Справа № 750/1186/14
Провадження № 2/750/739/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Тітовій О.Б.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «НАДРА» про стягнення коштів,

встановив:

У лютому 2014 року позивач
звернулась до суду з позовом до
відповідача та просить стягнути з
останнього на її користь проценти за
користування грошовими коштами
позивача за період з 01.02.2011 року по
31.01.2014 року з розрахунку 21 %, як це
передбачено договором, що був
укладений між сторонами 07.10.2008 року.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що між
сторонами був укладений депозитний
договір № 649109 від 07.10.2008 року, згідно
якого банк прийняв від позивача у
тимчасове користування та володіння
строком на 12 місяців вклад - грошову
суму в розмірі 1365500,00 грн., з процентною
ставкою по вкладу в розмірі 21 % річних
та згідно п. 3.4.3. банк зобов'язувався
забезпечити повне збереження та
повернення вкладу. Оскільки відповідач
користувався вкладом позивача близько
трьох років з 07.10.2008 року, повернувши
частину вкладу у сумі 1135065,58 грн. тільки
27.09.2011 року, а проценти за цим вкладом за
період до 04.08.2009 року були стягнуті з
банку лише платіжним дорученням від
27.01.2012 року на суму 118698,34 грн., то він
порушив вимоги чинного законодавства
та договору і не виплатив позивачу
депозиту у належний строк та у повному
обсязі, позбавивши позивача права
користування частиною її вкладу у сумі
230434 грн. 42 коп. Згідно пункту 4.2.
депозитного договору встановлено
обов'язок банку нараховувати позивачу
проценти на суму вкладу до дня, що
передує його поверненню. З 29 вересня 2009
року банк не нараховував проценти за
користування вкладом, незважаючи на ту
обставину, що він продовжив фактично
користуватися вкладом у повній сумі і
повернув лише частину вкладу у сумі
1135065,58 грн. тільки 27.09.2011 року. Частину
вкладу у сумі 230434 грн. 42 коп. банк не
повернув до цього часу. Таким чином,
відповідно до Пункту 4.2 укладеного
Договору та ст. 1061 ЦК України банк
зобов'язаний сплачувати проценти за
користування вкладом позивача, з
розрахунку 21 % річних за користування
грошима за період з 01.02.2011 року по 31.01.2014
року, що становить 1096 днів. Зобов'язання
по поверненню коштів боргу за цим
депозитним договором було частково
виконане органами ДВС шістьма
виконавчими провадженнями і кошти на
рахунок позивача надійшли 27.09.2011 року,
19.01.2012 року, 27.01.2012 року та 08.07.2013 року. У
даний час органами ДВС не виконане
рішення Деснянського райсуду м.
Чернігова від 29.12.2012 року, тобто є
порушення ст. 534 Цивільного Кодексу
України, якою встановлено черговість
погашення вимог за грошовим
зобов'язанням.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала та
наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав в повному
обсязі.

Заслухавши пояснення та дослідивши
матеріали справи суд дійшов висновку,
що позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
07.10.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ
«Надра» укладено договір №649109
строкового банківського вкладу
(депозиту) «Мій вибір», згідно якого
позивач внесла грошову суму в розмірі 1
365 500,00 грн. на строк 12 місяців із сплатою
21 % річних.

Рішенням Деснянського районного сулу
м. Чернігова від 21.05.2009 року позовні
вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору
та стягнення коштів задоволено,
достроково розірвано договір
строкового банківського вкладу № 649109
від 07.10.2008 року та стягнуто з ПАТ «КБ
«Надра» банківський вклад у розмір 1 365
500,00 гривень.

Рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 04.08.2009 року,
яке залишене без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 29.05.2013 року, рішення
Деснянського районного сулу м.
Чернігова від 21.05.2009 року було змінено в
частині стягнення коштів до 1 135 035,58
гривень.

Рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 04.08.2009 року
встановлено, що у відповідності до п.
4.5.1 договору №649109 від 07.10.2008 року
визначено, що у випадку дострокового
повернення вкладу та розірвання дії
договору, банк в день, який вказаний у
заяві як день дострокового отримання
вкладу, здійснює перерахунок
нарахованих та/або сплачених процентів
на суму що виплачується, за весь строк
дії договору, за процентною ставкою
дострокового розірвання депозиту за
вимогою клієнта, розмір якої становить
0,1%, що свідчить про відсутність
нарахування процентів за ставкою 21 %
річних згідно договору №649109 у зв'язку з
його достроковим розірванням.

Крім того, п. 4.5.1 договору № 649109 від
07.10.2008 року встановлено, що якщо сума
раніше нарахованих та/або сплачених
банком процентів перевищує суму
процентів, що належить до виплати
вкладнику, то банк утримує різницю між
цими сумами в момент дострокового
повернення з суми вкладу.

З огляду на такі положення договору
№649109 від 07.10.2008 року та вимогу ОСОБА_1
про дострокове розірвання дії договору
сума що підлягає утриманню Банком
становить 230 464,42 гривень, і тому
Апеляційним судом Чернігівської
області присуджено до стягнення суму
вкладу у розмірі 1 135 035,58 гривень.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10.07.2013 року, що залишено
апеляційною інстанцією без змін,
відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1
в стягненні частини депозитного владу
у розмір 230 464,42 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 1058 ЦК України передбачає, що за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на положення ст. 534 Цивільного
кодексу України, оскільки в даному
випадку порядок погашення вимог
кредитора встановлений Договором №
649109 строкового банківського
вкладу(депозиту) «Мій вибір» від 07.10.2008
року, що укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ
«Надра».

Безпідставними є також вимоги позивача
про стягнення з ПАТ «КБ «Надра»
процентів за користування вкладом у
сумі 298381,28 грн. за період з 01.02.2011 року по
31.01.2014 року, оскільки згідно
зазначеного вище поточного звіту за
операціями по поточному (картковому)
рахунку НОМЕР_1, станом на 06.10.2009 сума
депозиту та нараховані по ньому
відсотки знаходились на поточному
рахунку ОСОБА_1, як це передбачалось
договором, у зв'язку з чим позов, за
викладеними в ньому підставами,
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя