АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1269/14
Справа № 613/760/13-ц
Головуючий І-ої інстанції:
Доповідач: Коростійова В.І
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 березня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Ізмайлової Г.Н.,
Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Богодухівського районного
суду Харківської області від 24 грудня
2013 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування», в особі філії
Газопромислове управління
«Шебелінкагазвидобування» до ОСОБА_3,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»,
відділу Держземагенства у
Богодухівському районі Харківської
області про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне
акціонерне товариство (далі- ПАТ)
"Укргазвидобування" звернулося до суду
із вказаним позовом.

В обгрунтування позову
посилалось на те, що на території
Хрущово-Микитівської сільської ради
Богодухівського району Харківської
області розташовані газопромислові
об'єкти Скворцівського
нафтогазоконденсатного родовища філії
газопромислове управління (далі - ГПУ)
"Шебелінкагазвидобування" ПАТ
"Укргазвидобування", зокрема
свердловини №№10, 23-27, 41 та установка
комплексної підготовки газу (УКПГ).

Земельною ділянкою, на якій
розташована УКПГ, позивач користується
з 1999 року на підставі розпорядження
Харківської обласної державної
адміністрації №378 від 13 травня 1999 року
"Про вилучення та надання земель ГПУ
"Шебелінкагазвидобування" під
облаштування Скворцівського
газоконденсатного родовища у
Богодухівському районі".

Згідно акту встановлення в натурі
та погодження меж землекористування
від 15 серпня 2006 року було погоджено та
проведено закріплення зовнішніх меж
дев'яти земельних ділянок для
подальшого укладання позивачем
договору оренди. По зовнішній межі
землекористування встановлено межові
знаки. Претензій з боку суміжних
землекористувачів та землевласників, у
тому числі і громадянина ОСОБА_4,
заявлено не було. Була виготовлена
відповідна технічна документація.

Розпорядженням Харківської
обласної державної адміністрації №534
від 30 вересня 2009 року "Про надання в
оренду земельних ділянок ДК
"Укргазвидобування" НАК ""Нафтогаз
України" на території Богодухівського
району" затверджено технічну
документацію та надано позивачу в
оренду земельної ділянки загальною
площею 2,9396 га за рахунок земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення під об'єктами ГПУ
"Харківгазвидобування" Скворцівського
НГКР на території Хрущово-Микитівської
сільської ради Богодухівського району
строком на 10 років.

Згідно розпорядження Харківської
обласної державної адміністрації №534
від 30 вересня 2009 року позивачем
укладено договір оренди земельної
ділянки з Богодухівською районною
державною адміністрацією Харківської
області від 1 грудня 2011 року:
кодастровий номер земельної ділянки
:01:000:0276, площа земельної ділянки
0,9190 га. Право оренди земельної ділянки
позивачем зареєстровано у
встановленому законом порядку.

28 квітня 2012 року на адресу
позивача надійшов лист Харквської
регіанальної філії ДП "Центр
державного земельного кадастру" №05/1710
від 25 квітня 2012 року про виконання
робіт по встановленню (відновленню) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межевими
знаками для громадян ОСОБА_3 і ОСОБА_5,
які є спадкоємцями померлого ОСОБА_4

В ході проведення ДП "Центр
державного земельного кадастру" робіт
по встановленню меж земельних ділянок
та закріплення їх межовими знаками,
представники позивача, як суміжного
землекористувача, були висловлені
зауваження щодо протиправного
встановлення межових знаків на
земельних ділянках, що знаходяться у
користуванні ДК "Укргазвидобування"
НАК "Нафтогаз України". Ці зауваження
були викладені в акті
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання.

За зверненням позивача була
створена комісія, якою було
встановлено факт порушення меж
земельних ділянок на місцевості, що
підтверджується актом від 11 липня 2012
року.

Незважаючи на наявний перетин
земельних ділянок, Харквською
регіанальною філією ДП "Центр
державного земельного кадастру"
видано, а управлінням Держкомзему у
Богодухівському районі 15 березня 2012
року зареєстровано державний акт на
право власності на земельну ділянку
громадянину ОСОБА_3

Посилаючись на те, що до ОСОБА_3
незаконно перейшла частина земельної
ділянки, яка знаходилась у
користуванні позивача, чим порушено
право останнього, просив: визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку
громадянина ОСОБА_3, серії ЯК №?173840,
зареєстрований 15 березня 2012 року
№00603; скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 1,2304 га,
розташовану на території АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:000:0141.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
спірна земельна ділянка перейшла йому
у власність у порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4,
який отримав її у власність ще у 2001
році. При цьому була виготовлена
технічна документація по встановленню
меж земельної ділянки в натурі на
місцевості, яка була затверджена і
зареєстрована в ДП "Центр державного
земельного кадастру" і їй присвоєно
кадастровий номер. У 2002 році батько
одержав державний акт. У 2002 році
позивачу ще не встановлювались межі
користування земельною ділянкою.
Батько, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а
тому не міг підписати акт від 15 серпня
2006 року встановлення погодження меж
земельної ділянки, яка надана позивачу
у користування.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ДП "Центр державного земельного
кадастру", відділ Держземагенства у
Богодухівському районі Харквської
області своїх представників до суду не
направили.

Рішенням Богодухівського
районного суду Харквської області від
24 грудня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯК №?173840 від 15 березня 2012
року, виданий на ім'я ОСОБА_3 Вирішено
питання про судові витрати. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати, а провадження у справі
закрити. При цьому посилається на:
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з підстав,
передбачених ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову
ПАТ "Укргазвидобування" у позові з
таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено,
що рішенням Хрущово-Микитівської
сільської ради Богодухівського району
Харквської області від 20 вересня 2001
року "Про виділення земельних часток
(паїв) в натурі" виділені земельні часки
(паї) в натурі із земель колективної
власності КСП імені Тимирязєва
громадянам, на підставі наданих ними
заяв та згідно із схемою розподілу
земель колективної власності на
земельні частки (паї) по КСП імені
Тимирязєва, розмір земельних часток
(паїв) - 4,1 умовних кадастрових га,
співвідношення угідь - 4,1 га ріллі;
цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва; надано дозвіл на
складання технічної документації щодо
передачі в натурі земельних часток
(паїв) із земель колективної власності;
рекомендовано відділу земельних
ресурсів підотувати технічне завдання
на виконання робіт.

Згідно додатку до вказаного
рішення надано список громадян, яким
виділені земельні ділянки взамін
сертифікатів на земельну частку (пай),
до якого включено і ОСОБА_4 (а.с.129-131 т.1).

Згідно висновку начальника
відділу земельних ресурсів
Богодухівського району Харквської
області від 2 квітня 2002 року передачу
земельних ділянок в натурі виконано
згідно "Методичних рекомендацій щодо
порядку передачі земеної ділянки (паю)
в натурі із земель колективної
власності членам
сільськогосподарських підприємств і
організіцій". За результатами зйомки
складено кадастровий план. Площі
земельних ділянок відповідають
проекту. Межі земельних ділянок
закоординовані та закріплені в натурі
межовими знаками та погоджені з
суміжними землекористувачами
(землевласниками). Технічні матеріали
по оформленню права приватної
власності на землю мають повний обсяг
інформації для виготовлення
державного акту на право приватної
власності на землю (а.с.135 т.1).

Згідно державного акту на право
приватної власності на земелю від 24
грудня 2002 року серії Р2 №756802, виданого
на підставі розпорядження
Богодухівської райдержадміністрації
№279 від 12 грудня 2002 року, яке позивачем
не оскаржено, ОСОБА_4 передана у
приватну власність земельна ділянка
площею 5,0652 га на території
Хрущово-Микитівської сільської ради
Богодухівського району Харківської
області. Землю передано для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Державний акт
зареєстровано у Книзі записів
державних актів на право власності на
землю №370. У вказаному державному акті
міститься план зовнішніх меж земельної
ділянки. Із плану вбачається, що
земельна ділянка, яка передана ОСОБА_4 у
приватну власність площею 5,0652 га
складається із двох земельних ділянок
площею 3,8348 га і 1,2304 га. Описано межі
обох земельних ділянок, у тому числі і
зовнішніх. При цьому зазначено і
зовнішні межі земельної ділянки з
землями ГПУ "Шебелінкагазвидобування"
(а.с.32 т.1).

Таким чином, на час встановлення
(вперше) зовнішніх меж земельної
ділянки для подальшого оформлення
договору оренди землі ГПУ
"Шебелінкагазвидобування" - 15 серпня 2006
року межі земельної ділянки власника
ОСОБА_4, у тому числі зовнішні, були
визначені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

З огляду на це, посилання ГПУ
"Шебелінкагазвидобування" на те, що
межі переданої йому в оренду земельної
ділянки були порушені власником
ОСОБА_4, є безпідставними. Як
безпідставним є і посилання позивача
на те, що 15 серпня 2006 року межі
земельної ділянки, для передачі її в
оренду, були погоджені із суміжним
землевласником - ОСОБА_4, оскільки
останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

27 жовтня 2010 року державним
нотаріусом Богодухівської державної
нотаріальної контори Харквської
області синам ОСОБА_4 - ОСОБА_5 і ОСОБА_3
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом - по 1/2 частині кожному.
Спадщина, на яку видано це свідоцтво
складається із земельної ділянки,
площею 5,0652 га (земельної ділянки,
площею 3,8348 га , кадастровий номер:
:01:000:0140 та земельної ділянки,
площею 1,2304 га, кадастровий номер
:01:000:0141), що розташована на
території АДРЕСА_1, що належала
спадкодавцю на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р2 номер 756802, виданого
Богодухівською райдержадміністрацією
24 грудня 2002 року, зареєстрованого у
Книзі реєстрації державних актів на
право приватної власності на землю №370.
Землю передано для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Обмежень щодо користування земельною
ділянкою не встановлено (а.с.58 т.2).

В порядку поділу спадкового майна
державним нотаріусом Богодухівської
держнотконтори 27 жовтня 2010 року на
підставі свідоцтва про право власності
на спадщину за законом від 27 жовтня 2010
року ОСОБА_3 було видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
площею 1,2304 га; ОСОБА_5 - на земельну
ділянку площею 3,8348 га (а.с.33,34 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених ч. 2 цієї статті.

Згідно п.2 ч.2 ст.1263 ЗК України право
власності на земельну ділян ку, набуту
у власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
при значення, посвідчується, зокрема,
свідоцтвом про право на спадщину.

Частиною 6 ст. 126 ЗК встановлено, що під
час набуття права власності на
земельну ділянку на підставі
документів, визначених ч. 2 цієї статті,
державний акт на право власності на
земельну ділянку, що відчужується,
долучається до документа, на підставі
якого відбувся перехід права власності
на земельну ділянку, в кожному такому
випадку відчуження земельної ділянки.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 126 ЗК зі
змінами, внесеними згідно із Законом
України від 16 червня 2011 р. № 3521-УІ «Про
внесення змін до деяких законодав чих
актів України щодо документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
а також порядку поділу та об'єднання
земельних ділянок» від 16 червня 2011 р. №
3521-УІ, на державному акті про право
власності на земельну ділянку
нотаріус, який посвідчує (видає)
документ, та орган, який здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень, роблять відмітку
про перехід права власності на
земельну ділянку із зазначенням
документа, на підставі якого відбувся
такий перехід.

Відповідно до Закону України від 16
червня 2011 р. № 3521-УІ положення цього
Закону щодо посвідчення права
власності на земельні ділянки
документами, зазна ченими у ч. 2 ст. 126 ЗК,
поширюються також на випадки, коли
зазначені документи були укладені
(видані) до набуття чинності цим
Законом, але державні акти на право
власності на земельні ділянки видані
не були. В такому випадку нотаріус, який
посвідчив (видав) відповідний документ,
звертається з письмовим запитом до
органу, який здійснює державну
реєстрацію земельних ділянок, про
підтвердження того, що державний акт на
право власності на землю (земельну
ділянку) не виданий новому власнику
земельної ділянки. Після надходження
до нотаріуса письмового підтвер дження
такого факту державний акт на право
приватної власності на землю, дер
жавний акт на право власності на землю
або державний акт на право власності на
земельну ділянку вилучається
нотаріусом із його справ та після
здійснення відмітки про перехід права
власності на неї долучається до
відповідного документа, зазначе ного в
ЗК.

Із копії державного акту про
право приватної власності на землю
серії Р2 №756802 від 24 грудня 2002 року,
виданого на ім'я спадкодавця ОСОБА_4
відповідний запис вчинено державним
нотаріусом Богодухівської
держнотконтори 27 жовтня 2010 року.

При цьому зазначено, що за
реєстром №13335-3337 видано свідоцтво про
право на спадщину за законом, на
підставі якого право власності на
земельну ділянку переходить до
громадян ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (а.с.32 т.1).

Таким чином ОСОБА_3 у порядку
спадкування за законом перейшла
земельна ділянка площею 1,2304 га на
території Хрущово-Микитівської
селищної ради Богодухівського району
Харквської області, яка належала на
праві приватної власності його батьку
ОСОБА_4 без зміни її меж і цільового
призначення.

Право приватної власності на
вказану земельну ділянку ОСОБА_4 набув
з підстав, передбачених законом - у
порядку спадкування.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа
може бути позбавлена права власності
або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Припинення права власності
відбувається лише з підстав,
передбачених законом (ст.346 ЦК України).

Визнаючи державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_3 недійсним. суд
першої інствнції безпідставно
позбавив ОСОБА_3 права власності на
земельну ділянку.

Посилання у рішенні суду першої
інстанції на п.п.1.13 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельним ресурсам №43 від 4 травня 1999
року з огляду на аналіз зазначених вище
правових норм є безпідставним.

Не є підставою для скасування
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку і
посилання позивача на те, що на ній
розташовані об'єкти ГПУ
"Шебелінкагазвидобування".

Із матеріалів справи вбачається,
що ці об'єкти були споруджені позивачем
до встановлення йому меж земельних
ділянок для подальшого укладення
договору оренди землі. При цьому було
порушено межі земельної ділянки, які
уже були встановлені землекористувачу
ОСОБА_4 у передбаченому законом
порядку.

Питання про користування частиною
земельної ділянки, що належить ОСОБА_3,
для обслуговування своїх об'єктів,
позивач не позбавлений можливості
вирішити на підставі норм Цивільного
кодексу України, що регулюють право
користування чужим майном.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
ст.ст. 309, 313., ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богодухівського районного
суду Харківської області від 24 грудня
2013 року скасувати.

Публічному акціонерному товариству
«Укргазвидобування» у позові
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: