Справа № 2/593/112/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2014 р.
м.Бережани

Бережанський районний суд
Тернопільської області в складі :

головуючого судді

Шміло В.І.

при секретарі

Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Бережани справу
за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства " 2-й ремонтний завод
засобів зв"язку" про проведення
розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Бережанського районного суду з позовом
до відповідача державного
підприємства " 2-й ремонтний завод
засобів зв"язку" про проведення
розрахунку при звільненні, посилаючись
на те, що вона працювала у відповідача
до 16 квітня 2013 року та зазначеного
числа була звільнена з роботи за
власним бажанням у зв"язку з виходом
на пенсію. Крім цього вказала, що при її
звільненні з роботи у зв"язку із
виходом на пенсію відповідачем було
нараховано їй відповідно до розділу 7,
п.7.1 Колективного договору, одноразову
грошову допомогу в розмірі 5-ти окладів,
в сумі 9604,96 грн., проте з них їй було
виплачено лише 2000 грн., а решти суми по
виплаті одноразової грошової допоги,
що становить 7604,96 грн. відповідач по
сьогоднішній день їй не виплачує, у
зв"язку з чим вона вимушена звернутися
до суду і просить суд стягнути з ДП " 2
РЗЗЗ" на її користь нараховану, але не
виплачену одноразову грошову
допомогу в розмірі 7604,96 грн..

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала з мотивів,
наведених в позовній заяві і просить
суд винести рішення, яким стягнути з
відповідача ДП "2 РЗЗЗ" на її користь
нараховану, але не виплачену
одноразову грошову допомогу в розмірі
7604,96 грн..

Представник відповідача ДП "2 РЗЗЗ"
в судове засідання не з"явився, однак
подав в адресу суду письмову заяву в
якій зазначив, що позовні вимоги
позивачки визнає, проти їх задоволення
не заперечує та просить суд слухати
справу без його участі, а також надав
суду письмові пояснення в яких
зазначив, що на даний час дійсно в ДП "2
РЗЗЗ" існує заборгованості по виплаті
одноразової грошової допомоги при
звільненні ОСОБА_1 в розмірі 7604,96 грн.,
однак погасити вищезазначену суму
боргу не представлялося можливим,
через відсутність в підприємства
коштів.

Суд, заслухавши пояснення
позивачки, дослідивши матеріали
справи, прийшов до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, слід задоволити,
виходячи з наступних підстав:

Відповідно до розділу 7, п.7.1
Колективного договору, адміністрація
зобов"язується при звільненні з
роботи працівникам-пенсіонерам,
пенсіонерам-багатодітним матерям і
матерям інвалідів з дитинства
виплачувати одноразову грошову
допомогу у розмірі 5-ти місячних
окладів виходячи із окладів на час
видання наказу про виплату грошової
допомоги за рахунок коштів
підприємства.

Згідно із ч.1 ст.116 КзпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред"явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачка ОСОБА_1 працювала у
відповідача ДП "2 РЗЗЗ" до 16 квітня 2013
року та зазначеного числа, згідно з
наказом №35 від 08.04.2013 року вона була
звільнена з роботи за власним бажанням
в зв"язку з виходом на пенсію, що
підтверджується записами у трудовій
книжці виданій на ім"я позивачки.

Крім цього судом встановлено, що
відповідачем при звільненні позивачки
з роботи за власним бажанням у зв"язку
із виходом на пенсію було нараховано їй
одноразову грошову допомогу в розмірі
5-ти окладів, відповідно до розділу 7,
п.7.1 Колективного договору в розмірі
9604,96 грн., з яких їй було виплачено 2000
грн., а решти суми по виплаті
одноразової грошової допомоги, що
становить 7604,96 грн. відповідач
зобов"язувався виплатити після
погашення заборгованості по
заробітній платі працівникам заводу,
що підтверджується довідкою за №1
виданою 15 січня 2014 року, ДП "2 РЗЗЗ", а
також письмовими поясненнями
відповідача, однак зазначена сума
одноразової грошової допомоги не
виплачена позивачці по сьогоднішній
день.

Проаналізувавши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд прийшов до
переконання, що позово ОСОБА_1 до ДП "2
РЗЗЗ" про проведення розрахунку при
звільненні, слід задовольнити -
стягнути з ДП "2 РЗЗЗ" в користь ОСОБА_1
нараховану, але не виплачену
одноразову грошову допомогу в розмірі
7604,96 грн..

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 14, 15, 30, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,
ст.116 КзпП України, розділу 7, п.7.1
Колективного договору, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до державного
підприємства "2 ремонтний завод засобів
зв"язку" про проведення розрахунку
при звільненні- задовольнити.

Стягнути з державного
підприємства "2 ремонтний завод засобів
зв"язку" на користь ОСОБА_1 7604 ( сім тисяч
шістсот чотири ) гривні 96 копійок
заборгованості по виплаті одноразової
грошової допомоги.

Стягнути з державного
підприємства "2 ремонтний завод засобів
зв"язку" на користь держави 243 ( двісті
сорок три) гривні 40 копійок судового
збору.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бережанський районний суд протягом 10
діб з дня його проголошення.

Суддя

В.І.Шміло