Справа №
Провадження № 2/477/257/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Жовтневий
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючої - судді Семенової
Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Калинівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області про визнання права власності
на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду із позовною заявою,
в якій, з урахуванням уточнених вимог,
просить визнати за нею право власності
на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1,
в порядку спадкування після смерті
батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, та на 1/ 8 частину цього ж будинку -
після смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог
вказувала, що після смерті її батька
залишилося спадкове майно, в тому числі
у виді вищевказаного житлового
будинку. Вона є єдиним спадкоємцем за
заповітом. Однак її мати на час смерті
свого чоловіка ОСОБА_3 досягла
пенсійного віку та мала право на
обов'язкову частку у спадковому майні,
у зв'язку з чим також виявила бажання на
отримання спадщини та подала про це
відповідну заяву, одержавши право на
спадкування 1/ 4 частини вищевказаного
житлового будинку, однак за життя
відповідного свідоцтва про право на
спадщину не отримала.

Після смерті матері залишилося
спадкове майно, в тому числі у виді ?
частини цього будинку. Спадкоємцями
цього майна є позивачка та син
спадкодавиці ОСОБА_5, які фактично
прийняли спадщину як такі, що були
зареєстровані із спадкодавцем на час
її смерті. За оформленням своїх
спадкових прав позивачка звернулася до
нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_3 не
провів дій щодо державної реєстрації
його прав щодо вищевказаного
нерухомого майна та за таких обставин
позивачка була змушена звернутися до
суду із цим позовом за захистом своїх
спадкових прав.

Представник позивачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою, в
якій свої позовні вимоги своєї
довірительки підтримала в повному
обсязі та просила справу розглянути у
їх відсутність.

Відповідач Калинівська сільська
рада Жовтневого району Миколаївської
області також звернулася до суду із
заявою, в якій позовні вимоги ОСОБА_1
визнала в повному обсязі та просила
справу розглянути у відсутність їх
представника.

Дослідивши письмові докази, в
межах заявлених позовних вимог, судом
встановлено, що за даними свідоцтва про
народження НОМЕР_1, ОСОБА_1 є донькою
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про смерть
НОМЕР_2, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
про що Калинівською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області здійснено актовий запис про
смерть за № 26 від 15.06.2005 року (а.с. 18).

За даними Калинівської сільської
ради, на час смерті ОСОБА_3 із ним
проживали та були зареєстровані донька
ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 (а.с. 19).

Згідно посвідченого секретарем
Калинівської сільської ради заповіту,
ОСОБА_3 залишив заповіт на користь
позивачки ОСОБА_1 (а.с. 17).

За даними спадкової справи,
заведеної Жовтневою державною
нотаріальною конторою Миколаївської
області, спадщину після смерті ОСОБА_3
прийняли ОСОБА_1 як спадкоємець за
заповітом, та ОСОБА_4- як спадкоємець, що
мала право на обов'язкову частку у
майні спадкодавця. Однак жодна з них
свідоцтва про право на спадщину на свою
частину, відповідно ? та ? частини, не
отримали (а.с. 31-44).

Згідно свідоцтва про смерть
НОМЕР_3, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, про що виконкомом Калинівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області було здійснено
актовий запис про смерть за № 27 від
02.04.2013 року (а.с. 21).

За даними спадкової справи,
заведеної Жовтневою державною
нотаріальною конторою, після смерті
ОСОБА_4 із заявою про прийняття
спадщини звернулася позивачка ОСОБА_1
Крім того, на час смерті ОСОБА_4 із нею
проживав та був зареєстрований її син -
ОСОБА_5 (а.с. 67), отже є таким, що також
спадщину після смерті матері прийняв.

За такого, розмір частки
позивачки у вказаному майні після
смерті її матері складає 1/8 частка від
усього житлового будинку.

Підстави, з яких позивачка була
змушена звернутися до суду із цим
позовом підтверджується листом
нотаріуса від 06.08.2013 року № 905/02-14, яким
ОСОБА_1 роз'яснено про неможливість
видачі свідоцтва про право на спадщину
на вищевказаний житловий будинок у
зв'язку з тим, що правовстановлюючий
документ, що посвідчував право
власності спадкодавця ОСОБА_3 на
вказане майно не зареєстровано у
відповідному органі (а.с. 28).

Відповідно до п.4.15 Глави 10 «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Згідно наданої суду копії
договору купівлі-продажу від 28 лютого
2001 року, ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_3
придбав житловий будинок з
господарськими будовами в АДРЕСА_1 (а.с.
23).

Згідно рішення виконавчого
комітету Калинівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 23.11.2012 року № 53, нумерацію
вказаного будинку змінено з АДРЕСА_1 на
АДРЕСА_1 (а.с. 49).

Вказаний договір зареєстровано у
реєстрі правочинів, однак дані про його
реєстрацію в бюро технічної
інвентаризації відсутні.

За даними Миколаївського
міжміського бюро технічної
інвентаризації право власності за
ОСОБА_3 у КП ММБТІ не зареєстровано (а.с.
13).

Відповідно до положень ст. 49 Закону
України «Про власність», що діяв на час
придбання спадкодавцем вказаного
житловий будинок, володіння майном
вважається правомірним, якщо інше не
буде встановлено судом.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК
України (1963 року), громадяни могли мати
у власності житловий будинок. При цьому
глава десята цього кодексу також не
пов'язувала наявність такого права з
його обов'язковою державною
реєстрацією.

За такого суд дійшов висновку, що за
життя ОСОБА_3 набув право власності на
це нерухоме майно, отже позивачка може
претендувати на нього як об'єкт
спадкування.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

З наведеного, та встановивши, що
відповідно до положень ст.ст. 1233-1236, 1268
ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємицею ?
частини майна після смерті батька
ОСОБА_3, та відповідно до положень ст.
ст. 1261, 1268 ЦК України - спадкоємицею ?
частини майна після смерті матері
ОСОБА_4, а отже 1/8 частини у
вищевказаному житловому будинку, проте
через вищевказані обставини
позбавлена можливості нотаріально
оформити свої спадкові права, а тому
суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК
України, її цивільне право підлягає
захисту судом шляхом визнання за нею
права власності на вищевказаний
житловий будинок з надвірними будовами
та спорудами.

Керуючись ст.ст. 11, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
(три четвертих) частини житлового
будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8
(одну восьму) частину житлового будинку
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.М. Семенова