Провадження № 2/308/411/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю позивачки
ОСОБА_1

представника позивачки
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд із позовною
заявою про стягнення з ОСОБА_4 на її
користь аліментів на утримання їхньої
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття та заборгованості по
неоплаченим аліментах за 2013 рік, а саме
за 3 місяці в розмірі 3000 грн.
Посилається на те, що шлюб між ними
розірваний, відповідач не надає їй
матеріальної допомоги на утримання
їхньої дитини, яка проживає разом з нею
та знаходиться на її повному утримані.
Відповідач неофіційно працює
таксистом та торговим агентом у м.
Ужгород, інших дітей та непрацездатних
батьків на утриманні немає.

Позивачка та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав частково посилаючись на
обставини викладенні у письмових
запереченнях. Згідний сплачувати на
користь позивачки на утримання їхнього
сина аліменти у розмірі 310 грн., що
складає 30 % від мінімального
прожиткового мінімуму для дитини віком
до 6 років.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на
утриманні позивачки. Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
18.04.2013 р. шлюб між сторонами розірвано.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. При
визначенні розміру аліментів суд
враховує майновий стан позивачки, яка
сама виховує сина, відсутність у
відповідача інших аліментних
зобов'язань та відсутність істотних
причин, які б перешкоджали йому
працювати та заробляти кошти. Разом
цим, суд враховує твердження
відповідача про те, що він приймав
учать в утриманні сина, а саме
неодноразово купував дитині іграшки та
одяг, що стверджується наданими ним
оригіналами квитанцій.

Суд не приймає до уваги прохання
відповідача про стягнення з нього
аліментів у сумі 310 грн., що становить 30 %
від розміру його заробітку, так як із
наданої ним довідки про доходи
убачається, що він працює торгівельним
агентом у ТОВ «ПМК-10», де за період з
серпня по листопад 2013 року отримував
середньомісячну заробітну плату у сумі
1170 грн. та за грудень 2013 року - 1220 грн.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач, як молодий, працездатний
чоловік, не повинен обмежуватися
роботою, за яку передбачена мінімальна
заробітна плата, а працювати так, щоб
належно утримувати свою дитину. У
зв'язку з цим суд приходить до
переконання, що відповідач у змозі
заробити суму, яка дасть йому
можливість сплачувати на утримання
своєї неповнолітньої дитини 600 грн. у
місяць без істотного погіршення
особистого матеріального становища.
Враховуючи, що згідно Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» прожитковий мінімум для дітей
віком до 6 років з 1-го січня 2014 року
становить 1032 грн., така сума аліментів,
на думку суду, повинна забезпечити
дитину хоча б найнеобхіднішим.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказів того що відповідач має
можливість сплачувати по 1000 грв у
місяць позивачка суду не надала.

У задоволенні позовних вимог у частині
стягнення з відповідача на користь
позивачки аліментів на утримання сина
за минулий час слід відмовити виходячи
з наступного.

За правилами ч. 2 ст. 191 СК України
аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. Позивачка
таких доказів не надала. Тому, та
обставина, що вона сама утримувала
дитину, не пред'являючи жодних
претензій до батька, не може бути
підставою для присудження аліментів за
минулий час.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 180, 182, 184 СК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
мешканки АДРЕСА_2, аліменти на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
сумі 600 (шістсот) гривень щомісячно,
починаючи з 24.12.2013 р. і до його
повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 до спеціального
фонду Державного бюджету України 243
(двісті сорок три) гривні 60 коп.
судового збору.

Допустити негайне виконання
рішення суду в межах суми платежу за
один місяць.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.