АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2411/14
інстанції - Пустовар О.С.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого-
Болтунової Л.М.

суддів -
Макарова М.О., Романюк М.М.

при
секретарі- Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 17 січня
2014 року по справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
в якому просило стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 15 лютого 2008 року в розмірі 20
289,23 грн. та судові витрати.( а.с.3)

Рішенням Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 17 січня
2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» були задоволені. Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 20 289,23 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом - 2304,40 грн.,
заборгованості по процентам - 10 032,67
грн., заборгованості по комісії - 6509,82
грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн.,
штрафу (процентна складова) - 942,34 грн.,
вирішено питання щодо судових витрат.(
а.с.41)

З таким рішенням не погодився
відповідач, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з нього 2304,40
грн., що складається із заборгованості
за кредитом.(а.с.47)

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з правилами ст. ст. 74, 76 ЦПК
України судові виклики здійснюються
повістками, що надсилаються особам, які
беруть участь у справі.

Суд відкладає розгляд справи у разі
неявки в судове засідання однієї із
сторін, які беруть участь у справі, про
яких немає відомостей, що їм вручені
судові повістки (ч. 1 ст. 169 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення
норм процесуального права є підставою
для скасування або зміни рішення, якщо
це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач дійсно не був повідомлений
про слухання справи, однак на а.с.37
знаходиться заява від ОСОБА_1 про
розгляд справи в його відсутність.

Районним судом розглянута справа за
відсутності сторін і це не призвело до
неправильного вирішення спору.
Зазначене судове рішення відповідає
вимогам закону.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 лютого 2008 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_1 укладено договір №
б/н, відповідно до якого останній
отримав кредит у розмірі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Зазначений кредитний договір
складається з підписаної відповідачем
заяви про видачу та обслуговування
кредитної карти, умов надання
банківських послуг, правил
користування платіжною карткою та
тарифів, що було погоджено з
позичальником.

Але відповідач належним чином свої
зобов'язання не виконує, а тому станом
на 22 листопада 2013 року має
заборгованість в сумі 20 289,23 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною першою ст. 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За пунктом 8.6 умов та правил надання
банківських послуг, при порушенні
клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від
вартості позову.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи заборгованість в розмірі 20
289,23 грн., суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відповідач порушив умови кредиту та не
виконав своїх обов'язків перед
позивачем щодо повернення кредитних
коштів.

Під час дослідження доказів та
встановлення зазначених фактів, судом
першої інстанції не були порушені
норми процесуального права й правильно
був застосований матеріальний закон,
рішення суду є обґрунтованим, з повним
відображенням обставин, що мають
значення для даної справи, а тому
підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
апелянт не був ознайомлений з умовами
виконання кредитних зобов*язань та
умовами кредитування, колегія суддів
вважає не обґрунтованими та такими, що
спростовуються власноручним підписом
ОСОБА_1 на заяві про видачу та
обслуговування кредитної карти. ( а.с.8
зворот)

Інші викладені в апеляційній скарзі
доводи не мають правового значення для
вирішення спору, висновки суду першої
інстанції не спростовують, а зводяться
до переоцінки доказів та незгоди з
висновками суду по їх оцінці. А отже
апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 17 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: