"20" березня 2014 р.
Справа № 363/317/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,при
секретарі Квашиній А.Г.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді скаргу представника ОСОБА_3
на неправомірні дії Головного
державного виконавця ВДВС
Вишгородського РУЮ в Київській
області,

встановив:

представник стягувача звернувся до
суду з даною скаргою, в якій просить
визнати протиправною бездіяльність
державного виконавця щодо не
оформлення та не виготовлення протягом
6-ти місяців документів про передачу
майна боржника нереалізованого на
користь стягувача.

Також просить визнати постанову про
повернення виконавчого документу від
20.12.2013 року незаконною та її скасувати,
зобов'язавши державного виконавця
привести виконавче провадження у
відповідність до вимог ЗУ «Про
виконавче провадження», поновити
виконавче провадження та арешти,
підготувати документи для передачі
майна стягувачу.

Стверджує, що стягувачем представлено
всі необхідні документи для передачі
нереалізованого майна боржника.

У суді сторона стягувача просила
про задоволення скарги з підстав
викладених у неї.

Державний виконавець проти
скарги заперечив, оскільки виконавчий
лист повернуто в зв'язку з невиконанням
стягувачем вимог ч. 8 ст. 62 ЗУ «Про
виконавче провадження» щодо внесення
різниці між початковою вартістю
нереалізованого майна та сумою коштів,
що підлягають стягненню на його
користь.

Заслухавши сторони і дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Встановлено, що відповідно до
виконавчого листа № 2-3734/11 виданого
Вишгородським районним судом
Київської області від 8.08.2011 року
Головним державним виконавцем ВДВС
Вишгородського РУЮ в Київській області
Мовчун Т.С. здійснювалося виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 143 640 грн.

Виконавче провадження відкрито 22.08.2011
року.

Арештоване майно боржника -
житловий будинок в АДРЕСА_1 на
прилюдних торгах не реалізовано.

Початкова вартість
нереалізованого майна становить 250 211
грн.

Різниця між початковою вартістю
нереалізованого майна та сумою коштів,
що підлягають стягненню в цьому
виконавчому провадженні на користь
ОСОБА_3 становить 106 571 грн.

24.04.2013 року стягувач подав до ВДВС
заяву про своє бажання залишити за
собою нереалізоване майно боржника
згідно вимог ч. 7 ст. 62 ЗУ «Про виконавче
провадження».

26.04.2013 року державний виконавець
листом запропонував стягувачеві
подати документи, які посвідчують
особу та ідентифікаційний код.

31.10.2013 року державний виконавець
надіслав стягувачу аналогічний лист, у
якому зазначив, що довіреність його
представника 27.09.2013 року втратила
чинність та повторно запропонував
подати зазначені документи для
виготовлення акту передачі майна.
Одночасно стягувача попереджено про
повернення виконавчого документа в
разі перешкоджання в проведенні
виконавчих дій згідно п. 4 ст. 47 ЗУ«Про
виконавче провадження».

14.11.2013 року стягувач подав до ВДВС
заяву та оновлену довіреність свого
представника від 9.11.2013 року.

З матеріалів виконавчого
провадження установлено, що стягувачем
на вимогу державного виконавця надано
також і копію паспорту та
ідентифікаційного коду для
виготовлення акту передачі майна.

Між тим у заяві від 13.11.2013 року
стягувач на підставі ст. 12 ЗУ «Про
виконавче провадження» заявив
клопотання та просив об'єднати в
зведеному виконавчому провадженні
також й інше виконавче провадження №
405597644 (відкрите ВДВС Вишгородське РУЮ
6.11.2013 року), яке здійснюється щодо того
ж боржника про стягнення на користь
ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 259 915, 77
грн.

З пояснень головного державного
виконавця встановлено, що вказане
клопотання згідно вимог статей 31 і 33 ЗУ
«Про виконавче провадження» не
розглядалося, рішення за результатами
його розгляду не приймалося, копії
відповідної постанови чи відповіді
сторонам виконавчого провадження не
надсилалися.

20.12.2013 року державним виконавцем
складено акт про невиконання
стягувачем своїх обов'язків та
прийнято постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу
згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про
виконавче провадження», з підстав
ненадання протягом довгого часу своїх
паспортних даних та коду платника
податку, що є перешкоджанням в
проведенні виконавчих дій.

На підставі ст. 12 ЗУ «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження серед іншого
мають право заявляти клопотання, брати
участь у провадженні виконавчих дій,
давати усні та письмові пояснення,
висловлювати свої доводи та міркування
з усіх питань, що виникають у ході
виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче
провадження» у разі якщо в органі
державної виконавчої служби відкрито
кілька виконавчих проваджень про
стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

За змістом вимог ст. 31 ЗУ «Про
виконавче провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ повертається стягувачу у
разі, якщо той перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа.

Згідно ч. 6-9 ст. 62 ЗУ «Про виконавче
провадження» у разі якщо в місячний
строк з дня проведення повторної
уцінки майно не реалізовано на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, державний
виконавець повідомляє про це стягувачу
і пропонує йому вирішити питання про
залишення за собою нереалізованого
майна, крім майна, конфіскованого за
рішенням суду.

У разі якщо стягувач у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання повідомлення державного
виконавця письмово не заявив про своє
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, арешт з майна
знімається і воно повертається
боржникові. У разі відсутності в
боржника іншого майна, на яке може бути
звернено стягнення, виконавчий
документ повертається стягувачу без
виконання.

У разі якщо стягувач виявив
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, він зобов'язаний у
п'ятнадцятиденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідного повідомлення внести на
відповідний рахунок для обліку
депозитних сум органу державної
виконавчої служби різницю між
початковою вартістю нереалізованого
майна та сумою коштів, що підлягають
стягненню на його користь, якщо
початкова вартість нереалізованого
майна перевищує суму боргу, яка
підлягає стягненню за виконавчим
документом. За рахунок перерахованих
стягувачем коштів оплачуються витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій,
задовольняються вимоги інших
стягувачів та стягується виконавчий
збір і штрафи, а залишок коштів
повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за
ціною, що дорівнює початковій вартості
майна, за якою воно передавалося на
реалізацію. Про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
державний виконавець виносить
постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Аналізуючи встановлені
обставини, суд вважає, що заявлене
стягувачем клопотання від 13.11.2013 року
має істотне значення для правильного
здійснення виконавчого провадження,
впливає на виконання стягувачем свого
обов'язку, передбаченого ч. 8 ст. 62 ЗУ
«Про виконавче провадження», адже сума
сукупної заборгованості ОСОБА_4 перед
ОСОБА_3 згідно наявних даних становить
403 555, 77 грн.

Проте всупереч вимог ст. 12, 31, 33 ЗУ
«Про виконавче провадження» дане
клопотання державним виконавцем
залишено без уваги й згідно вимог
Закону не вирішено, що призвело до
порушення прав стягувача.

Не дивлячись на подання
стягувачем запропонованих державним
виконавцем документів, державний
виконавець безпідставно дійшла
висновку про перешкоджання стягувачем
в проведенні виконавчих дій та
повернула виконавчий документ.

До того ж повернення виконавчого
документу стягувачу згідно постанови
від 20.12.2013 року саме з невиконанням
стягувачем обов'язку про внесення
коштів відповідно до ч. 8 ст. 62 ЗУ «Про
виконавче провадження» не
пов'язувалося.

Більш того в ході виконавчого
провадження державним виконавцем
стягувачеві не висувалися вимоги про
внесення коштів згідно ч. 8 ст. 62 ЗУ «Про
виконавче провадження».

За таких обставин слід визнати, що
виконавчий лист повернуто стягувачу
всупереч зазначених вище вимог Закону,
що порушує його права, а тому згідно ст.
387 ЦПК України вказану постанову суд
вважає необхідним визнати
неправомірною та скасувати в цілому.
Відтак скасовується також і п. 2
постанови про припинення арешту майна
боржника.

Скасування постанови про
повернення виконавчого документу
стягувачу тягне за собою відновлення
виконавчого провадження, а тому
державного виконавця слід зобов'язати
поновити припинений арешт майна
боржника.

При цьому з метою захисту
порушених прав стягувача державного
виконавця слід зобов'язати розглянути
клопотання стягувача від 13.11.2013 року
про об'єднання виконавчих проваджень у
зведеному виконавчому провадженні в
порядку передбаченому ЗУ «Про
виконавче провадження».

Щодо інших вимог скарги, то
підстав для їх задоволення не
встановлено.

Суд вважає, що в даному випадку
державним виконавцем вчинено саме
неправомірні дії, а не допущено
бездіяльність.

Таким чином подану скаргу слід
задовольнити частково.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 209, 210 і 387 ЦПК
України,

ухвалив:

зазначену скаргу задовольнити
частково.

Постанову Головного державного
виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ в
Київській області Мовчун Т.С. від 20.12.2013
року про повернення стягувачу
виконавчого листа № 2-3733/11 від 8.08.2011
року визнати неправомірною та
скасувати.

Зобов'язати Головного державного
виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ в
Київській області Мовчун Т.С. поновити
припинений арешт майна боржника ОСОБА_4

Зобов'язати Головного державного
виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ в
Київській області Мовчун Т.С.
розглянути згідно вимог ЗУ «Про
виконавче провадження» клопотання
стягувача ОСОБА_3 оформлене заявою від
13.11.2013 року про об'єднання виконавчих
проваджень у зведеному виконавчому
провадженні.

В іншій частині в задоволені
скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 5 днів
з дня її проголошення шляхом подання в
зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд. Якщо
ухвалу постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом 5 днів з дня
отримання копії цієї ухвали.

Суддя