________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2593/14
УХВАЛА

20.01.2014 року

Суддя Київського районного суду м.
Одеси Салтан Л.В., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить стягнути з
відповідача заборгованість за
договором позики в розмірі 199895,00 грн.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надав
заяву про забезпечення позову, в якій
просить в порядку забезпечення позову
накласти арешт на 1/2 житлового будинку
з надвірними спорудами, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ч. 3 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

При цьому, насамперед забезпечення
позову шляхом накладення арешту
повинно бути обґрунтовано доказами,
щодо наявності у відповідача у
власності об'єктів нерухомого майна, на
які позивач просить накласти арешт.

В матеріалах справи відсутні докази,
щодо належності відповідачці
нерухомого майна станом на теперішній
час, на яке вона просить накласти арешт,
що в разі задоволення заяви про
забезпечення позову та накладення
арешту може призвести до порушення
прав інших осіб та порушення правил
співмірності забезпечення позову із
заявленими позивачем вимогами.

Згідно з вимогами статей 10 і частини
першої статті 60 ЦПК України розгляд та
вирішення цивільних справ у судах
здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 135, 151 - 153, 293 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги на
ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її
отримання.

Суддя
Салтан Л. В.