СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/ 4355 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Коробенко С.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
19.03.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк ГМ.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
на ухвалу Солом»янського районного
суду м.Києва від 3.02.2014 р.
за заявою про припинення дії
обмеження у праві виїзду за кордон
в справі за поданням державного
виконавця ВДВС ГУ юстиції у м.Києві
про обмеження права виїзду за
межі України ОСОБА_3
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Ухвалою Солом»янського районного суду
м.Києва від 3.02.2014 р. задоволено заяву
ОСОБА_3 про припинення дії обмеження у
праві виїзду за кордон та скасовано
тимчасове обмеження відносно ОСОБА_3
із вилученням Адміністрацією
Державної прикордонної служби України
інформації про зазначену особу із
відповідної бази даних.
В апеляційній скарзі на зазначену
ухвалу ОСОБА_1 просить цю ухвалу
скасувати та постановити нову, якою в
задоволенні заяви відмовити,
посилаючись на незаконність ухвали,
зокрема, на те, що суд порушив норми
цивільного процесуального права.
Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.
Постановлюючи ухвалу суд виходив,
зокрема, з того, що виконавче
провадження, в межах якого державним
виконавцем було внесене подання про
обмеження в праві ОСОБА_3 виїзду за
межі України - закрито, а також
відсутнє як таке, що набрало чинності
судове рішення, що встановлювало б факт
невиконаного зобов'язання ОСОБА_3 перед
ОСОБА_1, а тому, дійшов висновку про
Такі висновки суду відповідають
вимогам закону та обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, заочним рішенням
Оболонського районного суду міста
Києва від 11.11.2011 року був задоволений
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості в розмірі 3151568,10
На підставі зазначеного рішення 09.04.2010
року був виданий виконавчий лист №
2-3947/09, і Відділом примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби ГУ юстиції у місті
Києві було відкрито виконавче
провадження ВП №34486209 (т. 1, а.с. 133).
Ухвалою Солом'янського районного суду
міста Києва від 13.01.2012 р. було
задоволено подання державного
виконавця про тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон до
повного виконання ним зобов'язань по
виконавчому листу № 2-3947/09 (том 1, а.с. 32,
Постановою старшого державного
виконавця ДВС від 08.07.2013 року на
підставі ч.1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавчий лист № 2- 3947/09
був повернутий до суду, який видав
документ. При цьому обмеження у праві
виїзду ОСОБА_3 за межі України всупереч
положенням 4.1 ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» не було
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15.01.2013 р. заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 17.10.2013 р., якою зазначене
рішення було залишене в силі, -
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 на час
постановлення оскаржуваної ухвали
вже не була стягувачем у виконавчому
провадженні, а тому, і не немає
передбачених законом підстав для
подальшої дії застосованого до ОСОБА_3
обмеження, спрямованого на
забезпечення її інтересів як стягувача
у виконавчому провадженні.

Згідно ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно ст.12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права (1966р.),-
кожному, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, належить,
у межах цієї території, право на вільне
пересування і свобода вибору місця
проживання. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачені законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Тому, суд обгрунтовано дійшов
висновку, що права ОСОБА_3 на виїзд за
кордон станом на день подання заяви від
27.01.2014 р. обмежуються безпідставно.

До того ж, в даному випадку іншого
порядку їх захисту від триваючого
порушення, аніж звернення до суду із
заявою про припинення такого
порушення, чинним законодавством не
передбачено.

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов висновку про
задоволення заяви.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, підтверджуються
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування ухвали суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити,
а ухвалу Солом»янського районного
суду м.Києва від 3.02.2014 р. - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Судді :