У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Кадєтової О.В., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Лабрадоріт» до
ОСОБА_6 про виселення, за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Лабрадоріт» на
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 02 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ТОВ «Лабрадоріт»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6
про виселення.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що товариство є
власником квартири АДРЕСА_1. Однак,
позивач не має можливості здійснювати
своє право власності на спірну
квартиру, оскільки відповідач
самовільно вселилася в спірну квартиру
і продовжує нею користуватися без
належних підстав. При цьому, будь-які
угоди щодо користування квартирою між
позивачем та відповідачем не
укладались.

Позивач 03 серпня 2012 року звернувся до
відповідача з письмовою вимогою про
звільнення квартири до 20 серпня 2012
року, однак відповідач цю вимогу не
виконала та продовжує проживати у
квартирі, внаслідок чого позивач
просив виселити відповідача.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12 червня 2013 року позов
ТОВ «Лабрадоріт» задоволено.

Вирішено виселити ОСОБА_6 із квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 02 вересня 2013 року рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 12 червня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ТОВ «Лабрадоріт»
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Лабрадоріт»
порушує питання про скасування рішення
суду апеляційної інстанції, із
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами встановлено, що 19 грудня 2008 року
між ТОВ «Продрезерв» та ОСОБА_6
укладено договір купівлі-продажу
квартири, за умовами якого ТОВ
«Продрезерв» продає, а ОСОБА_6 купує
квартиру АДРЕСА_1, за 449 900 грн.

Першу частину у сумі 55 000 грн покупець
сплачує продавцю 22 грудня 2008 року як
завдаток. Залишкову вартість у сумі 394
900 грн - до 04 жовтня 2010 року.

За вказаним договором право власності
на квартиру покупець набуває після
повної сплати вартості квартири і
оформлення договору купівлі-продажу в
нотаріальній конторі.

Додатковою угодою № 1 до договору
купівлі-продажу квартири від 19 грудня
2008 року були внесенні зміни, якими
термін сплати коштів за придбану
квартиру встановлено до 19 грудня 2010
року.

Згідно із квитанціями відповідач
сплатила ТОВ «Продрезерв» та ТОВ
«Силікат» за придбану квартиру 112 000
грн.

ТОВ «Лабрадоріт» є правонаступником
ТОВ «Силікат» та ТОВ «Продрезерв».

29 серпня 2011 року ТОВ «Продрезерв»
направляло ОСОБА_6 повідомлення про
припинення договору та зобов'язання
звільнити спірну квартиру до 15 вересня
2011 року.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серія САЕ
№ 452229 від 08 травня 2012 року ТОВ
«Лабрадоріт» є власником квартири
АДРЕСА_1.

03 серпня 2012 року ТОВ «Лабрадоріт»
направило ОСОБА_6 вимогу про звільнення
квартири до 20 грудня 2012 року, у зв'язку з
тим, що вона самовільно зайняла вказану
квартиру і безпідставно продовжує нею
користуватися.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
самовільно зайняла квартиру належну
позивачу на праві власності та
незаконно проживає у ній, у зв'язку з
чим останній має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права володіння та користування свої
майном, тому відповідач підлягає
виселенню з незаконно зайнятого нею
жилого приміщення без надання іншого
жилого приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідач вселилася
до спірної квартири на підставі
договору купівлі-продажу, укладеного
між нею та ТОВ «Продрезерв», вказаним
договором останній надав відповідачу
право користуватися спірною квартирою
до набуття нею права власності на цю
квартиру, тобто до сплати всієї
вартості квартири.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм матеріального права та
без визначення характеру спірних
правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, було встановлено, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції залишив поза
увагою те, що договір купівлі-продажу
від 19 грудня 2008 року між ОСОБА_6 та ТОВ
«Продрезерв» укладений у простій
письмовій формі, не врахував, що такий
договір в силу ст. 657 ЦК України
підлягав і нотаріальному посвідченню,
і державній реєстрації, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 220, ч. 3 ст. 640 ЦК
України не є укладеним і не створює
прав та обов'язків для сторін,
внаслідок чого дійшов до помилкового
висновку про те, що на підставі
вказаного договору у відповідача
виникло право вселитися та
користуватися спірною квартирою.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Суд першої інстанції, встановивши, що
власником спірної квартири є позивач,
відповідач права власності та
користування квартирою не набула,
дійшов правильного висновку про те, що
позивач як власник має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права володіння та користування свої
майном, а відповідач підлягає
виселенню без надання іншого жилого
приміщення.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин ухвалене у справі
судом апеляційної інстанції рішення
підлягає скасуванню, як таке, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лабрадоріт» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 02 вересня 2013 року
скасувати, рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 12 червня
2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов О.В.
Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І.
Наумчук