АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/505/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бондаренко С. І. РІШЕННЯ
20 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бондаренко С. І. суддів
Вініченко Б. Б. , Храпко В. Д. при
секретарі Яремич В.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 03 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розподіл
майна подружжя, зустрічною позовною
заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання
майна особистою приватною власністю, -
в с т а н о в и л а :
В жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7 про розподіл
майна подружжя, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 16.07.1994 року між сторонами
було укладено шлюб. Від шлюбу мають
двох дітей : доньку ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Наразі між
сторонами по справі тривають конфлікти
щодо користування , володіння та
розпорядження майном, набутим під час
тривання шлюбу та ведення спільного
господарства. За час тривання шлюбу
позивачем та відповідачем було набуто
таке майно : капітальна споруда -
складські приміщення, розташовані по
АДРЕСА_1; статутний капітал на майно ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_3» ; автомобіль «Тайота
Прадо» д.р.н. НОМЕР_1; автомобіль
«Мерседес Віто» д.р.н. НОМЕР_2.
Так як сторони не можуть дійти згоди
щодо розподілу, порядку користування,
володіння та розпорядженням майном,
набутим під час тривання шлюбу та
ведення спільного господарства,
позивачка змушена звернутися до суду.
А тому на підставі наведених обставин
ОСОБА_6 просила суд розділити майно
подружжя, визнавши за нею право
власності на ? частину (50%) капітальної
споруди - складських приміщень по
АДРЕСА_1; ? частину (50%) статутного
капіталу та майна ПП «ІНФОРМАЦІЯ_3»; ?
(50%) автомобіля «Тойота Прадо» д.р.н
НОМЕР_1 та ? частину (50%) автомобіля
«Мерседес Віто» д.р.н. НОМЕР_2.
В січні 2013 року ОСОБА_7 подав до суду
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_6 про
визнання майна особистою приватною
власністю, посилаючись на те, що з
ОСОБА_6 16.07.1994 року уклали шлюб та
проживали спільно до квітня 2011 року
однією сім'єю. Від шлюбу мають доньку
ОСОБА_13, 1996 року народження та сина
ОСОБА_8, 2001 року народження.
ОСОБА_7 вказує, що внаслідок життєвих
непорозумінь їх шлюб розпався, жодних
стосунків не підтримують та проживають
з квітня 2011 року окремо. ОСОБА_6
проживає разом з дітьми, а він винаймає
окреме житло у ОСОБА_10, що
підтверджується договором найму
(оренди) житла від 11.05.2011 року.
Крім того, ОСОБА_7 отримав в борг від
ОСОБА_11, грошові кошти в сумі 550 000
гривень, що підтверджується розпискою,
для розвитку підприємницької
діяльності , придбання нового житла та
Також ОСОБА_7 зазначає, що 07.05.2008 року
між ним та ОСОБА_12 було укладено
договір купівлі-продажу складу
капітальної споруди - складських
приміщень по АДРЕСА_1, тому частину
запозичених грошових коштів в сумі 250 000
гривень передав в розрахунок по
договору купівлі-продажу складу
капітальної споруди - складських
приміщень від 07.05.2008 року, тому що
вказаний договір передбачав перехід
права власності на нерухомість з
моменту підписання сторонами акту
приймання-передачі, який був
підписаний 7 травня 2012 року, а
зареєстровано право власності 15 червня
2012 року. Зареєструвавши право
власності на нерухомість , позивачем
було засноване приватне підприємство
«ІНФОРМАЦІЯ_3» , до статутного фонду
якого позивач, як єдиний засновник
підприємства, передав капітальну
споруду - складські приміщення
розташовані за адресою: АДРЕСА_1
Тому позивач за зустрічним позовом
просив суд, визнати особистою
приватною власністю ОСОБА_7 капітальну
споруду - складські приміщення
розташовані за адресою АДРЕСА_1 набуту
за час окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 03 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розподіл
майна подружжя - залишено без розгляду.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 03 грудня 2013 року позов
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання майна
особистою приватною власністю -
задоволено.

Визнано особистою приватною власністю
ОСОБА_7 капітальну споруду - складські
приміщення розташовані за адресою :
АДРЕСА_1 набуту за час окремого
проживання у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин із ОСОБА_6

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_7 в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
позивач набув право власності на майно
після припинення шлюбних стосунків.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
16 липня 1994 року між сторонами був
укладений шлюб.

Частинами 1,2 ст.60 СК України
встановлено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

7 травня 2008 року між ОСОБА_12 (продавець)
та ОСОБА_7 був укладений договір
купівлі-продажу, за умовами якого
продавець зобов'язується передати
майно, склад, позначений на генплані
літерою «С» розташований в АДРЕСА_1

Вказаний договір був укладений за
згодою ОСОБА_6, що підтверджується
довідкою (а.с.8).

Відповідно до частини 1 ст.657 ЦК України,
в редакції чинній на час укладення
договору купівлі-продажу, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Як вбачається з вказаного договору
купівлі-продажу він нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
державному реєстрі (а.с.57-58).

Згідно частини 4 ст.334 ЦК України, в
редакції чинній на час укладення
договору купівлі-продажу, якщо договір
про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_7, за укладеним
договором купівлі-продажу, набув право
власності не з 07 травня 2012 року, як
зазначає останній в зустрічній
позовній заяві, а з 07 травня 2008 року,
тобто з моменту державної реєстрації
договору.

Також не відповідає фактичним
обставинам справи, зазначена позивачем
за зустрічним позовом та обставина, що
придбане за договором купівлі-продажу
майно було набуте за рахунок коштів
отриманих ним в борг за розпискою від 07
травня 2012 року, оскільки як вбачається
з п.4 договору купівлі-продажу продаж
зазначеного вище складу вчиняється за
ціною 250000 гривень, які покупець
повністю виплатив продавцю в момент
підписання цього договору.

Таким чином обов'язок покупця, щодо
сплати за майно обговореної грошової
суми, був виконаний 7 травня 2008 року, в
момент підписання договору, тобто ще до
отримання ОСОБА_7 в борг 7 травня 2012 року
грошових коштів.

Оскільки сам ОСОБА_7 в зустрічній
позовній заяві, визнає той факт, що
станом на 7 травня 2008 року, день
укладення договору купівлі-продажу,
підтримував з ОСОБА_6 сімейні та
подружні відносини, проживали разом, то
відповідно , на підставі ст..60 СК
України, майно набуте за укладеним 7
травня 2008 року договором, є спільною
сумісною власністю подружжя.

Суд першої інстанції вказані норми
права та обставини справи не врахував,
а тому помилково прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 03 грудня 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про визнання майна особистою
приватною власністю - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
судові витрати в сумі 738 гривень 25
копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :