У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», приватного нотаріуса
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, про витребування
документів із чужого незаконного
володіння, зняття заборони та
виключення з державного реєстру
заборони на відчуження майна за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» (далі ТОВ «Кей-Колект») на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 6 вересня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 3 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду із указаним позовом,
в якому просили зобов'язати публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернутися до
приватного нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
із заявою про припинення обтяження і
виключення запису з Державного реєстру
іпотек щодо квартири АДРЕСА_1,
зобов'язати відповідача ПАТ
«УкрСиббанк» повернути позивачам
оригінал договору купівлі-продажу та
оригінал технічного паспорту квартири,
які знаходяться на зберіганні у ПАТ
«УкрСиббанк», зобов'язати приватного
нотаріуса Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 виключити
з Державного реєстру іпотек запис про
обтяження майна ОСОБА_4, зняти заборону
відчуження цього майна та виключити з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис про
обтяження квартири АДРЕСА_1 та письмово
повідомити про це ПАТ «УкрСиббанк». В
обґрунтування заявлених вимог
позивачі зазначали, що 5 червня 2007 року
ОСОБА_3 уклала з АКІБ «УкрСиббанк»
кредитний договір, за умовами якого
отримала у кредит 31 тис. доларів США під
13,5 % річних за користування кредитними
коштами. 20 вересня 2011 року ОСОБА_3
погасила заборгованість по вказаному
кредитному договору в сумі 18 033,33 дол.
США, визначену рішенням Полтавського
районного суду Полтавської області від
27 липня 2011 року. Ураховуючи викладене
та те, що у ОСОБА_3 відсутні зобов'язання
за кредитним договором від 5 червня 2007
року, позивачі просили задовольнити
позовні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 6 вересня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 3 червня 2013
року, позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволено частково. Зобов'язано ПАТ
«УкрСиббанк» в особі Центрального
регіонального департаменту ПАТ
«УкрСиббанк» подати приватному
нотаріусу Полтавського нотаріального
округу ОСОБА_5 заяву про припинення
обтяження і вилучення запису з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1,
право власності на яку зареєстроване
за ОСОБА_3, ОСОБА_4 Зобов'язано ПАТ
«УкрСиббанк» повернути ОСОБА_3, ОСОБА_4
оригінал договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 22 квітня 1992 року,
оригінал технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні інших
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кей-Колект»
просить скасувати вказані судові
рішення з підстав неправильного
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позов,
виходив із недоведеності посилань
відповідача про наявність непогашеної
заборгованості позивача за кредитним
договором та наявності підстав для
витребування документів і вчинення дій
щодо вилучення нерухомого майна з
реєстру обтяжень.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна.

Установлено, що 5 червня 2007 року між
ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено
кредитний договір, згідно якого
позивач отримала в кредит 31 тис.
доларів США із сплатою відсотків у
розмірі 13,5 % річних.

5 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_3 укладено договір
відповідального зберігання
документів, згідно якого в день
підписання договору іпотеки, що є
забезпеченням зобов'язань за кредитним
договором, позивач АКІБ «УкрСиббанк»
прийняв від ОСОБА_3 на зберігання
оригінал договору купівлі-продажу
житла від 22 квітня 1992 року та технічний
паспорт на квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 10.1 договору
відповідального зберігання
документів, укладений договір вступає
в силу з моменту підписання його
сторонами та діє до повного погашення
кредитних зобов'язань за кредитним
договором від 5 червня 2007 року.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 27 липня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 13 вересня 2011 року, скасовано
незаконно нараховані ПАТ «УкрСиббанк»
за кредитним договором від 5 червня 2007
року підвищені відсотки за
користування кредитом в сумі 13 080 грн 25
коп., з моменту підвищення відсотків,
штраф за порушення зобов'язань в сумі 500
грн, пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом у розмірі 3
587 грн 86 коп. та пеню за несвоєчасне
погашення заборгованості за
відсотками за користування кредитом 301
грн 59 коп. Проведено перерахунок
платежів за кредитним договором та
зобов'язано ПАТ «УкрСиббанк»
зарахувати платежі, проведені після
підвищення відсотків, в рахунок
погашення тіла кредиту у розмірі,
передбаченому кредитним договором і
визначено, що заборгованість за
кредитним договором згідно з графіком
станом на 10 липня 2009 року складає 18
033,33 дол. США.

Згідно з квитанцією від 20 вересня 2011
року позивач сплатила ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
від 5 червня 2007 року у розмірі 18 033,33 дол.
США.

Задовольняючи вимоги суд першої
інстанції посилався на те, що позивач
сплатила заборгованість, яка виникла
станом на 10 липня 2009 року, у розмірі 18
033,33 дол. США, інших доказів про
існування заборгованості відповідачем
ПАТ «УкрСиббанк» не надано,
перерахунок заборгованості позивача
за рішенням суду не здійснено.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України визначено,
що суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Суди першої та апеляційної інстанції
всупереч зазначеним нормам
процесуального права, не виконали
обов'язку щодо всебічного і повного
з'ясування обставин справи та дійшли
передчасного висновку про те, що
відповідачем не надано доказів
існування у позивача заборгованості за
кредитним договором. Не врахували, що
позивач погасила заборгованість за
кредитним договором у розмірі 18 033,33
дол. США, яка виникла станом на 10 липня
2009 року. Однак не встановили чи існує у
ОСОБА_3 заборгованість перед банком
станом на час звернення до суду. Такі
обставини мають значення для
правильного вирішення спору, оскільки
предметом доказування, зокрема, є
існування у позивача заборгованості за
кредитним договором. Крім того, у
матеріалах справи міститься довідка
про наявність заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором станом на 26 червня
2012 року у розмірі 66 871 грн 57 коп.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір
факторингу № 4, відповідно до умов
якого права вимоги по кредитному
договору від 5 червня 2007 року,
укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3, перейшли до ТОВ «Кей-Колект».

Разом із тим, суди не звернули уваги, що
ТОВ «Кей-Колект» не було залучено до
участі у справі, як сторони договору
про відступлення права вимоги за
кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення судом процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
а оскаржувані рішення не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 6 вересня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 3 червня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко