Номер провадження № 22-ц/785/2785/14
Головуючий у першій інстанції Шевчук
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства «Луганська обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» на рішення Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 28 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Луганська
обласна дирекція з ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств» про
стягнення вугілля для побутових
потреб,

встановила:

Позивач подав в суд позовну заяву до
відповідача про стягнення вугілля для
побутових потреб, в якій просить
стягнути з Державного підприємства
«Луганська обласна дирекція з
ліквідації збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств» на свою
користь вугілля на побутові потреби за
період з 1999 року по 2012 рік включно у
розмірі 82,6 т., а також судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився,
згідно заяви позовні вимоги підтримав,
просив справу розглядати за його
відсутністю.

Представник відповідача - Державного
підприємства «Луганська обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» ДП «Обласна дирекція
«Луганськвуглереструктуризація», в
судове засідання не з'явився, згідно
заяви просив справу розглядати за їх
відсутністю та надав до суду пояснення
відповідно до яких, позивач ОСОБА_2
звертався з проханням надання
компенсації у 2012 році вперше. Листом №
03-2181 від 27.07.2012 року Дирекція повідомила
позивача, що для розгляду його права на
отримання компенсації потрібні
документи: довідку з місця проживання
про склад родини, про наявність пічного
опалення і відсутність газу; довідка
від усіх дорослих членів родини про те,
що вони не користуються правом на
отримання пільгового побутового
вугілля на інших підприємства;
ксерокопії паспорта, трудової книжки,
пенсійного посвідчення,
ідентифікаційного коду, довідку з
банку про наявність рахунку, на який
перераховувати компенсацію за вугілля.
Листом від 28.08.2012 року позивач надіслав
необхідні документи, але без копії
трудової книжки та оригіналу довідки з
банку про наявність рахунку, без яких
сплата компенсації не можлива. Просив
застосувати строк позовної давності.

Рішенням суду позов був задоволений.
Було стягнуто з Державного
підприємства «Луганська обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» ДП «Обласна дирекція
«Луганськвуглереструктуризація» на
користь ОСОБА_2 вугілля на побутові
потреби за період з 1999 року по 2012 рік
включно у розмірі 82,6 т., а також було
вирішено питання щодо судових витрат
на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі, посилаючись при цьому
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги та пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Так, судом першої інстанції правильно
були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2, працював на підставі трудового
договору проходчиком на шахті
«Центрально-Боковська». 17 травня 1950
року в результаті нещасного випадку, а
саме вибуху, від якого загинуло більше
десятка гірників, він отримав значні
опіки та в безпорадному (непритомному)
стані знаходився на глибині більше 1000
метрів.

В результаті отриманою виробничої
травми, наслідком якої стало каліцтво з
повною стовідсотковою втратою зору,
позивач став інвалідом 1-ї групи.

З моменту отримання виробничої травми
зору позивач ніде не працює та весь цей
час знаходиться на пенсії як пенсіонер
вугільної промисловості.

Шахта « Центрально-Боковська»
займалась добуванням вугілля.

Вирішення питань щодо забезпечення
працівників та пенсіонерів виробничих
одиниць, підприємств і організацій
вугільної промисловості паливом на
побутові потреби, в даному випадку,
державою покладено на відповідача -
Державне підприємство «Луганська
обласна дирекція з ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств (ДП
«Обласна дирекція
«Луганськвуглереструктуризація»).

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 43,48
Гірничого Закону України, підприємства
з видобутку вугілля та вугледобувні
підприємства безоплатно надають
інвалідам та ветеранам вугілля на
побутові потреби. Особи, які мають
право на безоплатне забезпечення
побутовим вугіллям, забезпечуються
вугіллям за останнім місцем роботи на
вугледобувному (перероблювальному) або
шахто - будівельному підприємстві.

Порядок забезпечення паливом на
побутові потреби встановлюється
колективними договорами відповідно до
Гірничого закону України, Галузевою
угодою між Міністерством палива та
енергетики України, іншими державними
органами, іншими власниками
(об'єднаннями запасників), що діють у
вугільній галузі, і Всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості»
від 03.07.2001 року № 71 з подальшими змінами
та доповненнями, а також Інструкцією
про порядок забезпечення трудящих
виробничих одиниць, підприємств і
організацій вугільної промисловості
паливом на побутові потреби від 11.05.1976
року.

У відповідності до п. 12.10 Угоди норма
безоплатного постачання вугілля на
побутові потреби складає 5,9 тонн на рік.

При цьому доставка вугілля для
побутових потреб повинна бути
забезпечена безоплатно.

Відповідно до ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право па
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

На неодноразові звернення позивача до
ДП «Обласна дирекція
«Луганськвуглереструктуризація», щоб
йому для побутових потреб надали
вугілля у встановленому розмірі, йому
по різним причинам відмовляють надати
вугілля. Зокрема, вимагають надати
довідку з місця проживання про склад
родини, про наявність пічного опалення
і відсутності газу; довідку від усіх
дорослих членів родини про те що вони
не користуються правом на отримання
пільгового побутового вугілля на інших
підприємствах; ксерокопії паспорта,
трудової книжки (повністю), пенсійного
посвідчення, ідентифікаційного коду.

Однак позивач уже декілька років
проживає один, в житловому будинку,
який обладнаний лише пічним опаленням
і для цих потреб він весь час
використовує вугілля, яке купує за
власні кошти.

Внаслідок вищезазначених фізичних вад,
а саме відсутності зору, позивач не має
об'єктивної можливості самостійно
збирати довідки чи інші документи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд першої інстанції позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнив в повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитися
з вказаними висновками суду першої
інстанції, вважає їх неправильними,
необґрунтованими та не основаними на
діючих нормах законодавства.

Дійсно, відповідно до п. 12.10 Угоди норма
безоплатного постачання вугілля на
побутові потреби складає 5,9 тонн на рік.
Однак, в цьому ж пункті вказано, що
списки вуглеотримувачів складаються
щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1
грудня.

П.12.12. Угоди передбачено, що у випадку
неможливості виділення пільгового
палива в його товарному вигляді особам,
що виїхали з вугільного регіону після
виходу на пенсію і мають на новому
місті проживання потребу в паливі,
компенсується вартість вугілля за
нормою, установленою колдоговором
Підприємства. Компенсацію вартості
пільгового вугілля здійснює
Підприємство з якого працівник вийшов
на пенсію, за рахунком, виданим
паливно-постачальною організацією (в
межах норми та ціни вугілля, діючої на
Підприємствах згідно до колективних
договорів), і заявою пенсіонера.

З матеріалів справи вбачається, що із
заявою про виплату компенсації за
вугілля позивач звернувся до
відповідача тільки літом 2012р. (а.с.7-9).

Відповідач надав позивачу відповідь, в
якій зазначений передбачений діючим
законодавством перелік документів
необхідних для отримання вугілля або
компенсації за нього (а.с.10).

Правомірність вимог відповідача щодо
надання таких документів підтвердив
також у своїй відповіді заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора, вказавши також, що ОСОБА_2
отримував в 2010-2012 р.р. компенсації за
тверде паливо за іншими соціальними
програмами. (а.с.11).

Як вбачається з відповіді Державного
підприємства «Луганська обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» ДП «Обласна дирекція
«Луганськвуглереструктуризація» від
23.11.2012р. відповідач надіслав не всі
необхідні документи та не вказав свій
банківський рахунок, про що йому
неодноразово повідомлялося в
телефонних розмовах, і у зв'язку з чим
виплатити позивачу компенсацію за 2012р.
не було можливості.

Представник апелянта в судовому
засіданні пояснив, що тільки в 2013р.
позивач надав повний пакет необхідних
документів, у зв'язку з чим компенсація
за вугілля за 2013р. позивачу була
сплачена, про що свідчить копія
платіжного доручення.

Висновок суду першої інстанції про те,
що «позивач уже декілька років
проживає один, в житловому будинку,
який обладнаний лише пічним опаленням
і для цих потреб він весь час
використовує вугілля, яке купує за
власні кошти. Внаслідок вищезазначених
фізичних вад, а саме відсутності зору,
позивач не має об'єктивної можливості
самостійно збирати довідки чи інші
документи» не підтверджений жодним
належним та допустимим доказом.

Також, колегія суддів звертає свою
увагу на те, що дію ч.5 ст.48 Гірничого
закону України, на яку посилався суд
при задоволенні позовних вимог, було
зупинено в 2000, 2001 та 2002 роках.

Таким чином, враховуючи наведене, а
також ті обставини, що позивач до літа
2012р. не звертався з заявами до
відповідача про виплату компенсації, в
2012р. надав не всі необхідні документи
для оформлення такої компенсації з
держбюджету та її виплати, позивач
звернувся з позовом про стягнення саме
вугілля за період з 1999р. по 2012р., тому
колегія суддів вважає, що в задоволенні
позову ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Луганська обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» про стягнення вугілля для
побутових потреб необхідно відмовити в
повному обсязі за безпідставністю
таких вимог.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.п.1,3,4 ЦПК України,
підставами для зміни або скасування
рішення суду першої інстанції є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч.1 п. 1,3,4;
ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова
колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Луганська обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» задовольнити.

Рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 жовтня 2013 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Луганська
обласна дирекція з ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств» про
стягнення вугілля для побутових потреб
- відмовити.

Рішення вступає в законну силу з
моменту оголошення. На рішення може
бути подана касаційна скарга протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили рішення апеляційного суду.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
В.Ф.
Парапан

В.О.
Панасенков