Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 1922-ц/781/735/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючої судді: Суровицької
Л.В.,

суддів: Авраменко
Т.М., Белінської І.М.,

при секретареві: Крисановій
Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 січня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що відповідно до
укладеного договору від 02.08.2008 року
ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 3 885 грн.92
коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердила
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(СТАНДАРТ), Тарифами складає між нею та
Банком кредитно-заставний договір.

В порушення умов договору щодо
повернення кредиту, відповідач свої
зобов'язання належним чином не
виконала і станом на 09.09.2013 року має
заборгованість в сумі 26 839 грн.85 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом в сумі - 2 659 грн.06 коп., 0,87 -
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 22 425 грн.64 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг,
штраф (фіксована частина) - 500 грн., 1254
грн.28 коп. - штраф (процентна складова).

Банк просив суд стягнути з
відповідача на його користь вказану
заборгованість та судові витрати по
справі (а.с.2).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено. Суд
прийшов до висновку, що укладений між
сторонами кредит є споживчим і Банк
пропустив строк позовної давності
(а.с.76).

В апеляційній скарзі Банк просить
рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному
обсязі(а.с.86-88).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Банку підтримав
доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 на час укладення
кредитного договору була
зареєстрована: АДРЕСА_1 (а.с.5), з цього
місця реєстрації вибула (а.с.14,27,30),
зареєстроване місце її проживання
невідоме (а.с.56,66,106). Взяті на себе
зобов'язання повідомляти банк про
зміну відомостей щодо себе не виконала
(а.с.5). В засідання апеляційного суду
викликалася через оголошення в пресі 12
березня 2014 року (а.с. 113-114 ). Відповідно
до ч.9 ст.74 ЦПК України з опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомлений про час і
місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи , не перешкоджає розглядові
справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Зазначеним
вимогам закону рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Матеріалами справи підтверджується,
що 02 серпня 2008 року відповідач подала
банку заяву про надання споживчого
кредиту в сумі 3885 грн. 93 коп. на
придбання товару (а.с.5) . Своїм підписом
відповідач підтвердила факт отримання
повної інформації про умови
кредитування в банку, факт
ознайомлення з Умовами надання
споживчого кредиту, Тарифами банку, які
були надані їй в письмовому вигляді та
згоду з тим, що її заява з Умовами
надання споживчого кредиту, Тарифами
становить між нею та банком
кредитно-заставний договір (а.с.5-8).

Відповідно до заяви та п.2.1 Умов
надання споживчого кредиту банк надає
позичальнику кредит шляхом
перерахування на рахунок торгівельно -
сервісного підприємства кредитні
кошти на строк 10 місяців по 02 червня 2009
року включно зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,01% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом зі сплатою
щомісячного платежу в сумі 388 грн. 81 коп.
в період з 1 по 5 число кожного місяця.
Терміни позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлено сторонами
тривалістю 5 років (п.5.5 Умов).

Взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором відповідач не
виконала, у зв'язку з чим станом на 09
вересня 2013 року виникла заборгованість
в сумі

26 839 грн. 85 коп., з них:

- заборгованість за кредитом - 2659
грн.06 коп.,

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 0,87 грн.,

- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання - 22425 грн.64 коп.,

- штраф ( п.5.3 Умов надання споживчого
кредиту)- 500 грн. (фіксована частина), 1065
грн.38 коп.(процентна складова), що
підтверджується розрахунком
банку(а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив із того, що строк виконання
зобов'язання по договору сплив 02 червня
2009 року і банк пропустив строк
звернення до суду за захистом
порушеного права. Проте погодитися з
таким висновком суду не можна з
наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 526, 530,610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частинами 1 та 4 ст. 631 ЦК України
передбачено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258
ЦК України).

На підставі ч.1 ст.259 ЦПК України
сторонами договору позовна давність
встановлена тривалістю 5 років (а.с.8).

Позовна давність застосовуєтьсчя
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч.3
ст.267 ЦПК УКраїни). Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Як роз'яснено у пункті 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18 грудня 2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Матеріалами справи підтверджується,
що відповідач в суді першої інстанції
заяву про застосування строку позовної
давності не подавала, а тому у суду не
було правових підстав для застосування
такого строку.

Крім того, колегія суддів
апеляційного суду вважає за необхідне
зазначити, що пункт 7 ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена
у Постанові Верховного СудуУкраїни №
6-126цс13 від 20 листопада 2013 року у справі
за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яка, відповідно до положень статті 360-7
ЦПК України, є обов'язковою для всіх
судів України.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права, що згідно з
п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення позову
повністю, оскільки визначена банком на
підставі умов договору заборгованість
відповідачем не оспорена.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають до стягнення понесені
судові витрати у справі пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а
саме судовий збір в сумі 268 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись
п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити .

Скасувати рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 січня 2014 року.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 02 серпня 2008 року в сумі 26839 грн. 85
коп., яка складається із заборгованості
за кредитом 2659 грн. 06 коп.,
заборгованості по процентам 0,87 грн.,
пені 22 425 грн. 64 коп., штрафу (фіксована
частина) 500 грн., штрафу (процентна
складова) 1 254 грн. 28 коп., та судовий збір
в сумі 268 грн.40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: