Справа №481/460/13-ц 17.03.2014 17.03.2014 17.03.2014
Провадження №22-ц/784/395/14
Суддя по 1 інстанції -
Доповідач апеляційного суду - Кутова
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Бакутою Т.В.,

за участю: представника позивачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Приватно-орендного
підприємства «Вікторія»

на рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 6 грудня 2013
року у справі за позовом

ОСОБА_3

до

Приватно-орендного
підприємства «Вікторія»,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору - відділ
Держкомзему в Новобузькому районі
Миколаївської області,

про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки,
витребування земельної ділянки та
скасування запису про державну
реєстрацію договору оренди,

встановила :

У березні 2013 року ОСОБА_3
звернулася з позовом до
Приватно-орендного підприємства
«Вікторія» (далі - ПОП «Вікторія») про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, витребування
земельної ділянки та скасування запису
про державну реєстрацію договору
оренди.

В обгрунтування позову посилалася
на те, що їй належить на праві приватної
власності земельна ділянка
сільськогосподарського призначення,
яка перебуває в оренді у відповідача
без законної правової підстави.
Посилалася на відсутність
волевиявлення та саме її підпису на
договорі оренди від 1 січня 2006 року,
відсутність у договорі істотних умов,
укладеного з відповідачем.

Посилаючись на викладене та
порушення прав землевласника,
позивачка просила визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки,
повернути їй земельну ділянку,
витребувавши її із незаконного
володіння відповідача та скасувати
державну реєстрацію договору оренди
землі.

Представник відповідача, в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, посилаючись на те, що
оспорюваний договір укладено саме з
позивачкою, тривалий час остання
отримувала орендну плату, договір
містить всі передбачені законом
умови та пройшов державну
реєстрацію, просив відмовити в
задоволенні позову.

Рішенням Новобузького районного суду
від 6 грудня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені частково. Визнано
недійсним оспорюваний договір оренди
земельної ділянки, укладений 1 січня 2006
року між ОСОБА_3 та відповідачем,
земельна ділянка витребувана у
відповідача та повернута позивачеві.
Скасована державна реєстрація
вказаного договору оренди. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.
В іншій частині відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду
від 23 грудня 2013 року стягнуто на
користь позивачки з відповідача 1290
грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ПОП
«Вікторія», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати рішення районного суду та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника позивачки,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
1 січня 2006 року між ПОП «Вікторія» та
ОСОБА_3 укладено договір оренди
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, загальною площею 5,94 га,
яка розташована на території
Новомихайлівської сільської ради
Новобузького району (а.с. 5). Зазначений
договір зареєстрований 12 червня 2007
року в і з цього часу він набрав
чинності (а.с. 12).

Земельна ділянка, зареєстрована за
кадастровим номером 29, належала
ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю,
виданого їй 2 квітня 2001 року
Новомихайлівською сільською радою
Новобузького району.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
волевиявлення орендодавця в момент
укладання договору оренди не було
вільним з тих підстав, що підпис на
договорі вчинено від імені
орендодавця іншою особою. Тому визнав
такий правочин недійсним.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
оренду землі» укладення договору
оренди земельної ділянки із земель
приватної власності здійснюється за
згодою орендодавця та особи, яка згідно
із законом вправі набувати право
оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно вимог ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи від 14 жовтня 2013 року № 1318
підписи від імені орендодавця ОСОБА_3 у
спірному договорі та в акті
прийому-передачі земельної ділянки від
01 січня 2006 року виконані іншою особою.

З таким висновком і погоджувався
апелянт, тому його твердження в
апеляційній скарзі, щодо погодження
позивачки підпису її чоловіка ОСОБА_4
та отримання позивачкою орендної
плати не заслуговують на увагу. Так,
довіреності на надання права підпису
договору оренди земельної ділянки
ОСОБА_4 власником земельної ділянки не
надавалось, тобто останній не був
наділений будь-якими повноваженнями
щодо укладання спірного договору,
тому положення ст. 241 ЦК України не
можуть бути застосовані.

Враховуючи наведене, районним
судом зроблено вірний висновок про
наявність підстав, передбачених
положеннями ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 203 ЦК
України, щодо визнання спірного
договору оренди земельної ділянки
недійсним.

Також, суд дійшов вірного
висновку про відсутність правових
підстав для витребування земельної
ділянки з чужого незаконного
володіння, оскільки позивачем обрано
не вірний спосіб захисту порушеного
права.

Проте, задовольняючи позовні
вимоги про скасування державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки, суд не звернув увагу, що
така реєстрація здійснювалась
Відділом Держкомзему в Новобузькому
районі. Між тим вказані позовні
вимоги було пред'явлено лише до ПОП
«Вікторія», тоді як вони стосуються
безпосередньо прав та обов'язків
зазначеної державної установи.

Суд, в порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК
України не роз'яснив особам, які
брали участь в розгляді справи їх
права та обов'язки, стосовно
можливості залучення вказаної
державної установи до участі у справі
в якості відповідача, в порядку
встановленому ст. 33 ЦПК України та
розглянув вказані вимоги до
неналежного відповідача. Крім того,
суду слід було виходити з того, що
такі вимоги є передчасними, оскільки
позивач не вказав в чому саме
полягає спір щодо скасування
державної реєстрації, так як з такою
заявою позивач до реєстратора не
звертався.

Виходячи з наведеного, оскаржуване
рішення в частині скасування
відповідної державної реєстрації
договору підлягає скасуванню, з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
вказаних вимог. В іншій частині
рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315
ЦПК України, колегія суддів

вирішила :

Апеляційну скаргу
Приватно-орендного підприємства
«Вікторія» задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного
суду Миколаївської області від 6
грудня 2013 року в частині скасування
відповідної державної реєстрації
договору скасувати, в цій частині
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до Приватно-орендного
підприємства «Вікторія» Новобузького
району Миколаївської області про
скасування державної реєстрації
договору відмовити.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: