Справа № 585/737/14-ц
Номер провадження 4-с/585/3/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі: головуючого-судді
Ганзя О.Д., при секретарі Шаповаленко
Н.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни скаргу ОСОБА_1 на
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Тумки Максима Вікторовича від 03.02.2014
року про закінчення виконавчого
провадження, -

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у
якій прохав суд визнати неправомірною
та скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області Тумки М.В. від 03.02.2014
року про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1397/2010 р., виданого
11.04.2013 року Роменським міськрайонним
судом про зобов'язання УПФУ в м. Ромни
здійснити йому (ОСОБА_1) перерахунок та
виплату пенсії згідно із Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відповідно до ч.4 ст. 54, ч.1 ст. 50 та
зобов'язати старшого державного
виконавця Тумка М.В. вчинити дії з
відновлення виконавчого провадження
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження». На думку
скаржника, вказана постанова є
неправомірною, оскільки відповідно до
п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» перед
винесенням постанови про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець повинен був накласти на
боржника штраф та внести подання
правоохоронним органам для
притягнення його до відповідальності.
Крім того, УПФУ в м. Ромнах та
Роменському районі, яке бере участь у
виконанні рішення суду, виконало його
лише шляхом перерахунку пенсії, проте
виплату належних коштів не здійснило,
посилаючись на те, що виплата коштів
буде проведена при надходженні коштів
з Державного бюджету. Заявник прохає
задовольнити вимоги скарги із огляду
на прецендентну практику
Європейського суду у питанні
невиконання судових рішень з
посиланням на неможливість їх
виконання у зв'язку з відсутністю
коштів, що є порушенням ст. 6 параграфу 1
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Суб'єкт оскарження - старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Тумка М.В., будучи належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явився (а.с. 17),
жодних заперечень з приводу скарги не
надав.

Вивчивши матеріали скарги, суд дійшов
висновку про її задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 09.08.2010 року за
позовом ОСОБА_1 було зобов'язано УПФУ в
м. Ромни Сумської області здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1
згідно із Законом України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до ч.4 ст. 54, ч.1
ст. 50, встановивши основну пенсію в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а
також нарахувати йому щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з 01.05.2010 року
(а.с. 5).

Ухвалою колегії суддів з розгляду
справ адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
25.02.2013 року рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 09.08.2010 року було залишено без змін
(а.с. 6).

За вказаним рішенням Роменського
міськрайонного суду по справі № 2-1397/2010
р. було видано виконавчий лист (а.с.7).

20.02.2014 року ОСОБА_1 по пошті
отримав постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Тумки М.В. від 03.02.2014 року про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1397/2010 р.
(а.с. 10)

Задовольняючи вимоги скарги, суд
враховує наступне.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: 1.) визнання судом відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду; 2) визнання судом мирової
угоди між стягувачем і боржником у
процесі виконання; 3) смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва;4) скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню; 5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
визнання боржника банкрутом; 8)
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ; 10)
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби; 11) повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини; 13) непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону. 14)
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом (ч.3 ст. статті 49 Закону України
"Про виконавче провадження").

Частиною 3 статті 75 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, яке державний виконавець, і
повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до ч. 1 та 2 статті 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що у разі виконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з наданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до п. п. 2.1.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому законом та
передбачені цією Інструкцією права і
обов'язки в точній відповідності до
закону, не допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
громадян і юридичних осіб, роз'яснювати
особам, які беруть участь у виконавчому
провадженні або залучаються до
проведення виконавчих дій, їх права та
обов'язки.

Як встановлено судом, старшим
державним виконавцем не надано жодних
доказів про відсутність коштів
передбачених на виплату на
відповідному рахунку Державного
казначейства.

Крім того, в оскаржуваній постанові
зазначено, «що боржником подано лист
про надання інформації по виконанню
рішення суду, що містить докази
поважності причин невиконання рішення
суду». При цьому взагалі не вказано
реквізити цього листа (дата, номер) та
не розкрито його зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про виконавче провадження», за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Суд враховує, що реалізація особою
права, яке пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, що базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
на відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

При цьому, законодавство України надає
можливість відкладення, відстрочки або
розстрочки виконання судового рішення,
встановлення чи зміна способу і
порядку виконання рішення.

В оскаржуваній постанові зазначено, що
21.05.2013 року до суду було направлено
подання про зміну способу та порядку
виконання рішення суду, в задоволенні
якого було відмовлено. В той же час, в
постанові не конкретизовано коли ж
саме було прийнято відповідне рішення
суду, по якій справі та за яким
виконавчим листом. Тобто зі змісту
оскаржуваної постанови взагалі не
зрозуміло чи скористався у даному
конкретному випадку державний
виконавець своїм правом щодо звернення
до суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення суду
відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, в оскаржуваній
постанові в порушення вимог ч. 3 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» не достатньо мотивовані
підстави її винесення.

Суд також враховує, що відповідно до
частини 5 статті 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Таким чином, системний аналіз положень
чинного законодавства дає підстави для
висновку, що рішення суду, яке набрало
законної сили, підлягає обов'язковому
та безумовному виконанню особою, на
яку покладено такий обов'язок, яка
повинна здійснити достатні дії для
організації процесу його виконання,
незалежно від будь-яких умов, оскільки
інше суперечило б запровадженому
статтею 8 Конституції України принципу
верховенства права.

Відповідно до правової позиції
Європейського суду, (в тому числі по
справі Кечко проти України, рішення від
08.11.2005р.), якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних надбавок і
дотримано всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти у цих виплатах, доки
відповідні положення є чинними. Тобто,
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань.

Зволікання з виконання судового
рішення може бути виправданим за
особливих обставин. Однак, зволікання
не може бути таким, що завдає шкоди суті
прав, які захищаються параграфом 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Справа
"Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Case of
Immobiliare Saffi v. Italy, N 22774/93) .

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

На переконання суду, приймаючи
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 03.02.2014 року старший
державний виконавець Тумка М.В. діяв не
на підставі та не у спосіб, що
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», зокрема не
вжив всіх можливих заходів,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», спрямованих на
виконання рішення суду, не надав суду
жодного свого заперечення на скаргу
ОСОБА_1, а тому вимоги скарги слід
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст.
ст. 49, 75, 85 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 6 параграфу
1 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст. 17 Закону
України « Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», -

У Х
В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області Тумки Максима
Вікторовича від 03.02.2014 року про
закінчення виконавчого провадження -
задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Тумки М.В. від 03.02.2014 року про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1397/2010
р., виданого 11.04.2013 року Роменським
міськрайонним судом про зобов'язання
УПФУ в м. Ромни здійснити перерахунок
та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до ч.4 ст. 54, ч.1
ст. 50.

Зобов'язати старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Тумка М.В. відповідно до ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження
вчинити дії з відновлення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1397/2010 року
виданого 11.04.2013 року Роменським
міськрайонним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 5 днів з дня отримання копії
цієї ухвали.

Суддя: підпис ...

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного суду
О. Д. Ганзя