АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-76/11
Номер провадження 22-ц/786/945/14
Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О.
Доповідач Петренко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого: судді Петренка В.М.

Суддів: Лобова О.А., Одринської Т.В.

При секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м .Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 лютого
2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних
та моральних збитків, завданих
злочином., -

Колегія суддів заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду
з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних
та моральних збитків, завданих
злочином. В обґрунтування свої вимог
вказав, що 09 травня 2010 року близько 17
години на вул.Прилуцька в
с.Верхоярівка, Пирятинського району
Полтавської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3
під час сварки, яка переросла у бійку,
нанесли ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я. Прохає стягнути з
відповідачів на його користь 5000 грн.
моральної шкоди та витрати на правову
допомогу. ( а.с.1, 2 ).

17 вересня 2013 року позивач збільшив
свої позовні вимоги. У заяві прохає
стягнути з відповідачів солідарно 50 000
грн. у рахунок відшкодування моральної
шкоди та 3 600 грн. матеріальних збитків.(
а.с. 65-67 ).

Рішенням Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 лютого
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000
грн.

В іншій частині позову -
відмовлено.

З таким рішенням не погодився
ОСОБА_4. В апеляційній скарзі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, які мають значення для
справи та невідповідність висновків
суду обставин справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права,
прохає змінити рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позов в повному
обсязі.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши докази подані сторонами,
колегія суддів приходить до
наступного висновку.

Згідно із п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

На підставі вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що 09 травня 2010 року
близько 17 години на вул.Прилуцька в
с.Верхоярівка, Пирятинського району
Полтавської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3
під час сварки, яка переросла у бійку,
нанесли ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

Встановлено, що вироком колегії
суддів Апеляційного суду Полтавської
області від 29 травня 2013 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 визнани винними у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК
України

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю чи стражданню, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або ушкодженням здоров'я.

Відповідно ч.4 ст.23 цього ж Кодексу
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди.

На підставі вимог ст.1167 ЦК України
моральна шкода. Завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

У відповідності до вимог ч.4 ст.61
ЦПК України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у адміністративній
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дії особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань чи мали місце ці дії та чи
вчинені вона цією особою.

Судом першої інстанції
встановлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що неправомірними
діями відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
позивачу ОСОБА_1 завдано моральну
шкоду, яка обумовлена моральними та
фізичними стражданням з приводу
отримання ним тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідачів моральної шкоди, суд
першої інстанції вірно виходив ступені
тяжкості тілесних ушкоджень, із
принципу розумності, виваженості та
справедливості, з урахуванням
неправомірної поведінки позивача, яка
встановлена вироком суду.(а.с.42 ).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вимог ч.2 ст.85 ЦПК
України стороні на користь якої
ухвалено судове рішення, та її
представникові оплачуються іншою
стороною добові ( у разі переїзду до
іншого населеного пункту), а також
компенсація за втрачений заробіток чи
відрив від звичайних занять.
Компенсація за втрачений заробіток
обчислюється пропорційно від розміру
середньомісячного заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати.

Витрати на проїзд, відповідно до
вимог чинного законодавства,
відшкодовуються в розмірі вартості
проїзду повітряним, залізничним водним
і автомобільним транспортом
загального користування (крім таксі) з
урахуванням усіх витрат, пов'язаних
із придбанням проїзних квитків і
користуванням постільними речами в
поїздах, та

страхових платежів на транспорті.

Оскільки відповідачем не надано
суду жодних належних та допустимих
доказів, які б підтверджували заявлені
ним вимоги про відшкодування
матеріальної шкоди, витрат на проїзд (
проїздні квитки ), суд, проаналізувавши
лист УКРНАФТА не прийняв до увагу копії
фіскальних чеків про придбання
пального прийшов та до вірного
висновку про відмову у задоволенні цих
вимог.(а.с.105,106 ).

Суд також прийшов до вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову в частині стягнення витрат на
правову допомогу, оскільки, як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6
приймав участь у розгляді справи не як
фахівець, а як представник ОСОБА_1 за
довіреністю.( а.с.62).

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків викладених в рішення суду
першої інстанції та не можуть бути
підставами для скасування прийнятого у
справі рішення.

Разом з тим, оскільки цивільним
процесуальним законодавством України
стягнення судового збору у солідарному
порядку не передбачено, рішення в цій
частині необхідно змінити стягнувши по
114 грн. 50 коп. з кожного.

Колегія суддів заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, керуючись ст. ст. 303 , 307, 309, 316, 317
ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного
суду Полтавської області від 06 лютого
2014 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір в сумі по
114 грн. 50 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
вступає в законну силу з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Петренко В.М.

Судді
Лобов О.А.

Одринська Т.В.

З оригіналом згідно

Суддя
Петренко В.М.