Справа № 175/471/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

при секретарі - Ратушній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні
дії, припинення права власності та
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зобов'язання
вчинити певні дії, припинення права
власності та визнання права власності.

Представник позивачки у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд зобов'язати ОСОБА_2
виконати належним чином зобов'язання
за Договором від 26 травня 2013 року;
припинити право власності за ОСОБА_3 на
нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 39,7 кв.м., житловою
площею 24,3 кв.м.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково, не заперечував
припинення право власності за ОСОБА_3
на нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1; та визнання за ОСОБА_1 права
власності на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 39,7 кв.м., житловою
площею 24,3 кв.м. Просив суд відмовити у
задоволенні позову у частині
зобов'язання ОСОБА_2 виконати належним
чином зобов'язання за Договором від 26
травня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
не заперечував проти задоволення
позову та припинення за ним права
власності на нерухоме майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1; та визнання за ОСОБА_1
права власності на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 39,7 кв.м., житловою
площею 24,3 кв.м.

Суд, вислухавши у судовому засіданні
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, оцінивши надані сторонами
докази та наведені ними доводи, вважає,
що позовні вимоги законні,
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 23 травня 2013 року відповідач ОСОБА_3
позичив у позивачки 204 125 грн., про що
надав розписку про повернення боргу до
01 грудня 2013 року. У випадку якщо ОСОБА_3
не поверне позивачці борг він
зобов'язувався передати у власність
позивачки належну йому квартиру на
праві власності АДРЕСА_1 до 31 грудня 2013
року.

Крім того, поручителем, по виконанню
зобов'язання ОСОБА_3 був ОСОБА_2, яким
було відписано договір поручительства
від 26 травня 2013 року про те, що він
зобов'язується у разі не виконання
основного зобов'язання ОСОБА_3,
виконати, а саме сплатити позивачці
борг у повному обсязі до 10 січня 2014
року.

Після спливу всіх строків відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконали, та всіляко уникають від
взятих на себе зобов'язань.

Стаття 202 ЦК України передбачає, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, іміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо шле прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 510 ЦК України передбачено, що
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Стаття 546 ЦК України передбачає, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 ЦК України, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

у разі одержання вимоги кредитора
поручитель зобов'язаний повідомити про
це боржника, а в разі пред'явлення до
нього позову - подати клопотання про
залучення боржника до участі у справі
(ст. 555 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом.

Таким чином, позовні вимоги позивачки у
частині припинення права власності за
ОСОБА_3 на нерухоме майно та визнання за
ОСОБА_1 права власності на квартиру
АДРЕСА_1 знайшли своє підтвердження у
судовому засіданні.

Що стосується позовних вимог позивачки
у частині зобов'язання ОСОБА_2 виконати
належним чином зобов'язання за
Договором від 26 травня 2013 року, то суд
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позову у цій частині,
оскільки позивачкою не надано доказів
на підтвердження позовних вимог у цій
частині, а згідно ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 110,
130, 173, 174, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст.
3, 15, 16, 202, 328, 509, 510, 526, 546, 553, 554, 555 ЦК
України, ст.41 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні
дії, припинення права власності та
визнання права власності, -
задовольнити частково.

Припинити право власності за ОСОБА_3
(інн.НОМЕР_2) на нерухоме майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Дніпропетровська, паспорт
серії НОМЕР_3 виданий 14 березня 1997 року
Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України у
Дніпропетровській області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрована по АДРЕСА_2) право
власності на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 39,7 кв.м., житловою
площею 24,3 кв.м., що складається з: 1-
коридору загальною площею 5,5 кв.м.; 2 -
житлова кімната площею 16,8 кв.м.; 3 -
житлова кімната загальною площею 7,5
кв.м.; 4 - кухні загальною площею 5,8 кв.м.; 5
- санвузла загальною площею 3,4 кв.м.; 6 -
балкону загальною площею 0,7 кв.м.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у
частині зобов'язання вчинити певні дії,
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.М.Шабанов