Справа № 362/5033/13-ц Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/1693/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,,
Сліпченка О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на садовий будинок та
усунення перешкод в його користуванні
та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи: Комунальне підприємство
Київської обласної ради "Західне бюро
технічної інвентаризації" та
Реєстраційна служба Васильківського
міськрайонного управління юстиції, про
визнання права власності на садовий
будинок,-

в с
т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 про
визнання за ним права власності на
садовий будинок АДРЕСА_1 та
зобов'язання відповідачки усунути
перешкоди в користуванні ним цією
нерухомістю, посилаючись на те, що
відповідачка самовільно зайняла
належний йому спірний садовий будинок,
побудований у 1986 році на його земельній
ділянці, право власності якої
підтверджується технічним паспортом
БТІ.

Посилаючись на вищенаведене на
підставі ч.5 ст.376 ЦК України просив
визнати саме за ним право власності на
садовий будинок, що є предметом спору.

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності на садовий
будинок, посилаючись на те, що на час
розгляду справи батько не був членом
садового товариства у зв'язку з виходом
з цієї громадської організації, саме з
його згоди у 1997 році вона увійшла до
його членів товариства та на підставі
відповідного рішення органу місцевого
самоврядування отримала у власність
земельну ділянку, на якій розташований
спірний дачний будинок.

Зазначала, що підставою для визнання
саме за нею права власності на будинок
є її безпосередня участь у його повній
перебудові.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 грудня 2013 року відмовлено у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким задовольнити
його позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачами заяв
про прийняття в експлуатацію спірного
будинку до 31 грудня 2012 року не
подавалося, садовий будинок починаючи
від 31 грудня 2009 року в експлуатацію не
вводився, а тому на час розгляду справи
відсутні підстави для його державної
реєстрації прав на нього. Також судом
першої інстанції вірно зазначено, що
враховуючи належність земельної
ділянки позивачці за зустрічним
позовом відсутні підстави для визнання
права власності на самочинно збудоване
майно, яким є садовий будинок.

Відповідно до технічного паспорту
Васильківського МБТІ від 8 жовтня 2009
року на дачу (садовий будинок) АДРЕСА_1,
нерухомість є заінвентаризованою на
ім'я позивача за первісним позовом,
проте право власності на нього
відсутнє. При цьому, складений на
підставі інвентаризаційної справи
технічний паспорт не зареєстрований,
тобто у сторін відсутні належні докази,
що засвідчують відповідність
закінчених будівництвом до 5 серпня 1992
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Крім того, згідно з інвентаризаційною
справою №2070 за позивачем в СТ
«Глеваха-3» заінвентарізований зовсім
інший будинок АДРЕСА_2.

Згідно опису основних конструктивних
елементів, по АДРЕСА_1, розташовані:
погріб під частиною будівлі за літерою
«А», погріб під частиною будівлі під
літерою «В», садовий будинок під
літерою «А», лазня під літ. «Б», сарай
під літ. «В», убиральня під літ. «Т» та
огорожа під літ. «О», побудовані у 1986
році, та колодязь питний 1/2 під літерою
«К» у 1968 році.

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії КВ
№3, виданого Глевахівською
селищною радою Васильківського району
Київської області 2 серпня 2005 року,
земельна ділянка площею 0,052 га для
ведення садівництва по вулиці АДРЕСА_1
(кадастровий №:01:007:0462), на праві
приватної власності на підставі
рішення Глевахівської селищної ради
№341-16-ХХІУ від 4 червня 2004 року належить
позивачці за зустрічним позовом.

За ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ.

Відопвідно до ст.ст.328, 331, 392 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документу, який засвідчує його право
власності. Право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Статтею 376 ЦК України встановлено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документу,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. На вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Відповідно до вимог закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Згідно з положеннями п.10 та п.46 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№703, заявник разом із заявою про
державну реєстрацію подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені цим Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита. Для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав: документ, що посвідчує
речове право на земельну ділянку (крім
випадків реконструкції квартири,
житлового або нежитлового приміщення);
витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку (у разі, коли в
документі, що посвідчує речове право на
земельну ділянку, відсутні відомості
про її кадастровий номер); документ, що
зазначений у пункті 27 цього Порядку та
підтверджує право власності на об'єкт
нерухомого майна, розташований на
земельній ділянці (у разі проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на реконструйований
об'єкт нерухомого майна); документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів (затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461) у разі прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків I
та II категорії складності, побудованих
без наявності дозволу на виконання
будівельних робіт до 31 грудня 2009 року,
особливості реєстрації декларації
та її форма визначаються Мінрегіоном.

Згідно п.3.1. Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства 24 червня 2011 року №91,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11 липня 2011 року за
№830/19568, документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Суд першої інстанції вірно прийняв до
уваги обставини, встановлені судовим
рішенням Васильківського
міськрайонного суду від 14 грудня 2011
року по цивільній справі №2-106/11, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Глевахівської селищної ради та
садового товариства «Глеваха-3» про
визнання недійсним рішення органу
місцевого самоврядування №341-16-ХХІУ
від 4 червня 2004 року, в частині надання
ОСОБА_3 у приватну власність земельної
ділянки та державного акту на неї.

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
відмовивши у задоволенні позовних
вимог, так як ОСОБА_2 не довів своїх
вимог про порушення його прав при
здійсненні його дочкою приватизації,
оскільки не надав доказів про
відсутність їх заяв про вихід із членів
та вступ ОСОБА_3 в члени садового
товариства, він також не спростував їх
попередньої домовленості щодо
приватизації земельної ділянки саме на
ім'я дочки, у зв'язку з чим приватизація
земельної ділянки визнана такою, що
відповідає вимогам законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Сліпченко О.І.