Справа № 755/7251/14-ц
Провадження № 2/755/2662/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись з
позовом до суду, просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 аліменти на її
користь для утримання неповнолітньої
доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини з усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму доходів громадян, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлена
належним чином, однак надала до суду
заяву, відповідно до якої позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить провести розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, однак надав до суду
заяву, відповідно до якої позовні
вимоги визнає в повному обсязі, просить
провести розгляд справи за його
відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України, мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя. Передача дитини на виховання
іншим особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу
України).

Судом встановлено, що 22.06.2002 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
виданим Відділом реєстрації актів
громадянського стану Деснянського
районного управління юстиції у м.
Києві, актовий запис № 741. (а.с. 5)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, актовий запис № 216.
(а.с. 7)

21.11.2013 року рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва шлюб,
зареєстрований 22.06.2002 року у Відділі
реєстрації актів громадянського стану
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, актовий запис № 741,
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 6)

За даними довідки Форми № 3 від 05.03.2014
року, виданої Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 408, неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає разом із матір'ю за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 8)

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу
України аліменти присуджуються за
рішенням суду від дня подання позовної
заяви.

Судом встановлено, що на даний час
дитина проживає разом із матір'ю за
місцем її проживання, відповідач не
відмовляється надавати матеріальну
допомогу на утримання дитини, виявив
бажання добровільної сплати аліментів
у визначеному позивачкою розмірі, що
підтверджено письмовою заявою
відповідача, долученою до матеріалів
справи.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов
висновку, що за обставин, що склалися,
позов ОСОБА_1, який поданий в інтересах
неповнолітньої дитини, підлягає до
задоволення, суд, діючи в межах
заявлених позовних вимог, присуджує
відповідачу до сплати аліменти на
користь позивачки на утримання
неповнолітньої доньки в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму доходів громадян, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду і до
повноліття дитини, при цьому суд бере
до уваги, що відповідач є особою
працездатного віку, має можливість
офіційного працевлаштування, не має
інших утриманців та соціальних
зобов'язань, які могли бути враховані
при визначенні розміру аліментів,
також відповідач визнав позов в
повному обсязі, тому у відповідності до
положення ч. 4 ст. 174 Цивільного
процесуального кодексу України, у різі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини підлягає до
задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
допускає негайне виконання рішення
суду у справах про стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову,
стягненню з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір в
розмірі 243,60 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 79, 141, 150, 180-184 Сімейного кодексу
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України „Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 10, 57-60, 79, 88, 174,
208-209, 212-215, 223, 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженця міста Шепетівка
Хмельницької області, не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
аліменти на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, уродженки м. Києва,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на
утримання неповнолітньої дитини -
доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини з усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму доходів громадян, починаючи з
12 березня 2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: