Справа №576/2109/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Демченко О.І.Номер
провадження 22-ц/788/590/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 41
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В. О.,

суддів - Сибільової Л. О., Криворотенка
В. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 12 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Глухівської
міської ради про зобов'язання прийняти
рішення про взяття на квартирний облік
та позачергове забезпечення житлом,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 12 лютого 2014
року позов ОСОБА_3 залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі. Вважає, що має право на
позачергове забезпечення житлом. З
цього приводу вона неодноразово
зверталася до виконкому Глухівської
міськради, але її звернення
ігноруються.

Заслухавши пояснення представника
відповідача Осьмакова О.А., який вважав
рішення місцевого суду правильним,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, позивачка має
статус ветерана війни - учасника війни,
що підтверджується копією посвідчення
на а.с. 4.

В позовній заяві, поданій до суду 22
серпня 2013 року, ОСОБА_3 вказує, що більше
10 років проживає у будинку, який є
непридатним для безпечного проживання,
тому як учасник війни вона має право на
першочергове забезпечення житлом.

В судовому засіданні місцевого суду
встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована і
мешкає одна в квартирі АДРЕСА_1 і є
власницею 41/100 частини цього будинку.

Будинок, в якому знаходиться квартира
позивачки, перебуває в незадовільному
технічному стані та потребує
капітального ремонту, що
підтверджується копією акту
обстеження технічного стану квартири
на а.с. 66 та звітом обстеження
технічного стану індивідуального
будинку на а.с. 24 - 36.

В період 2008 - 2013 р.р. позивачка для
постановки на квартирний облік при
виконкомі до громадської комісії з
житлових питань не зверталася, дані
обставини підтверджуються довідкою
Управління житлово-комунального
господарства та містобудування на а.с.
47.

З витягу протоколу № 13 громадської
комісії з житлових питань при
виконавчому комітеті міської ради від
13 листопада 2013 року вбачається, що
ОСОБА_3 відмовлено в прийнятті на
квартирний облік громадян, що
потребують поліпшення житлових умов
при виконавчому комітеті міської ради
у зв'язку з відсутністю підстав для
визнання її такою, що потребує
поліпшення житлових умов, згідно ст. 34
ЖК Української РСР (а.с. 51).

Відповідно ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відома органів сільських, селищних,
міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження, зокрема
облік громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасники війни
мають право на першочергове
забезпечення жилою площею осіб, які
потребують поліпшення житлових умов,
та першочергове відведення земельних
ділянок для індивідуального
житлового будівництва, садівництва і
городництва, першочерговий ремонт
жилих будинків і квартир цих осіб та
забезпечення їх паливом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 ЖК Української РСР
передбачено, що потребуючими
поліпшення житлових умов визнаються
громадяни, які проживають у приміщенні,
що не відповідає встановленим
санітарним і технічним вимогам.

Відповідно ч. 2 ст. 34 ЖК Української РСР
громадяни, які потребують поліпшення
житлових умов, беруться на облік для
одержання жилих приміщень у будинках
державного і громадського житлового
фонду та вносяться до єдиного
державного реєстру громадян, які
потребують поліпшення житлових умов,
порядок ведення якого визначає Кабінет
Міністрів України.

Статтею 39 ЖК Української РСР
визначений порядок взяття громадян на
облік потребуючих поліпшення
житлових умов, зокрема за місцем
проживання громадяни беруться на облік
виконавчим комітетом районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів за
участю громадської комісії з
житлових питань, створюваної при
виконавчому комітеті.

Підпунктом 5-2 п. 46 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11.12.84 №470,
передбачено, що поза чергою жилі
приміщення надаються, зокрема, особам,
на яких поширюється чинність Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
(стаття 10).

Рішення місцевого суду про відмову у
задоволенні позову відповідає нормам
вказаних законів, Правилам обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР, зібраним у
справі доказам. Доводи апеляційної
скарги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом ураховано, що на момент подачі
позовної заяви ОСОБА_3 у встановленому
законом порядку не подавала до
виконкому Глухівської міськради заяву
про взяття її на квартирний облік як
особу, яка потребує поліпшення
житлових умов, а виконком у свою чергу
не приймав відповідних рішень з цього
питання.

Твердження апелянта про неодноразове
звернення до відповідача з заявами
щодо поліпшення її житлових умов не
може бути підставою для скасування
рішення суду, оскільки докази на які
посилається ОСОБА_3 в своїй апеляційній
скарзі, а саме лист з архівного відділу,
акт обстеження технічного стану
житлової квартири, листи до міського
голови, повідомлення Сумської обласної
державної адміністрації, статтю
газети, копії яких є на а.с. 65 - 70, не
містять даних щодо звернення позивачки
з заявою до відповідача стосовно
прийняття її на квартирний облік, як
особи що потребує поліпшення житлових
умов у встановленому законом порядку.

Звернення позивачки з заявою про
прийняття на квартирний облік до
виконавчого комітету Глухівської
міської ради та відмова відповідача в
прийнятті ОСОБА_3 на цей облік у зв'язку
з відсутністю підстав для визнання її
такою, що потребує поліпшення житлових
умов, згідно ст. 34 ЖК Української РСР,
що підтверджується копією витягу із
протоколу № 13 громадської комісії з
житлових питань при виконавчому
комітеті міської ради від 13 листопада
2013 року, що є на а.с. 51, колегія суддів не
бере до уваги, оскільки це рішення
виконкому не оскаржується у даній
справі та є предметом спору.

Позивачка має право як оспорити
рішення комісії від 13 листопада 2013 року
відносно неї, так і звернутися до
виконкому з новою заявою про
постановку на облік осіб, які
потребують поліпшення житлових умов,
надавши виконкому висновок про те, що
займане нею житлове приміщення не
відповідає встановленим санітарним і
технічним вимогам, як цього вимагає п. 2
ч. 1 ст. 34 ЖК УРСР. Той висновок, який є у
справі, не відповідає цьому Закону. Це
дає право представнику відповідача
стверджувати, що займане позивачкою
жиле приміщення потребує деякого
ремонту та придатне для проживання, як
і квартира № 2 в цьому ж будинку,
мешканці якої не вимагають у виконкома
житла.

Не перебуваючи на обліку осіб, які
потребують поліпшення житлових умов,
позивачка не вправі вимагати від
виконкому надання їй квартири. У
позовній заяві позивачка просить
надати житло «позачергово», хоча п. 13 ч.
1 ст. 14 вказаного Закону передбачає
право на «першочергове» надання житла.

Суд першої інстанції з достатньою
повнотою з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст.212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і постановив
рішення, яке відповідає цим доказам і
вимогам ЖК Української РСР, Правилам
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР.
Колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 12 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -