Номер провадження № 22-ц/785/3496/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
05 грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
вселення в житлове приміщення та
усунення перешкод в користуванні
власністю,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2
про вселення в житлове приміщення та
усунення перешкод в користуванні
власністю, посилаючись на те, що ОСОБА_3
на підставі договору купівлі-продажу є
власником трьохкімнатної квартири
АДРЕСА_1.

З 06.07.1991 року по 14.05.2012 року він
перебував у шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_2 Від даного шлюбу народились
діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачі стверджують, що після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 почала
перешкоджати їм в проживанні у
вказаній квартирі, поміняла замки на
вхідних дверях, в квартиру його та їх
спільну дитину ОСОБА_4 не впускає, не
зважаючи на те, що в квартирі
знаходиться все їх майно. Також
позивачі зазначили, що у них іншого
житла немає, а дії відповідачки
порушують їх права, в зв'язку з чим
просили суд вселити ОСОБА_3 в квартиру
АДРЕСА_1, яка належить йому на праві
власності, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_3 в здійсненні своїх
прав власника на вказану квартиру, та
вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1,
визнавши за ним право користування цим
житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 позов підтримали в повному
обсязі.

Відповідачка та її представник в
судове засідання не з'явилися, про
слухання справи були повідомлені
належним чином.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 05 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення в
житлове приміщення та усунення
перешкод в користуванні власністю
задоволений.

Вселений ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві власності,
зобов'язана ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_3 в здійсненні своїх прав
власника на вказану квартиру, вселений
ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1, визнано за
ним право користування цим житловим
приміщенням.

На рішення суду ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
заочне рішення суду скасувати,
постановити нове рішення по суті
позовних вимог, посилаючись на те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, а також, що судом
неповно з'ясовані обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
з 06 липня 1991 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який заочним
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 14 травня 2012 року був
розірваний.

Від даного шлюбу у сторін народились
діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

09 грудня 2000 року державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори Савіною К.П. був
посвідчений договір купівлі-продажу,
згідно п. 1 якого ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 продали, а ОСОБА_3 купив
квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому
складається з трьох кімнат, загальною
площею 62,5 кв.м., в тому числі житловою -
36,9 кв.м. Вказаний договір
зареєстрований в реєстрі за № 3-3943.

Таким чином власником спірної квартири
є ОСОБА_3, який придав її у законному
порядку.

В судовому засіданні позивачі
пояснили, що після розірвання шлюбу
стосунки у сторін значно погіршились,
та відповідачка ОСОБА_2 не допускає
свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 та
старшого сина ОСОБА_4 до квартири,
змінила замки на вхідних дверях, у
зв'язку з вони неправомірно позбавлені
права користуватися власного
квартирою, іншого житла не мають та
вимушені тимчасово проживати у батьків
позивача ОСОБА_3, що підтверджується
постановою слідчого ДІМ Таїровського
ВМ Київського PB ОМУ ГУМВС України в
Одеській області лейтенанта міліції
ОСОБА_12 про відмову в порушенні
кримінальної справи, з якої вбачається,
що ОСОБА_3 ще 13.04.2012 року звертався до
Таїровського ВМ з заявою, в якій просив
прийняти заходи до гр. ОСОБА_2, яка не
впускає його в квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить йому на праві
власності.

Однак, у порушенні кримінальної справи
ОСОБА_3 було відмовлено, в зв'язку з тим,
що даний спір відноситься до категорії
цивільно-правових відносин та згідно
чинного законодавства може бути
вирішений шляхом звернення з цивільним
позовом до районного суду за місцем
мешкання.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
вселення в житлове приміщення та
усунення перешкод в користуванні
власністю, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_4
зареєстрований за спірною адресою, є
членом сім'ї власника квартири, у
зв'язку з чим має право проживати у
вказаній квартирі, інтересу до
житлової площі не втрачав, у судовому
порядку таким, що втратив право
користування спірною квартирою не
визнався, будь-яких домовленостей між
ним та власником житла не укладалось.

Оскільки, відповідач позбавляє
позивачів права користуватись
квартирою АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_3 не
має можливості проживати у належній
йому квартирі, суд обґрунтовано вселив
позивачів у спірну квартиру з
зобов'язанням ОСОБА_2 не перешкоджати у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що, оскаржуване рішення суду
ухвалене в умовах чисельних суттєвих
порушень норм процесуального права,
ухилення суду від з'ясування обставин,
що мають значення для справи, надання
невірної інформації позивачам і
використання лише хибних обґрунтувань,
не приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
саме тим, що ОСОБА_3 придбав спірну
квартиру у законному порядку, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 09 грудня 2000 року, а
тому є її власником та не може бути
позбавлений правом володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 05 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва