Справа № 761/1626/14-ц
Провадження №2/761/2200/2014
У Х В А Л А

11 березня 2014 року Шевченківський
районний суд міста Києва, в складі
головуючого судді Саадулаєва А.І. при
секретарі Губиш Т.Л.,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні залі суду у місті Києві
справу

за позовом ОСОБА_1 до Державного
агентства рибного господарства
України про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

У січні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач, ОСОБА_1) звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Державного
агентства рибного господарства
України (далі по тексту - відповідач)
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30.09.2011 року, яке Апеляційний
суд м. Києва залишив без змін, його було
поновлено на роботі на посаді
виконуючого обов'язки начальника
головного державного управління
охорони, використання і відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства у Волинській області;
стягнуто з відповідача на його користь
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в сумі 28488, 06 грн. На підставі
рішення суду від 30.09.2011 року,
Шевченківським районним судом м. Києва
був виданий виконавчий лист № 2-7473/11 від
30.09.2011 року про негайне поновлення
позивача на роботі, який пред'явлено до
виконання до виконавчої служби. Однак,
незважаючи на звернення державного
виконавця, накладання ним штрафів на
Державне агентство рибного
господарства України, позивач так і не
був поновлений на посаді виконуючого
обов'язки начальника головного
державного управління охорони,
використання і відтворення водних
живих ресурсів та регулювання
рибальства у Волинській області.
Відповідачем була запропонована
позивачу посада державного інспектора
відділу оперативної роботи Головного
державного управління охорони,
використання і відтворення водних
живих ресурсів та регулювання
рибальства, однак позивач вважає, що
запропонувавши йому вказану посаду,
відповідач порушив ч. 1 ст. 235 Кодексу
законів про працю України, оскільки у
разі звільнення без законних підстав
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. Однак,
ігноруючи виконання рішення суду, яке є
обов'язковим до виконання, відповідач
не поновив позивача на роботі, а тому
виконання рішення на момент звернення
до суду є незакінченим, про що свідчить
відсутність відповідного наказу або
розпорядження власником підприємства.
У зв'язку з тим, що існує затримка у
поновленні на роботі позивача, ОСОБА_1
звертався до суду щодо стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 08.07.2013 року
позов ОСОБА_1 було задоволено частково,
стягнуто з Державного агентства
рибного господарства на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 01.10.2011 року по 07.02.2013 року. У
зв'язку з тим, що після винесення
рішення від 08.07.2013 року сплинув час,
рішення про поновлення на роботі так і
не виконано, а тому з урахуванням
розрахунку середнього заробітку
позивач просить стягнути на його
користь розмір середнього заробітку за
час вимушеного прогулу з 08.02.2013 року по
28.02.2014 року в сумі 37655,01 грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 21.01.2014 року
відкрито провадження у справі та
призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив задовольнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача Державного
агентства рибного господарства
України - Христинюк Ю.В. просила суд
закрити провадження у справі, оскільки
стягнення судом на користь працівника
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі незаконно звільненого
працівника здійснюється на підставі
ухвали суду, а тому такі вимоги
пред'являються шляхом подання заяв,
оскільки відносини, які виникли між
працівником та роботодавцем в даному
випадку не є індивідуальним трудовим
спором.

Наказом Державного агентства рибного
господарства України від 10 серпня 2010
року № 355 - К «Про призначення ОСОБА_1»,
наказано призначити з 20 серпня 2010 року
ОСОБА_1 виконуючим обов'язки начальника
Головного державного управління
охорони, використання і відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства у Волинській області (а.с.5).

Наказом Державного агентства рибного
господарства України від 13 грудня 2010
року №586 - К «Про звільнення ОСОБА_1»,
звільнено ОСОБА_1 з 13 грудня 2010 року від
виконання обов'язків начальника
Головного державного управління
охорони, використання і відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства у Волинській області (а.с.6).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.09.2011 року ОСОБА_1
поновлено на роботі на посаді
виконуючого обов'язки начальника
головного державного управління
охорони, використання і відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства у Волинській області;
стягнуто з відповідача на його користь
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в сумі 28488, 06 грн.

Ухвалою Апеляційного районного суду м.
Києва від 25.02.2012 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30.09.2011 року залишено без змін.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 08.07.2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з
Державного агентства рибного
господарства України на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 01.10.2011 року по 07.02.2013 рік у сумі
50347,71 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про
працю України, в разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Слід зазаначити те, що положення ст. 236
Кодексу законів про працю України є
спеціальною нормою та регламентує
порядок додаткового нарахування судом,
який ухвалив рішення про поновлення
працівника на роботі, середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки виконання рішення. При
цьому, стягнення судом на користь
працівника середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника здійснюється
на підставі заяви працівника та
постановленої, за результатом її
розгляду ухвали суду в межах
цивільної справи про поновлення
заявника на роботі.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що провадження у справі
відкрито за вимогою щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі, яка не підлягає правовому
захисту в іншому провадженні, ніж
провадженні, в якому повинно було
розглядатися таке питання, що є фактом,
який підтверджує неправомірність
виникнення цивільного процесу в цьому
випадку (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України), а
тому провадження у справі підлягає
закриттю, оскільки вирішення
зазначеного питання не може
вирішуватись шляхом пред'явлення
позову в іншій справі.

Керуючись ст. 205, 209, 210, 293, 294 ЦПК України,
ст. 236 КЗпП України суд -

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного агентства
рибного господарства України про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу - закрити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. Ухвала суду набирає законної
сили після закінчення зазначених вище
строків, або після перегляду в
апеляційному порядку, якщо її не
скасовано.

Суддя: