Справа № 2/489/636/2014
У Х В А Л А

12.03.2014 р.
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачки - ОСОБА_2,

представника третьої ососби - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Свої
вимоги мотивував тим, що між ним та
відповідачкою 29.11.2013 р. був укладений
договір позики, відповідно до умов
якого він передав ОСОБА_5 грошові кошти
в борг в розмірі 240 000 грн. 00 коп. на
строк до 10.12.2013 р. В забезпечення
виконання відповідачкою вимог за
договором позики між нею та позивачем
був укладений іпотечний договір.
Відповідно до умов якого ОСОБА_5
передала ОСОБА_4 в іпотеку належну їй
на праві власності АДРЕСА_1. Однак у
встановлений в договорі строк
відповідачка свої зобов`язання не
виконала, грошові кошти позивачу не
повернула.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просив суд звернути стягнення на
предмет іпотеки - АДРЕСА_1, яка належить
на праві власності ОСОБА_5, шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження, за
початковою ціною 240 000 грн. та за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмета іпотеки,
здійснити погашення заборгованості за
договором позики № 1017 від 29.11.2013 р. у
розмірі 240 000 грн.

В подальшому позивач ОСОБА_4 позовні
вимоги збільшив та просив суд:
звернути стягнення на предмет іпотеки -
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_5, в рахунок погашення
заборгованості за договором позики №
1017 від 29.11.2013 р. в сумі 240 000 грн., шляхом
визнання за ним права власності на
вищезазначену квартиру; визнати за ним
право власності на АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 уточнені позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив про їх задоволення.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог не заперечував.

Оскільки, відповідно до заяви, яка
надійшла до суду 05.02. 2014 року ОСОБА_5
позов визнала, представник позивача
просив про застосування наслідків,
передбачених ст.31, 174 ЦПК України.

Представник ОСОБА_6 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення цього клопотання.

Згідно ч.ч.3,4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову, ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ч.4
ст.174 ЦПК України, відповідно до якої у
разі визнання відповідачем позову, суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону, або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановлює ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову та продовжує судовий розгляд

Виходячи з наведеного, оскільки у
попередньому судовому засіданні було
залучено до участі у справі в якості
третьої особи з боку відповідача, без
самостійних вимог, - ОСОБА_6, суд вважає,
що рішення у справі не можливо
постановити при проведенні
попереднього судового засідання та без
дослідження доказів, оскільки,
відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню, що може
потягнути за собою порушення прав,
свобод та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.130,174 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті визнання
відповідачем позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: