Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Протасова О. М.
,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із
зазначеним позовом, уточнивши який,
зазначила, що з 24.08.1991 р. по 12.04.2013 р.
перебувала з відповідачем у шлюбі, під
час якого вони придбали автомобілі
"RENAULT 11", 1984 року випуску, р/н НОМЕР_1, та "
FORD PROВЕ", 1990 року випуску, р/н НОМЕР_2.
Оскільки вони не домовились про
порядок поділу майна, просила поділити
його таким чином, щоб за нею залишився
автомобіль "FORD PROВЕ " орієнтовною
вартістю 36000 грн., а відповідачу
залишився автомобіль "RENAULT 11".

Відповідач позов не визнав та
заявив зустрічний позов про поділ
майна подружжя, який ухвалою суду був
прийнятий до сумісного розгляду з
первісним.

Під час розгляду справи ОСОБА_2
уточнив зустрічний позов та просив
визнати за ним право власності на
зареєстрований за ним автомобіль "FORD
PROВЕ", залишивши в його користуванні, а
за ОСОБА_1 - право власності на
зареєстрований на її ім'я автомобіль
"RENAULT 11", а також холодильник вартістю 4000
грн., газову плиту вартістю 2500 грн..
меблеву стінку (спальню) вартістю 3000
грн., диван - ліжко вартістю 2700 грн., 2
коври загальною вартістю 1800 грн.,
телевізор вартістю 2000 грн., комп'ютер
вартістю 5000 грн., музикальний центр
вартістю 1800 грн., DVD - програвач
вартістю 1200 грн., пилосос вартістю 800
грн., меблі кухонні вартістю 2000 грн.,
залишивши ці речі в її користуванні.

У ході судового розгляду позивач
ОСОБА_1 свій позов підтримала,
посилаючись на наведені у ньому
обставини, зустрічний позов не визнала
та пояснила, що холодильник ними не
куплявся, а газова плита, кухонні меблі
та спальня придбавались ще її батьком
до укладення шлюбу з ОСОБА_1 Телевізор,
марки якого вона не пам'ятає, дійсно
куплявся у 1993 році на кошти матері, та
був повернутий їй років 4 назад.
Комп"ютер подарували родичі їх дочці
на день народження, а килими купували
на кошти батьків. Не заперечувала
віддати ОСОБА_1 музикальний центр,
DVD-програвач, пилосос та 2 килими, однак
не погодилась з їх оцінкою, вважаючи,
що їх дійсна вартість на даний час в
кілька разів менше.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2
первісний позов не визнав, свій позов
підтримав та пояснив, що за час
спільного проживання вони придбали
холодильник " LG", телевізор "LG", 4-х
конфорочну газову плиту, музичний
центр "Samsung", DVD - програвач, пилосос,
диван-ліжко, кухонні меблі та меблеву
стінку, а також два коври. Визнав, що
комп'ютер "Samsung" придбаний за кошти
рідних ОСОБА_2.

Вислухавши сторони та їх
представників: позивача - адвоката
ОСОБА_3, яка діє на підставі угоди, та
відповідача - ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності, а також
вислухавши свідка ОСОБА_5 та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що обидва
позови задоволенню не підлягають, на
підставі такого.

Відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень; обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, доказуванню не
підлягають.

З рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 квітня 2013 року судом
встановлено, що сторони з 24.08.1991 р.
перебували у шлюбі, який був
розірваний зазначеним рішенням.

Сторонами визнається, що шлюбні
відносини та спільне ведення
господарства вони припинили у березні
2013 року; у питанні поділу майна згоди
не дійшли.

Як вбачається з листів №385 від 26.04.2013 та
№1040 від 05.12.2013 начальника ВРЕР ДАІ по
обслуговуванню м.Біла Церква,
Білоцерківського району та м.Сквира,
Сквирського району, 13.04.2004 за ОСОБА_1
було зареєстровано автомобіль "RENAULT
11", 1984 року випуску, р/н НОМЕР_1, а 28.07.2009 р.
- за ОСОБА_2 автомобіль "FORD PROВЕ", р/н
НОМЕР_2.

Доказів дійсної вартості цих
автомобілів сторони суду не надали.

Надані сторонами довідки з
Інтернет-сайтів суд відповідно до ч.1
ст.58 ЦПК України до уваги не бере як
неналежі докази, що не містять
інформації стосовно предмета
доказування, оскільки у них зазначена
орієнтовна вартість подібних
автомобілів.

Не бере суд до уваги як неналежний
доказ і звіт про оцінку майна -
автомобіля "FORD PROВЕ" від 28.07.2009 р.,
оскільки він не містить інформації про
дійсну вартість автомобіля на час
розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову про поділ інших речей та
побутової техніки, суд виходить з
такого.

У судовому засіданні відповідач за
первісним позовом ОСОБА_1
стверджувала, що холодильник ними не
куплявся, а газова плита, кухонні меблі
та спальня придбавались ще її батьком
до укладення шлюбу з ОСОБА_1 Телевізор,
марки якого вона не пам'ятає, дійсно
куплявся у 1993 році на кошти матері, та
був повернутий їй років 4 назад.
Комп"ютер подарували родичі їх дочці
на день народження, а килими купували
на кошти батьків. Не заперечувала
віддати ОСОБА_1 музикальний центр,
DVD-програвач, пилосос та 2 килими, однак
не погодилась з їх оцінкою, вважаючи,
що їх дійсна вартість на даний час в
кілька разів менше.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що проживав
разом зі сторонами з 2009 року, з того
часу жодних речей ОСОБА_2 не купляв.
Компьютер подарувала хрещена дочці
сторін ОСОБА_6, а на покупку автомобіля
"Форд" частину грошей давав батько
позивачки. Холодильник, який стоїть у
будинку - бувший у вжитку холодильник
"Дніпро", а телевізор у будинку марки
"Samsung".

Тому суд вважає, що ОСОБА_2 не надав суду
ні доказів придбання подружжям під
час перебування у шлюбі речей,
зазначених у його позові, ні доказів їх
дійсної вартості.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку (доходу); вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з частиною 1 статті 61 СК України
об'єктом права спільної сумісне
власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 68 того ж Кодексу,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі; неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.

За змістом зазначеної статті та п.п.22,25
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вартість
майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

З урахуванням наведених норм та
встановлених обставин суд вважає, що
кожен з позивачів не виконав свого
процесуального обов'язку та не довів
суду обставини, на які він посилався як
на підтвердження своїх вимог, а тому
відмовляє у задоволенні як первісного,
так і зустрічного позову.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213, 215,294-296 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

У задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розподіл майна подружжя та
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду Київської
області через Білоцерківський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги , якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О. М. Протасова