЕСА_1. Спадкоємицею першої черги
після смерті батька є вона, оскільки є
його єдиною донькою, заповіт батько не
складав. 14.11.2013 року вона звернулася до
П»ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини на майно, що
залишилось після смерті її батька, яке
вона приймає згідно додаткового
строку, встановленого їй рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 05.06.2013 року, проте 14.11.2013 року
постановою державного нотаріуса
Малюга О.А. їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадкове майно після смерті
батька, через відсутність
правовстановлюючих документів на
майно. Також, під час ознайомлення у
нотаріальній конторі із спадковою
справою, їй стало відомо, що 13.04.2013 року,
за один день до закінчення
шестимісячного строку на прийняття
спадщини, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 посвідчила заяву про
прийняття спадщини від імені ОСОБА_2,
який назвався сином померлого і
відповідно її рідним братом, яка
надійшла поштою. Відповідач на
підставі одностороннього правочину, а
саме поданої письмової заяви про
прийняття спадщини перешкоджає їй
отримати свідоцтво про право на
спадщину на майно померлого батька, а
також у неї відсутній
правовстановлюючий документ на
спадкове майно, в зв'язку з цим позивач
звернулася до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився повторно, про час
та місце слухання справи повідомлявся
належними чином за адресами відомими
суду шляхом направлення
рекомендованих листів та шляхом
оголошення про виклик до суду в пресі.

Частиною 5 ст. 74 ЦПК України визначено,
що у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належними чином.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, суд вважає за можливе
розглядати справу без участі
відповідача.

Третя особа по справі - Державний
нотаріус П»ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори О.А.
Малюга в судове засідання не з»явилася,
надавши суду свої письмові пояснення
по справі. Просить розглядати справу
без її участі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Перевіряючи обставини справи,
судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
розпорядженням органу приватизації
від 28.01.2004 року №315 була приватизована
на ім»я ОСОБА_4 (а.с.8).

Також судом встановлено, що
ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про
смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. (а.с. 6).

Після його смерті залишилось
майно, в тому числі нерухоме, а саме
квартира АДРЕСА_1, яка належала
померлому на праві приватної
власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України
визначено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що
спадкоємицею першої черги після смерті
батька є позивач, яка 14.11.2013 року
звернулася до П»ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини на майно,
що залишилось після смерті її батька,
яке вона приймає згідно додаткового
строку, встановленого їй рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 05.06.2013 року (а.с. 96-97).

14.11.2013 року постановою державного
нотаріуса Малюга О.А. позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
спадкове майно після смерті батька,
через відсутність правовстановлюючих
документів на майно. (а.с.39).

Також, під час ознайомлення у
нотаріальній конторі із спадковою
справою, позивачу стало відомо, що
13.04.2013 року, за один день до закінчення
шестимісячного строку на прийняття
спадщини, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 посвідчила заяву про
прийняття спадщини від імені
відповідача ОСОБА_2, який назвався
сином померлого і відповідно її рідним
братом, яка надійшла поштою. (а.с. 47).

В зв»язку з тим, що у батька позивача
ніколи не було сина ОСОБА_2, а
відповідно у неї не було рідного брата,
вона єдина донька померлого, вона
звернулася до правоохоронних органів
із заявою про шахрайські дії
невстановлених осіб, щодо оформлення
спадщини.

Відповідно до інформації, що надійшла
на запит суду з Деснянського РУ ГУ МВС
України в м. Києві (а.с. 30), по заяві
позивача було порушено кримінальну
справу про кримінальне правопорушення
щодо не встановлених осіб, попередня
правова кваліфікація - ч. 1 ст. 190 КК
України. На даний час по даному
кримінальному провадженню виконується
ряд слідчих дій для встановлення особи
правопорушника, що вчинила злочин. Крім
того, згідно Ірпінської бази даних
ДРФО, інформація щодо реєстраційного
номеру облікової картки платника
податків в Ірпінській ОДПІ відсутня.
Реєстраційний номер облікової картки
платника податків за НОМЕР_1, що був
вказаний відповідачем в заяві про
прийняття спадщини після померлого, в
базі даних Ірпінського державного
реєстру фізичних осіб відсутній (а.с. 31).
За даними адресно - довідкового
підрозділу ГУДМС України в м. Києві
відповідач не числиться
зареєстрованим по м. Києву та Київській
області (а.с. 17). За наявними обліками
Державної міграційної служби України в
Київській області громадянин ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортом громадянина
України серії НОМЕР_2 не
документувався, згідно книги обліку
громадянина України паспорт вказаної
серії та номеру виданий на ім»я ОСОБА_7
Ірпінським МВ ГУ МВС 09.12.1997 року (а.с. 33).

Як зазначив в судовому засіданні
представник позивача, на даний час
позивач не може отримати свідоцтво про
право на спадщину за законом в зв'язку з
відсутністю у неї правовстановлюючих
документів. Крім того, так званий її
«брат» - відповідач по справі на
підставі одностороннього правочину, а
саме нотаріально посвідченої заяви про
прийняття спадщини перешкоджає їй
отримати свідоцтво про право на
спадщину на майно її померлого батька.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
одностороннім правочином є дія однієї
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов»язків.

Згідно ст.ст. 203,215,216 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, а недодержання цієї
вимоги є підставою для недійсності
правочину. Недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов»язані з його недійсністю.

З вищевикладеного вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди
позивачу ОСОБА_2 в отриманні свідоцтва
про право на спадщину за законом та
відповідно реєстрації права власності
на дане спадкове майно, що відповідно
порушує її права як спадкоємця за
законом та власника даного майна.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

На підставі вищевикладеного,
суд приходить до висновку про
можливість задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.
202,203,215,216,321,328,1261,1268,1269,1270 ЦК України,
ст.ст. 10, 59, 60, 74, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати недійсною заяву
ОСОБА_2 про прийняття спадщини після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4,
посвідчену 13 квітня 2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстровану в реєстрі за №128.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті її батька ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий: