Суддя: Перетятько О. Ю.
Справа № 253/6452/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

"19" березня 2014 року Центрально -
Міський районний суд м. Горлівки у
складі: головуючого -
судді Перетятька О.Ю.,

при секретарі
Березка С.Г.,

за участю:
представника позивача ОСОБА_1,,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Горлівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частку земельної ділянки, необхідної
для користування по його цільовому
призначенню, безперешкодного проходу
та проїзду до свого житла, а також
обслуговування житлового будинку,

В С Т А Н
О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання
вчинити певні дії. ОСОБА_4 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності на частку
земельної ділянки, необхідної для
користування по його цільовому
призначенню, безперешкодного проходу
та проїзду до свого житла

14 жовтня 2013 р. ОСОБА_4 подав зустрічний
позов до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частку земельної ділянки,
необхідної для користування по його
цільовому призначенню,
безперешкодного проходу та проїзду до
свого житла(а.с. 22-24). Після смерті своєї
матері у 2008 році, коли неповнолітній
ОСОБА_4 з цих причин в статусі дитини -
сироти, був улаштований та знаходився в
державному закладі, а також доки не
вступив в право спадкування, ОСОБА_2
скористувавшись цією ситуацією і без
узгодження з ОСОБА_4 самочинно
побудувала прибудову до жилого будинку
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 9,4
кв.м виділеного для обслуговування ?
цього будинку, але не для здійснення
самочинного будівництва на цій
земельній ділянці, якій не був їй
відведений для цієї мети. У 2010 р. після
отримання ОСОБА_4 права на спадщину і
переходу із державного закладу в ?
частини вже свого будинку, така, що
проживає в іншій 1/2 частині цього
будинку ОСОБА_2 стала постійно
створювати конфліктні ситуації,
всіляко принижувати його по невідомим
причинам, а також перешкоджала у
користуванні тією часткою земельної
ділянки, розмір якої встановлений
свідоцтвом про право спадкування за
законом. Враховуючи ті обставини, що на
земельній ділянці розташовано
домоволодіння АДРЕСА_1, яке є спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
кожний із яких має ? частку цього
будинку, оскільки право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, зі
збереженням його цільового
призначення, необхідного для
обслуговування даного житлового
будинку АДРЕСА_1, тому в цьому випадку
згідно із ст. 1226 ЦК України, частка
ОСОБА_5 в праві спільної сумісної
власності після смерті до її
визначення в натурі перейшла до ОСОБА_4
після прийняття ним спадщини за
законом. Приймаючи до уваги ті
обставини, що ОСОБА_2 в цілях створення
конфліктної ситуації під різними
приводами скоювала свої дії,
правомірність яких оскаржувалась в
правоохоронних та інших органах,
оскільки своїми діями вона постійно
спричиняла значну шкоду інтересам
співвласника ОСОБА_4, який уже в цьому
випадку має право вимоги на усунення
перешкод в здійсненні права
користування спірною земельною
ділянкою. Виходячи із вищенаведеного
слідує, що спірна земельна ділянка
знаходиться в спільній сумісній
власності, на якій розміщений жилий
будинок АДРЕСА_1, обопільно не був
розділений меж співволодільцями
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за домовленістю між
ними про порядок володіння або
користування земельною ділянкою у
відповідності з їх частками, тому за
рішенням суду частка співволодільця
може бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, що мають суттєве
значення для вирішення даного спору.
Співволоділець ОСОБА_4 має право на
виділ в натурі своєї частки земельної
ділянки із майна, що належить йому на
праві спільної сумісної власності та
знаходиться в загальній частковій
власності, який можна розділити без
втрати його цільового призначення,
оскільки співвласник ОСОБА_2 не приймає
участі у витратах на утримання
земельної ділянки , у сплаті податків
та зборів(загальнообов'язкових
платежів), а навпаки перешкоджає ОСОБА_4
у здійсненні їм свого права
користування часткою земельної
ділянки, необхідної для
безперешкодного проходу і проїзду до
свого житла. Просив визначити та
визнати право ОСОБА_4 в спільній
сумісній власності на частку земельної
ділянки, необхідної для користування
по її цільовому призначенню,
безперешкодного проходу і проїзду до
свого житла, а також обслуговування
жилого будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Центрально - Міського
районного суду міста Горлівки від
19.03.2014 р. первинний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні
дії залишений без розгляду, проте
представник позивача за зустрічним
позовом наполягав на розгляді
зустрічної позовної заяви. З
урахуванням викладеного, суд продовжив
розгляд лише позовної заяви ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визначення та визнання
права в спільній сумісній власності на
частку земельної ділянки, необхідної
для користування по її цільовому
призначенню, безперешкодного проходу і
проїзду до свого житла, а також
обслуговування жилого будинку.

Представник позивача у судовому
засіданні представник позивачка
наполягав на позовних вимогах,
мотивуючи їх аналогічно викладеному в
позовній заяві.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали. Зазначили, що позовні вимоги
не засновані на законі, в позовній
заяві не зазначені нормативні акти,
якими обґрунтовані вимоги. Земельна
ділянка не приватизована.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає встановленим наступне.

Відповідно до копії договору дарування
від 05.12.2001 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
подарували, а обдарована ОСОБА_2
прийняла у дар ? частину жилого будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, на земельній
ділянці. На вказаній земельній ділянці
знаходиться один шл/литий жилий
будинок А-1, жилою площею 31,1 кв. метрів
та надвірні побудови: сіні а, погріб а2,
ганок а4, вбиральня 6, сарай К, споруду,
сарай Н. вбиральня О, сарай Л. За заявою
власника відчужується ? частина всіх
побудов та споруд. Ця ? частина жилого
будинку належить дарувальникам на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом і за заповітом від
17.10.2001 р., виданого Першою горлівською
державною нотаріальною конторою за р.
№ 2-2472, зареєстрованого в Горлівському
БТІ за р. № 31878 (а.с. 4). Отже, цим
правовстановлюючим документом
підтверджено право власності
відповідача лише на ? частку жилого
будинку з побудовами, але не на
земельну ділянку.

Згідно із копією свідоцтва про право на
спадщину за законом від 15.09.2010 р.
встановлено, що спадкоємцем
зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її син
ОСОБА_4. Спадщина, на яку видано це
свідоцтво, складається з ? частки
жилого будинку, розташованого в
АДРЕСА_1, що складається з одного жилого
будинку А-І, жилою площею 31,1 кв. метрів,
загальною площею 63,2 кв. м та побудов,
розташованих на земельній ділянці,
площа якої складає 604 кв. метрів, яка
належала на підставі договору купівлі -
продажу, посвідченого Першою
Горлівською державною нотаріальною
конторою 05.07.1999 року за реєстровим №
1-1151, та зареєстрованого у КП
«Горлівське міське бюро технічної
інвентаризації» 09.02.1968 року(а.с. 25).
Отже, цим правовстановлюючим
документом підтверджено право
власності відповідача лише на ? частку
жилого будинку з побудовами, але не на
земельну ділянку.

Відповідно до ст. 120 ЗК України (в
редакції, що діяла на час отримання
свідоцтва про право на спадщину на
частину земельної ділянки ) у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення. Проте ані до момент
переходу право власності на частки
будинку, ані на цей час у власність будь
- якої фізичної або юридичної особи
земельна ділянка не передавалося, а
тому і право власності на неї не
переходило. Згідно із ст.. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Рішення органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки, на якій
розташований житловий будинок АДРЕСА_1,
у власність будь - якій особі не
приймалося.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Позивач просить визначити та визнати
його право в спільній сумісній
власності на частку земельної ділянки,
необхідної для користування по її
цільовому призначенню. Оскільки право
власності на земельну ділянку у сторін
не виникло, то відсутні підстави для
задоволення позову про визначення та
визнання його права в спільній сумісні
власності на частку ділянки немає.
Щодо доводів про порушення прав
позивача на користування частиною
будинку, земельної ділянки, то в
позовній заяві не вказано, які
конкретно дії вчиняє відповідач та які
дії мають бути вжиті для їх
недопущення в подальшому, а суд має
право розглядати справу лише в межах
позовних вимог.

З урахуванням викладеного,
підстави для задоволення позову
відсутні.

На підставі викладеного, ст. ст. 116,120 ЗК
України, керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 212 - 217
ЦПК України,

В И
Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
земельної ділянки, необхідної для
користування по його цільовому
призначенню, безперешкодного проходу
та проїзду до свого житла, а також
обслуговування житлового будинку,
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення в Апеляційний суд
Донецької області через Центрально -
Міський районний суд міста Горлівки.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О. Ю.
Перетятько