Справа № 344/1301/14-ц
Провадження № 22-ц/779/689/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

13 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретаря
Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
29 січня 2014 року -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 29 січня 2014 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
без самостійних вимог -
Гаражно-будівельний кооператив №22 про
відшкодування вартості витрат на
будівництво гаражів.

Не погоджуючись із даною ухвалою,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій
посилається на порушення судом норм
процесуального права. Апелянт вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про те, що зазначений в заяві
спосіб забезпечення не відповідає
позовним вимогам. ОСОБА_2 вказує на те,
що сума позову, що підлягає
відшкодуванню співмірна з вартістю
майна, а саме гаражів НОМЕР_1, НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 в ГБК №22, що підтверджується
результатами оцінки вартості цих
нежилих приміщень. Крім того, апелянт
вказує на те, що відповідач по справі
ОСОБА_3, маючи право власності на
вищеназване майно, може відчужити його
чи передати у власність іншим особам,
що може утруднити виконання рішення
суду в майбутньому при задоволенні
позову. Посилаючись на вищенаведене,
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити заяву про забезпечення
позову.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представники ГБК-№22
в засідання апеляційного суду не
з'явилися з невідомих причин, хоч
судові повідомлення були направлені та
вручені завчасно. Отже, є правові
підстави для розгляду справи у їх
відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви
ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд
прийшов до висновку, що заявлений
позивачем спосіб забезпечення позову
не відповідає позовним вимогам та не
стосується предмету спору, а також про
те, що позивачем не надано доказів
необхідності такого забезпечення.
Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
28.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог - ГБК №22 про
відшкодування вартості затрат на
будівництво гаражів у розмірі 191543 грн.
(а.с. 3-5). Цього ж дня, ним подано заяву
про вжиття заходів забезпечення позову
шляхом заборони третій особі без
самостійних вимог ГБК №22 вчиняти
будь-які дії щодо розпорядження
гаражами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3
АДРЕСА_1, а відповідачу ОСОБА_3 -
заборони вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження вищеназваними гаражами
(а.с.41).

Оскільки ОСОБА_2 подано майновий
позов про відшкодування 191543 грн
вартості витрат на будівництво гаражів
та у підтвердження цієї обставини
долучено документи про оплату вартості
будівельних матеріалів і гаражних
воріт, то у суду були передбачені
нормами чинного процесуального
законодавства України підстави для
забезпечення такого позову. Адже у
випадку невжиття відповідних заходів з
боку відповідача ОСОБА_3 існує реальна
загроза вчинення дій, спрямованих на
відчуження належного їй майна, що в
подальшому приведе до невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову
щодо стягнення з відповідача коштів.
Таким чином, суддя суду першої
інстанції, дійшовши до помилкового
висновку про безпідставність заяви
ОСОБА_2 щодо застосування заходів
забезпечення позову, в порушення ст. ст.
151, 152 ЦПК України постановив ухвалу про
відмову у задоволенні зазначеної
заяви.

Оскільки у зв'язку із наведеним
ухвала не являється законною і
обґрунтованою, вона не може бути
залишена в силі. Приймаючи до уваги
вище викладене, на думку колегії
суддів, заява ОСОБА_2 підлягає до
задоволення. Підстав вважати, що
застосування заборони вчиняти будь-які
дії щодо розпорядження гаражами
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 АДРЕСА_1 до
вирішення позову по суті порушить
законні інтереси відповідача та
третьої особи, немає.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне для унеможливлення
відчуження зазначеного вище майна у
випадку реєстрації на нього права
власності за відповідачкою, накласти
на нього арешт. Це відповідає
положенню, викладеному у ч.2 ст.152 ЦПК
України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 151; п.2 ст.152; ст.ст. 307; 312; 313; 314; 319; 324; 325
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 29 січня 2014 року по даній справі
скасувати.

Заяву ОСОБА_2 щодо вжиття заходів
забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Гаражно-будівельному
кооперативу №22 м. Івано-Франківська та
ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження гаражами НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3 АДРЕСА_1 та накласти арешт на
гаражні приміщення, належні ОСОБА_3, які
розташовані у названому ГБК.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
О.Є. Меленко

В.Д. Фединяк