АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/2673/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1081/14
Головуючий у 1-й інстанції Дем"янченко
Доповідач Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 17 лютого
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з
участю третьої особи: ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказувала, що
01.10.2008 року вона передала ОСОБА_2 в борг
грошові кошти в сумі 200 000 грн., які
останній зобов'язався повернути їй до 01
жовтня 2013 року відповідно до написаної
ним розписки. Однак вище вказані
кошти відповідач до цього часу
не повернув, уникає зустрічей та
спілкування з нею та відмовляється
повертати боргові кошти. Посилаючись
на викладене, просила суд стягнути з
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 200 000
гривень.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 лютого 2014
року в задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Накладений арешт на квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності, згідно
ухвали Зіньківського районного суду
Полтавської області від 11.01.2014 року -
знято.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та
подала на нього апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить його
скасувати, ухваливши нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянта, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення за наступних
підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 01.10.2008 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено у
простій письмовій формі договір
позики, відповідно до якого останній
отримав в борг від ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч)
гривень, з кінцевим терміном
повернення до 01.10.2013 року, що
підтверджується борговою розпискою
від 01.10.2008 року (а.с.22).

Дані кошти відповідач отримав з метою
викупу та ремонту квартири № 65, що
знаходиться за адресою м. Полтава, вул.
Баяна, 6

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що спірний
договір позики є недійсним з підстав
недобросовісності з боку ОСОБА_2 по
відношенню до своєї дружини, так як
договір позики він уклав зі своєю
матір'ю та під час перебування у шлюбі
з ОСОБА_3, яка своєї згоди на
укладання такого договору не
давала та не була залучена до
його укладання.

Окрім того, місцевий суд, виходячи із
змісту ст. 234 ЦК України, вказав, що
спірний правочин є фіктивним, вчинений
його учасниками без наміру виникнення,
зміни або припинення цивільних прав та
обов'язків, тобто «про людське око»,
знаючи заздалегідь, що він не буде
виконаним.

Проте із вказаним висновком суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення
договору позики та його умов може
бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047
ЦК України).

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої
статті 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК
України встановлено, що за договором
позики на позичальникові лежить
зобов'язання повернути суму позики у
строк та в порядку, що передбачені
договором.

Так, вирішуючи питання про стягнення
грошових коштів за борговим
зобов'язанням, суд першої інстанції у
порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України на
зазначені положення закону уваги не
звернув та прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову, який
ґрунтується лише та припущеннях та
запереченнях третьої особи, яка, в свою
чергу, з вимогою про визнання спірного
договору удаваним, фіктивним чи
недійсним не заявляла.

Відповідно до п. 2 ст. 65 СК України, при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право звернення до суду з позовом
про визнання договору недійсним як
такого, що укладений другим із
подружжям без її згоди, якщо цей
договір виходить за межі дрібного
побутового.

При цьому, сторони спірного правочину
про його дійсність не заперечували, а
ОСОБА_3, зі свого боку, не довела
відсутності своєї згоди на отримання
ОСОБА_2 позики, та того, що дані кошти не
були використанні на потреби сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 4 цієї ж статті,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, суд присуджує
з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Документальне підтвердження у
матеріалах справи знайшла сплата
позивачем судового збору за подачу
позову на суму 2000, 00 грн.

Оскільки позов підлягає задоволенню
повністю, тому понесені позивачем
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Оскільки неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права призвело до
неправильного вирішення справи, то
відповідно до ст.. 309 ЦПК України судове
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового про задоволення
позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. п.
1, 4 ч.1 ст. 309, 314, 315 ЦПК України,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 лютого 2014
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 200 000
(двісті тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з
розглядом справи - судовий збір у сумі 2
000 гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
Панченко О.О.

Судді: /підпис/Бутенко С.Б.
/підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
______________ Панченко О.О.