Справа № 445/2533/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/1277/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області на ухвалу Золочівського
районного суду Львівської області від
2 грудня 2013 року в справі за поданням
ВДВС Золочівського РУЮ Львівської
області про тимчасове обмеження ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено в
задоволенні подання ВДВС
Золочівського РУЮ Львівської області
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

Ухвалу суду оскаржило управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області. В апеляційній скарзі
стверджує про порушення норм
матеріального та процесуального права.
Представник апелянта зазначає, що
боржник у процесі виконання рішень,
продовжує ухилятись від виконання
своїх зобов»язань, що є підставою для
обмеження його у праві виїзду за межі
України. Просить ухвалу суду скасувати.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, а тому відповідно до ч.2 ст.197
ЦПК України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Згідно з ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов»язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов»язань за
рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що у
ВДВС Золочівського РУЮ перебуває на
виконанні зведене виконавче
провадження ЄДРВП №38717128 про стягнення
з ОСОБА_2 заборгованості за виконавчими
документами на загальну суму 93 198,73 грн.
(а.с.3-22)

Відмовляючи в задоволенні подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того, що
державним виконавцем не надано доказів
на підтвердження факту ухилення
боржника від виконання зобов»язання.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Посилання в апеляційній скарзі на факт
невиконання боржником зобов»язання за
рішеннями у зв»язку з чим такого
необхідно обмежити у праві виїзду за
межі України, колегією суддів
визнається голослівним та таким, що не
заслуговує на увагу у зв»язку з
наступним.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду з України і в»їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п. 2 ст.6 вказаного Закону
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон, наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Однак, звертаючись до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, державний виконавець
не надав суду доказів того, що боржник
ухиляється від виконання зобов»язань,
покладених на нього виконавчими
листами, та, що ним вчинено всі дії,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» спрямовані на
відшкодування збитків, хоча саме він
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних матеріалів виконавчого
провадження необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

Зокрема, державним виконавцем в
поданні не наведено доказів того, що
боржник вчиняє дії, спрямовані на
ухилення від виконання зобов»язання,
та які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання виконавчих листів. Саме лише
невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в поданні,
не може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
обов»язків.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому відсутні
підстави для скасування ухвали.

Керуючись п.1 ч. 2 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду
Львівської області від 2 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Павлишин О.Ф.

Судді :
Мікуш Ю.Р
Ніткевич А.В.