АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/7912/13-ц 22-ц/774/581/К/14
Справа № 214/7912/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/581/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П.,
Соколан Н.О.,

при секретарі - Бевзі М.О.,

за участі позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Ушакової
Наталії Петрівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та Державного підприємства
«Криворізька теплоцентраль» на
рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 21 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державного
підприємства «Криворізька
теплоцентраль» (далі - ДП «Криворізька
теплоцентраль») про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати. В позовній
заяві ОСОБА_2 просив стягнути з
відповідача на його користь суму
коштів в розмірі 13286,46 грн. та судовий
збір.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства
"Криворізька теплоцентраль" на користь
ОСОБА_2 2723,72 грн. - частину середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та судовий збір в сумі
243,60 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
змінити рішення, задовольнивши позовні
вимоги в повному обсязі.

Так, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
зазначив, що оскаржуване рішення є
незаконним та необґрунтованим та
таким, що ухвалене з порушенням норм
матеріального права. Зокрема, судом
невірно застосовано норму ст. 117 КЗпП
України та при ухваленні оскаржуваного
рішення невірно було зроблено
розрахунок суми, яка повинна бути
сплачена позивачу у разі затримки
термінів сплати частини заробітної
плати.

В апеляційній скарзі представник ДП
«Криворізька теплоцентраль» просила
рішення суду змінити в частині
визначеного судом розміру частини
середнього заробітку за час затримання
розрахунку при звільненні, яку
стягнуто з ДП «Криворізька
теплоцентраль» на користь ОСОБА_2
зменшивши цей розмір з 2723,72 грн. до 42,27
грн. В обґрунтування апеляційної
скарги представник відповідача
посилалась на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
в частині визначеного судом розміру
частини середнього заробітку за час
затримання розрахунку при звільненні.
Вважає, що судом не повно з'ясовано
обставини справи. Зокрема, на думку
представника відповідача, суд не навів
розрахунку стягнутої суми, не
встановив з якої виплати складається
сума останнього розрахунку, не
визначив суму середнього заробітку
позивача, тощо. Суд також не з'ясував
вини відповідача, не встановив
дійсного розміру заробітної плати
позивача, його посадового окладу. Також
представник відповідача зазначила, що
судом не визначено природу коштів в
розмірі 19,66 грн., що були перераховані
позивачеві, оскільки по день
звільнення ОСОБА_2 перебував на
лікарняному. Так, дані кошти програмою
були визначені як сума недоотриманого
лікарняного. Зазначила, що порядок
обчислення середньої заробітної плати
застосовується, у випадках виплати
працівникам компенсації за
невикористані відпустки, оплати
вимушеного прогулу, тощо. Проте судом
було взято до уваги довідку, надану
позивачем в якій в тому числі вказану
вихідна допомога надана позивачу в
сумі 6376,69 грн. Крім того, судом не взято
до уваги істотність частки
невиплаченої суми коштів при
звільненні.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідача, ОСОБА_2 просив залишити її
без розгляду та змінити рішення суду в
частині розміру стягнутих на його
користь коштів, збільшивши цей розмір з
2723,72 грн. до 13286,46 грн., стягнувши з
відповідача також і витрати по оплаті
судового збору. В обґрунтування
наданих заперечень зазначив наступне.
Так, позивач вважає безпідставними
посилання представника відповідача на
відсутність вини підприємства
відповідача щодо несвоєчасного
розрахунку, оскільки оплата перших
п'яти днів тимчасової непрацездатності
працівника проводиться за рахунок
роботодавця. Також, позивач посилався
на чисельні розбіжності в поясненнях
представника відповідача стосовно
довідки-розрахунку заробітної плати,
співвідношення несплаченої частини
заробітної плати та середнього
місячного заробітку тощо.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи відповідно до наказу
№188к від 05.08.2013 року ОСОБА_2 був
звільнений з посади заступника
начальника юридичного відділу ДП
«Криворізька теплоцентраль» у
зв'язку зі скороченням штату
працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України та цього ж дня йому
виплачено 9 483 грн. 78 коп.

Спір виник з приводу затримки
розрахунку при звільненні позивача.

10.10.2013 року ОСОБА_2 виплачено шляхом
перерахунку на картковий рахунок 19
грн. 66 коп. грошові кошти по
розрахунку.

Згідно листа-відповіді на запит
ОСОБА_2 ДП «Криворізька
теплоцентраль» повідомило, що 19 грн.
66 коп. кошти, які належало
виплатити при розрахунку, як залишок
заробітної платні за серпень 2013
року.

Так, судом встановлено, що 19 грн.
66 коп. частина коштів, які належало
виплатити позивачу при розрахунку
05.08.2013 року і фактично виплачені
10.10.2013 року тобто з затримкою на 60
днів.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд виходив з того, що відповідач в
порушення приписів ст. 116 КЗпП України,
при звільненні позивача не провів
виплати всіх належних йому сум, що
надає позивачеві право на отримання
середнього заробітку за весь час
затримки виплати заробітної плати. При
цьому суд враховував розмір спірної
суми, заявленої позивачем, частки, яку
вона становить в заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно з
середнім заробітком позивача на
підприємстві, та інших обставин справи.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду з
огляду на наступне.

У відповідності до ст. 43 Конституції
України право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП
України встановлено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного для після пред'явлення
звільненим працівником вимог про
розрахунок.

У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені у ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно правової норми,
встановленої Верховним Судом України в
постанові від 03.07.2013 року при розгляді
цивільної справи № 6-64 цс 13, незначна
частка заборгованості підприємства
перед працівником у виплаті заробітної
плати не є підставою для звільнення
роботодавця від зазначеної
відповідальності.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо часткового
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги ДП
«Криворізька теплоцентраль», що у
відповідності п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року при
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи, колегія
суддів не приймає до уваги оскільки
розмір недоплаченої заробітної плати в
сумі 19,66 грн. визнано відповідачем, отже
позовні вимоги в цій частині
задоволено в повному обсязі та
відповідно в даному випадку не
підлягає застосуванню зазначені
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України.

Інші доводи апеляційної скарги ДП
«Криворізька теплоцентраль» колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
вони фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з рішенням суду по
їх оцінці.

Таким чином, рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню відповідно до
вимог п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з
невірним застосуванням норм
матеріального права, з ухваленням в цій
частині нового рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

В решті рішення відповідає вимогам
чинного законодавства.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 88
ЦПК України якщо сторону, на користь
якої ухвалено рішення, звільнено від
оплати судових витрат, з другої сторони
стягуються судові витрати на користь
осіб, що їх понесли, пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Якщо обидві сторони звільнені
від оплати судових витрат, вони
компенсуються за рахунок держави у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
позивач звільнений від сплати судового
збору, з відповідача також слід
стягнути судовий збір за подачу
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307,ст.309, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Криворізька
теплоцентраль» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 21 січня 2014 року в
частині стягнення з Державного
підприємства «Криворізька
теплоцентраль» на користь ОСОБА_2
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати в розмірі 2723,72
грн. скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 про стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
«Криворізька теплоцентраль» на
користь ОСОБА_2 13286,46 грн. в рахунок
відшкодування середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні.

Стягнути з Державного підприємства
«Криворізька теплоцентраль» на
користь держави судовий збір за подачу
апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: