Справа № 577/225/14-ц
Провадження № 2/577/144/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря
Зимовець В.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Конотопі
Сумської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики в розмірі 15 000 грн. 00
коп., -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 та прохає суд
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за договором позики в
розмірі 15 000 грн. 00 коп., а також понесені
судові витрати. Свої вимоги
обгрунтовує тим, що 24 жовтня 2010 року
відповідач отримав від нього кошти за
договором позики в розмірі 15 000 грн. 00
коп., що підтверджується наданою ОСОБА_3
розпискою. Вказані кошти відповідач
взяв для виплати кредиту. Так як ОСОБА_3
не повертав отримані ним кошти, то 20
вересня 2013 року він звернувся до
відповідача з вимогою повернути борг.
Проте, ОСОБА_3 в добровільному порядку
не повернув отримані кошти, тому і
прохає стягнути з нього борг за
договором позики в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, прохає суд стягнути з
відповідача на його користь 15 000 грн. 00
коп., які були надані ОСОБА_3 у борг, а
також понесені судові витрати у
вигляді сплати судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп., та пояснив, що
він знав відповідача, так як вони
працювали на одному підприємстві. Йому
відомо, що відповідач взяв кредит на
придбання автобусу, а тому у жовтні 2010
року ОСОБА_3 звернувся до нього з
проханням надати йому в борг кошти для
того, щоб розрахуватися за кредитом та
налагодити підприємницьку діяльність.
ОСОБА_3 прохав надати йому кошти в
розмірі 40 000 грн. 00 коп. Він погодився
надати відповідачу в борг зазначену
суму та вони домовилися, що він
спочатку надасть кошти в розмірі 15 000
грн. 00 коп., а в подальшому - ще 25 000 грн. 00
коп. Кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. він
надав ОСОБА_3 24 жовтня 2010 року, про що
відповідач власноручно написав йому
розписку. Вони домовилися, що
відповідач поверне борг за його першою
вимогою. Так як змінилися обставини, то
кошти в розмірі 25 000 грн. 00 коп. він
відповідачу не надав. В подальшому він
звертався в усній формі до відповідача
з проханням повернути йому кошти та
ОСОБА_3 погоджувався на це, але прохав
почекати, так як у нього не було коштів.
20 вересня 2013 року він звернувся із
письмовою заявою до ОСОБА_3 з вимогою
повернути йому кошти до 27 вересня 2013
року. Однак, відповідач кошти йому не
повернув, тому він змушений звернутися
до суду. З ОСОБА_3 він не домовлявся про
спільну діяльність та вони не
об»єднували свої вклади для ведення
бізнесу. Кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп.
він надавав ОСОБА_3 в борг, про що вони
склали відповідну розписку, договір
про спільну діяльність вони не
укладали та він не здійснював такої
діяльності з ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримав та пояснив, що між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24 жовтня 2010 року був
укладений договір позики, за яким
ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_3 кошти в
розмірі 15 000 грн. 00 коп. Відповідач, в
свою чергу брав на себе обов»язок
повернути вказані кошти за першою
вимогою позивача. Сторони не
здійснювали будь-якої спільної
діяльності, кошти ОСОБА_3 отримав від
ОСОБА_1 на виплату кредиту за автобус.
Вказаний автобус був зареєстрований за
ОСОБА_3 та перебував в оренді в іншої
особи. Домовленості між сторонами про
спільну діяльність не було, та вони не
здійснювали будь-якої спільної
діяльності. Факт укладення договору
позики підтверджується документом,
який передбачений ст. 1047 ЦК України, а
саме, розпискою.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав та
пояснив, що дійсно 24 жовтня 2010 року він
взяв у позивача у борг 15 000 грн. 00 коп.
Вказані кошти потрібні були йому для
погашення кредиту за автобус «Анторус»
ХАЗ 35-50.02 державний номер НОМЕР_1. Так як
йому потрібні були кошти для розвитку
бізнесу, то він прохав у ОСОБА_1 кошти в
сумі 40 000 грн. 00 коп. та вони домовилися
про те, що якщо позивач надасть йому ще
кошти в розмірі 25 000 грн. 00 коп., то вони
укладуть договір про спільну
діяльність. В іншому випадку він
поверне кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп.
на першу вимогу позивача та вони не
будуть укладати договір і здійснювати
спільну діяльність. На той час, коли він
брав у борг кошти, автобус «Анторус»
ХАЗ 35-50.02 державний номер НОМЕР_1
перебував в оренді у приватного
підприємця ОСОБА_4 на підставі
укладеного між ним та ОСОБА_4 договору
оренди та обслуговував в м. Конотопі
маршрут з перевезення пасажирів № 14.
Позивач працював в м. Києві та вони не
здійснювали з ним спільну діяльність, в
тому числі і в м. Конотопі. 30 листопада
2010 року він попрохав ОСОБА_1 підмінити
його як водія на маршруті № 14 та
позивач потрапив у
дорожньо-транспортну пригоду, наслідок
чого був пошкоджений автобус
«Анторус» ХАЗ 35-50.02 державний номер
НОМЕР_1. Так як вказаний автобус
належав йому та він на ремонт автобусу
і придбання запчастин витратив 18 000 грн.
00 коп., то він вирішив не повертати
ОСОБА_1 борг в розмірі 15 000 грн. 00 коп.,
оскільки вважав, що пошкоджений з вини
ОСОБА_1 автобус має бути
відремонтований за кошти останнього. У
вересні 2013 року він отримував письмову
вимогу ОСОБА_1 про повернення коштів,
але кошти не сплатив. Кошти в розмірі 15
000 грн. 00 коп. він отримав в борг та
розписка від 24 жовтня 2010 року не є
договором про спільну діяльність між
ним та ОСОБА_1, а підтверджує лише
отримання ним у борг від позивача
коштів розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 24
жовтня 2010 року ОСОБА_3 отримав від
ОСОБА_1 кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Як вбачається з оригіналу розписки від
24 жовтня 2010 року, яку надав суду
позивач, ОСОБА_3 отримав кошти в розмірі
15 000 грн. 00 коп. та брав на себе
зобов»язання віддати кошти. Розписка
підписана ОСОБА_3 (а.с. 35).

Факт отримання від ОСОБА_1 24 жовтня 2010
року в борг коштів у розмірі 15 000 грн. 00
коп. та власноручного написання
розписки відповідач не заперечує.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов»язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об»єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об»єднання
вкладів учасників.

Статтею 1131 ЦК України передбачено, що
договір про спільну діяльність
укладається у письмовій формі. Умови
договору про спільну діяльність, у
тому числі координація спільних дій
учасників або ведення їхніх спільних
справ, правовий статус виділеного для
спільної діяльності майна, покриття
витрат та збитків учасників, їх
участь у результатах спільних дій та
інші умови визначаються за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом про окремі види
спільної діяльності.

Сторони не надали суду договору про
спільну діяльність, який би відповідав
вимогам закону.

В судовому засіданні позивач
заперечував укладення між ним та
ОСОБА_3 договору про спільну діяльність
та факт здійснення такої діяльності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
також пояснив, що кошти в розмірі 15 000
грн. 00 коп. він отримав від ОСОБА_1 у
борг, а договір про спільну діяльність
вони мали намір укласти лише у разі
надання позивачем в строк до січня 2011
року коштів в сумі 25 000 грн. 00 коп. для
ведення спільного бізнесу щодо
перевезення пасажирів автобусом
«Анторус» ХАЗ 35-50.02 державний номер
НОМЕР_1; спільної діяльності у нього та
ОСОБА_1 не було; автобус, про який йде
мова у розписці, на той час перебував
в оренді у приватного підприємця
ОСОБА_4, а ОСОБА_1 працював в м. Києві.

Крім того, суд враховує, що відповідно
до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Зміст розписки від 24 жовтня 2010 року не
містить умов договору про спільну
діяльність.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24 жовтня 2010
року був укладений договір позики та
ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 кошти
в розмірі 15 000 грн. 00 коп., які
зобов»язався повернути

Строк повернення коштів за договором
позики від 24 жовтня 2010 року був не
визначений.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред»явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред»явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Вимога про повернення позики в розмірі
15 000 грн. 00 коп. була направлена ОСОБА_1
відповідачу 20 вересня 2013 року та
отримана ОСОБА_3 24 вересня 2013 року (а.с.
4).

Факт отримання 24 вересня 2013 року
вимоги про повернення позики не
заперечує і ОСОБА_3

Частинами 1-3 ст. 545 ЦК України визначено,
що прийнявши виконання зобов»язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі. Якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов»язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов»язку.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не
виконав своїх зобов»язань за договором
позики перед ОСОБА_1 та станом на 11
березня 2014 року відповідачем не
повернута сума боргу в розмірі 15 000 грн.
00 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача слід стягнути борг
за договором позики від 24 жовтня 2010
року в розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слід стягнути понесені
останнім судові витрати у вигляді
сплати судового збору в розмірі 243 грн.
60 коп. (а.с. 1, 9).

Керуючись ст. ст. 525, 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, ст. 10, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики від 24 жовтня
2010 року в розмірі 15 000 грн. 00 коп.
(п»ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), а також
понесені судові витрати у вигляді
сплати судового збору в розмірі 243 грн.
60 коп. (двісті сорок три грн. 60 коп.),
всього 15 243 грн. 60 коп. (п»ятнадцять
тисяч двісті сорок три грн. 60 коп.)

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Сумської області
через Конотопський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
Ярмак О. М.