Справа №2/487/362/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.03.2014 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у
складі головуючого судді Павлової Ж.П.,
секретаря Сочивко І.О.,позивача
ОСОБА_1,представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні м.Миколаєва
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Миколаївської міської ради, ОСОБА_5
про скасування рішення, визнання не
дійсним державного акту та скасування
реєстрації,

В С Т А Н О В И В

18.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду
із позовом до Миколаївської міської
ради, ОСОБА_5 про скасування рішення
Миколаївської міської ради, від 28.04.2009
року , визнання не дійсним державного
акту на земельну ділянку.

В позові позивачі посилалась на те , що
вона є власником домоволодіння
АДРЕСА_1.

ЇЇ сусідами по межі земельної ділянки
є ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Між нею та сусідами,постійно виникають
спори з приводу користування суміжної
земельної ділянки.

В 2009 році ОСОБА_5 та ОСОБА_6
приватизували свою частину земельної
ділянки. Але , вона , як суміжний
користувач земельної ділянки своєї
згоди та приватизацію відповідачкою
земельної ділянки не надавала.

Оскільки позивач, яка є суміжним
користувачем земельної ділянки, своєї
згоди на проведення землевпорядних
робіт та на передачу земельної ділянки
у власність відповідачці не надавала,
а остання захватила частину її
земельної ділянки, порушивши вказану
межу між домоволодіннями, позивач
просили , визнати незаконним та
відмінити рішення Миколаївської
міської ради 28.04.2009 року №34/42, визнати
не дійсним державний акт та скасувати
його.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали та доповнили, просили також
скасувати реєстрацію державного акту
на земельну ділянку та поновити строк
звернення до суду позивачки, з
урахуванням її віку та стану здоров*я.

Представник Миколаївської міської
ради та представник відповідача
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали та просили відмовити
в їх задоволенні за безпідставністю
заявлених вимог та за пропуском строку
позовної давності, оскільки про те, що
відповідачкою приватизована спірна
земельна ділянка позивач дізналась ще
01.04.2010року, під час ухвалення
Заводським районним судом рішення за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та стягнення
моральної шкоди.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Так судом встановлено, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 ( який помер в 2013 році) є
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_2. Згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 11.01.2009 року ОСОБА_6 є власником
земельної ділянки, площею 0,1000 га ,
розташованої по АДРЕСА_2.

На підстав договору оренди землі №6853
від 26.08.2009року укладеного між
Миколаївською міською радою і ОСОБА_5
та ОСОБА_6, останнім

передано в оренду, строком на 25 років
земельну ділянку, площею 1098 кв.м, яка
теж розташована за вказаною адресою.

Їх сусідом по межі земельної ділянки
житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1,яка
є власником житлового будинку на
підставі рішення Заводського
районного суду м.Миколаєва від 19.09.2002
року.

Позивач ОСОБА_1 користується суміжною
з відповідачем земельною ділянкою,
відведеною в 1959 році радгоспом "Іскра"
в с.В.Корениха в розмірі 0,26 га , наданої
в постійне користування.

Рішенням Миколаївської міської ради
від 28.04.2009р. №34/42 затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документу ( державного акта
та договору оренди) на земельну
ділянку, загальною площею 2098 кв.м в тому
числі 1000 кв.м у спільну сумісну
власність, а 1098 кв.м - в оренду, за
рахунок земель міста, не наданих у
власність або користування з
віднесенням їх до земель житлової
забудови, для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_2 та передано у
власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6та видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку , що розташована по
АДРЕСА_2 на ім*я ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до положення п.б та п.в ст. 81
Земельного Кодексу України, громадяни
України набувають право власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності та
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.

Відповідно до положення ст. 116 ЗК
України, громадяни та юридичні особи
набувають право власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим кодексом або за
результатами аукціону.

Відповідно до положення п.г ст. 96 ЗК
України, землекористувачі зобов*язані
не порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

Відповідно до положення ст. 152
Земельного кодексу України, захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється, в тому
числі шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав і запобігання вчиненню
дій , що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав , визнання
угоди не дійсною, визнання не дійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до положення ст.155 ЗК
України,ст.393 ЦК України у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта,яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним та скасовується.

У зв*язку із тим, що судом встановлено ,
що між позивачкою та відповідачем
ОСОБА_5 склались неприязнені сусідські
відносини, між ними постійно виникають
конфлікти з приводу користування
межею земельної ділянки між
домоволодіннями , і при приватизації
земельної ділянки відповідачем ОСОБА_5
від позивачки не відбиралась заява про
узгодження межі земельної ділянки ,
суд вважає, що є підстави для
задоволення вимог позивачки.

Що стосується строку позовної давності
, то суд вважає за можливим його
поновити, зважаючи на похилий вік
позивачки, та її звернення до суду із
вказаними позовами.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України ,
суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити, поновивши строк
позовної давності.

Визнати незаконним та скасувати п.1 та
п.1.2 розділу 2 рішення Миколаївської
міської ради від 28.04.2009р. №34/42 в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документу ( державного акта та договору
оренди) на земельну ділянку4, загальною
площею 2098 кв.м в тому числі 1000 кв.м у
спільну сумісну власність, а 1098 кв.м - в
оренду, за рахунок земель міста, не
наданих у власність або користування з
віднесенням їх до земель житлової
забудови, для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_2 та переданої у
власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнати не дійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку ,
що розташована по АДРЕСА_2 , , виданий на
підставі рішення Миколаївської
міської ради від 28.04.2009року на ім*я
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та скасувати його
правову реєстрацію в книзі реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі , № реєстраційного запису 10.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
229 грн.40 коп. судового збору та на
користь держави 114 грн. 70 коп..

Рішення вступає в законну силу через 10
днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Миколаївського апеляційного
суду в порядку , визначеному ст.294,295 ЦПК
України.

СУДДЯ
Ж.П.ПАВЛОВА