Справа № 247/952/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області в складі :

головуючої-судді
Чапланової О.М.

при секретарі
Семенцовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тореза
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Торезантрацит» про відшкодування
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до Державного підприємства
«Торезантрацит» про відшкодування
моральної шкоди. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що він працював на
підприємстві відповідача з повним
робочим днем під землею. Наказом за №
75/к від 22 січня 2014 року звільнений за
власним бажанням у зв'язку з переходом
на пенсію, проте причиною його
звільнення стало те, що він у зв'язку з
отриманою виробничою травмою не зміг
продовжувати виконувати свої
обов'язки.

28 травня 2013 року, працюючи в
четверту зміну і виконуючи даний
особисто йому наряд на доставку
порожніх вагонів і відкатку вантажу
від навантажувального пункту 10
південної лави пл.h-8 «Фоминський»,
пиблизно о 6 годині 30 хв. 29 травня 2013 він
привіз партію порожніх вагонів на ПК 23
південного відканого штреку. При
виході з кабіни, його нога зісковзнула
з реборди кабіни і він впав на грунт
виробки на ліве плече. У ЦМЛ м. Тореза,
куди він відразу ж був доставлений,
йому була надана перша медична
допомога і рекомендовано оперативне
лікування у травматологічному
відділенні м. Єнакієве. 31 травня 2013 року
він був прооперований, йому була
вставлена ??пластина МОС, стрижень
лівої ключиці. В грудні 2013 року він був
направлений на МСЕК, де вперше йому
була встановлена ??втрата
працездатності в розмірі 30% строком на
два роки. Встановлена ??третя група
інвалідності. Після отриманої травми
він не зміг продовжити роботу, що
послужило його звільненню з
підприємства відповідача.

В даний час його продовжують турбувати
місця переломів в області ключиці,
головні болі, підвищується
артеріальний тиск. При найменших
навантаженнях, навіть при ходьбі він
постійно відчуває біль в області
перелому. В результаті отриманої
травми він відчуває моральні
страждання, через ці обставин його
нормальний спосіб життя і спокій
повністю порушені. Він позбавлений
можливості вести звичний спосіб життя.
Через отриману травму порушені також
життєві устої і звичний спосіб життя не
тільки його, але всієї його сім'ї,
оскільки з моменту отримання травми
він дуже часто вдавався до сторонньої
допомоги, яку по черзі здійснювали, а в
окремих випадках продовжують
здійснювати за ним члени його родини.
Раніше він вів активний спосіб життя,
не відчував труднощів з виконання
будь-якої фізичної праці, завжди
виконував всі дані йому наряди. Будучи
ще людиною середніх років, він планував
продовжити роботу на підприємстві
відповідача, однак отримана ним травма
позбавила можливості продовжити
роботу не тільки на підземних роботах,
а й на поверхні. В даний час, враховуючи
свій стан здоров'я, він не може
працевлаштуватися для того, щоб
матеріально підтримати свою сім'ю,
оскільки розмір його пенсії є
порівняно невеликим, не дозволяє
купувати йому і членам його родини все
необхідне для повного задоволення
життєвих потреб, а насамперед
лікарських засобів. У зв'язку з
викладеним він став себе почувати
марним для сім'ї у зв'язку з тим, що
навіть по дому він іноді не може
виконувати елементарні речі, пов'язані
з фізичним навантаженням. Думки про те,
що він ніколи не зможе повернутися до
колишнього способу життя викликають
почуття страху, безнадійності і
душевного дискомфорту, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Завдану йому моральну шкоду позивач
оцінює в 12000 гривень.

Просить стягнути з відповідача у
відшкодування завданої йому моральної
шкоди 12 000 грн.

Позивач, який про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав письмову заяву в якій
позовні вимоги підтримав, справу
просив розглянути за його відсутності.

Представник відповідача - ДП
"Торезантрацит", який про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав письмову заяву про розгляд
справи за його відсутності. В заяві
указав, що позовні вимоги він не
визнає, просить відмовити у задоволені
позову.

Матеріалів справи достатньо для
розгляду справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом
фактично встановлено, що згідно із
трудовою книжкою позивач працював на
підприємстві відповідача з повним
робочим днем під землею. Відповідно до
наказу № 75/к від 22.01.2014 року звільнений
з підприємства за ст. 38 КЗпП України за
власним бажанням, у зв'язку з виходом на
пенсію (а.с. 3-4).

29 травня 2013 року при виконанні
трудових обов'язків на підприємстві
відповідача, з позивачем стався
нещасний випадок при наступних
обставинах: 28 травня 2013 року при роботі
в четверту зміну машиністу електровозу
ОСОБА_2 було видано наряд на доставку
порожніх вагонів і відкатку вантажу
від навантажувального пункту 10
південної лави пл.h-8 "Фоминской".
Приблизно в 06 годині 30 хвилин 29 травня
2013 року ОСОБА_2 привіз партію порожніх
вагонів на ПК23 південного
відкатувального штреку, при виході з
кабіни, нога ОСОБА_2 зісковзнула з
реборди кабіни і він упав на грунт
виробітки на ліве плече.

За фактом вказаного нещасного
випадку було проведено розслідування
та складно акт по формі Н-1 за №23 від 31
травня 2013 року (а.с.5-7).

Згідно з довідкою МСЕК №238530 при
первинному огляді 24.12.2013 року позивачу
встановлено третю групу інвалідності у
зв'язку із трудовим каліцтвом та
визначено 30% втрати професійної
працездатності з 24.12.2013 року по 01.01.2016
рік. Визначено потребу у
санаторно-курортному,
медикаментозному лікуванні (а.с. 11).

Відповідно до ст.ст.1,3,21,43ч.4, 46ч.1
Конституції України, Україна як
соціальна держава, зміст і
спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та їх
гарантії, проголосила право громадян
на належні, безпечні і здорові умови
праці, соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону
праці» від 14.10.1992 року охорона праці - це
система правових,
соціально-економічних,
організаційно-технічних,
санітарно-гігієнічних і
лікувально-профілактичних заходів та
засобів, спрямованих на збереження
життя, здоров'я і працездатності людини
у процесі трудової діяльності.
Відповідно до ст.13 цього закону
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, забезпечити
додержання вимог законодавства щодо
прав працівників у галузі охорони
праці.

Відповідно до ч.3 ст.153 КЗпП України
умови праці на робочому місці, безпека
технологічних процесів, машин
механізмів, а також санітарно-побутові
умови повинні відповідати вимогам
нормативних актів про охорону праці.
Статтею 158 КЗпП України передбачено, що
власник зобов'язаний вживати заходів
щодо полегшення і оздоровлення умов
праці працівників шляхом впровадження
прогресивних технологій, засобів
механізації та автоматизації
виробництв, позитивного досвіду з
охорони праці.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України
відшкодування моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди від 31.03.1995
р. № 4 (із змінами) під моральною шкодою
слід розуміти витрати немайнового
характеру внаслідок моральних або
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
або юридичній особі незаконними діями
або без діями інших осіб.

Судом встановлено, що 29.05.2013 року при
виконанні трудових обов'язків у ВП
«Шшахта «Прогрес» ДП «Торезантрацит» з
ОСОБА_2 стався нещасний випадок. За
фактом вказаного нещасного випадку
було проведено розслідування та
складено акт по формі Н-1 за №23 від
31.05.2013 року. В результаті огляду МСЕК
24.12.2013 року позивачу вперше встановлено
третю групу інвалідності у зв'язку з
трудовим каліцтвом та визначено
ступінь втрати професійної
працездатності у розмірі 30% з 24.12.2013
року по 01.01.2016 рік. Визначено потребу у
санаторно-курортному,
медикаментозному лікуванні.

В результаті отриманого трудового
каліцтва позивач став інвалідом 3
групи, відчуває фізичний біль, через що
страждає, вимушений лікуватись, у нього
порушені нормальні життєві зв'язки, він
не може продовжити активне життя
(виконання фізичної роботи, зайняття
спортом, активний спосіб відпочинку на
вихідних та відпустці разом з сім'єю та
друзями), у зв'язку з цим порушена його
психіка, він страждає, переживає. Для
організації свого життя і життя своєї
родини позивачу доводиться докладати
додаткові зусилля. Отримане позивачем
трудове каліцтво призвело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Враховуючи викладене, а також
сукупність досліджених у судовому
засіданні доказів, що узгоджуються між
собою, суд дійшов висновку, що порушено
право позивача на належні, безпечні і
здорові умови праці, через що він
отримав трудове каліцтво. У зв'язку з
отриманим при виконанні трудових
обов'язків каліцтвом позивачу
заподіяно моральну шкоду, що полягає: у
фізичних стражданнях через відчуття
фізичного болю; у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я і необхідністю постійного
лікування, у зв'язку з встановленням
йому 3 групи інвалідності та 30% втрати
професійної працездатності у зв'язку з
трудовим каліцтвом, позивач
зафіксований на своїх почуттях у
зв'язку з таким станом здоров'я, що
викликає у нього почуття
неповноцінності, спричиняє йому
страждання; у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного життя,
неможливість виконувати домашню
роботу; у моральних стражданнях у
зв'язку з неможливістю продовження
реалізації своїх звичок та захоплень,
мати повноцінне сімейне життя. Для
організації свого життя й життя своєї
родини позивачу потрібно докладати
додаткові зусилля.

Тому суд вважає, що у позивача є
право вимагати відшкодування
моральної шкоди у зв'язку із отриманням
трудового каліцтва, що порушення
законних прав позивача призвело його
до моральних страждань, його вимоги про
відшкодування моральної шкоди
ґрунтуються на матеріальному законі і
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні.

Відповідно до діючого
законодавства, втрата працездатності,
що встановлена висновком МСЕК, вже сама
по собі свідчить про заподіяння
моральної шкоди, оскільки стан здоров'я
потерпілого погіршено. Обов'язкове ж
призначення МСЕК для встановлення
факту заподіяння моральної шкоди
передбачається у випадку відсутності
вищевказаних доказів.

Судом встановлено, що позивач
просить стягнути з відповідача
моральну шкоду, спричинену йому
трудовим каліцтвом, що право позивача
на відшкодування вказаної шкоди
виникло з дня встановлення позивачу
вперше стійкої втрати працездатності у
зв'язку із трудовим каліцтвом у розмірі
30% - висновком МСЕК від 24.12.2013 року, у
термін, коли набрав чинності ЗУ №717-У
від 23.02.2007р., яким виключені статті ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання, яке спричинило втрату
працездатності», що регламентували
порядок відшкодування потерпілим на
виробництві моральної шкоди,
передбачали відшкодування моральної
шкоди ВВД ФССНВВ. Конституційний Суд
зазначив, що право громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та
ст.237-1 КЗпП України їм надано право
відшкодувати моральну шкоду за рахунок
власника (роботодавця).

Трудове каліцтво у позивача виникло
у зв'язку з порушенням ЗУ «Про охорону
праці» і не застосуванням роботодавцем
заходів захисту робітників.

За таких обставин необхідно
застосувати ст.237-1 КЗпП України, яка
передбачає відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику, підстави
відповідальності за завдану шкоду та
порядок відшкодування моральної шкоди,
завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Тому з ДП «Торезантрацит», який є
належним відповідачем по справі,
підлягає стягненню моральна шкода у
зв'язку з ушкодженням здоров'я
позивача, заподіяного трудовим
каліцтвом.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995
р. № 4 (із змінами) розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню у відшкодування моральної
шкоди, суд вважає за необхідне
врахувати конкретні обставини по
справі: обставини хвороби позивача у
зв'язку з трудовим каліцтвом,
перенесені при цьому фізичний біль та
страждання; тяжкість діагнозу;
встановлення позивачу висновком МСЕК
30% втрати професійної працездатності
та 3 групи інвалідності у зв'язку з
трудовим каліцтвом, обмеження у праці
та необхідність подальшого лікування.
Позивач не має можливості повноцінно
займатися фізичною працею. Необхідно
врахувати велике значення негативних
змін, які відбулися у нього в житті та в
житті його сім'ї (позивач не може як
раніше працювати, матеріально
забезпечувати сім'ю, проводити вільний
час). Необхідно врахувати, що позивачу
приходиться докладати значних зусиль
по організації свого життя та життя
сім'ї, що його моральні страждання
носять тривалий та значний характер. Ті
зміни, які наступили у його здоров'ї,
житті є дуже значними. Моральна шкода,
яка заподіяна позивачу, порушила
основні особисті права позивача: право
на життя, право на охорону здоров'я,
тощо.

Заподіяна моральна шкода визначена
позивачем у розмірі 12 000 грн., суд
вважає, що позивачу заподіяні істотні
моральні страждання, які підлягають
відшкодуванню, однак, позов у цій
частині завищений і підлягає
частковому задоволенню у сумі 9000 грн., з
урахуванням вказаних конкретних
обставин справи, а також з урахуванням
вини ОСОБА_2 у нещасному випадку.

Таким чином, стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає моральна шкода в розмірі 9000
грн. В іншій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ДП
«Торезантрацит» підлягає стягненню в
дохід Торезького УК (м. Торез) 22030001
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись: ст.ст.1, 3, 21, 43ч.4, 46ч.1
Конституції України, ст.ст.1, 13 ЗУ «Про
охорону праці», ст.ст.1,153,237-1 КЗпП
України, ЗУ №717-У від 23.02.2007р., ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди від
31.03.1995р. №4,
ст.ст.3,10,11,15,60,79,84,88,197,209,212,214,215,223 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В
:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Торезантрацит» про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Торезантрацит» на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1, у
рахунок відшкодування заподіяної йому
моральної шкоди - 9000 (дев'ять тисяч) грн.

У задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
«Торезантрацит» судовий збір в дохід
Торезького УК (м. Торез) 22030001 в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення постановлено в нарадчій
кімнаті та проголошено вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 13 березня 2014 року.

Рішення буде виготовлено в повному
обсязі 17 березня 2014 року.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга у Апеляційний суд
Донецької області через Торезький
міський суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Чапланова