Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1321/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Свинаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості і відшкодування
моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом і просив
стягнути з ОСОБА_4 1 500 грн. зайво
сплачених коштів і 1700 грн. на
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що відповідач у березні-квітні 2013
року виконував ремонтні роботи по
заміні сантехніки в його квартирі і
незаконно отримав від нього за
неякісну роботу і будівельні матеріали
зайві 1500 грн., чим завдав моральної
шкоди.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 грудня 2013
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про задоволення позову ОСОБА_3
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичнм обставинам
справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано допустимих
доказів на підтвердження його позовних
вимог, а надані ним письмові докази не
свідчить про обґрунтованість доводів
про недоліки у виконаній роботі і
безпідставне отримання відповідачем 1
500 грн.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можна, оскільки суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Судом установлено й це не
заперечувалося сторонами, що ОСОБА_4 на
прохання ОСОБА_3 виконував у нього в
квартирі роботи по заміні сантехніки,
труб водопостачання і каналізації, за
що останній сплатив йому 2 350 грн..

Обґрунтовуючи свої вимоги про
стягнення з ОСОБА_4 зайво сплачених 1 500
грн., ОСОБА_3 зазначав, що вартість
використаних матеріалів і виконаних
відповідачем робіт завищена принаймні
на 1500 грн., роботи виконані неякісно і
до кінця не завершені, не встановлені
рукомийник у ванній кімнаті і мийка на
кухні.

На підтвердження своїх позовних вимог
ОСОБА_3 надав суду складений
відповідачем „перелік матеріалів
послуг, що надаються", в якому зазначені
кількість і вартість матеріалів і
обладнання на загальну суму 598,79 грн.,
перелік виконаних робіт на суму 1890 грн.
Крім того, позивач надав суду
„витратну накладну №1453 від 10 квітня 2013
року" про видачу зі складу товарних
цінностей: сантехнічного обладнання і
труб - 32 найменування на суму 720 грн., а
також запис, зроблений відповідачем
„матеріал 650, робота отримав - 1 700". В
зазначеній накладній зазначені також
адреса квартири позивача - АДРЕСА_1, а
також ім'я по-батькові замовника
„ОСОБА_3" (а.с.7, 8).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3
пояснював, що в квітні минулого року
відповідач із своїх матеріалів і
обладнання виконував у нього в
квартирі ремонтні роботи по заміні
сантехніки і труб, за що він сплатив
йому 2 350 грн. Але кількість закуплених
відповідачем труб і допоміжних
матеріалів, що зазначена у складених
ним письмових документах, завищена в
декілька разів, роботи виконані
неякісно і не до кінця, а тому
відповідач має повернути йому
безпідставно отримані 1500 грн. і
відшкодувати моральну шкоду.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
вказував, що ніяких коштів від ОСОБА_3
він не отримував, проте зазначав, що
виконував у нього в квартирі роботи по
заміні сантехніки і водопровідних труб
із матеріалів замовника. Записи,
зроблені ним на видатковій накладній і
переліку робіт і матеріалів, це його
приблизні розрахунки, складені на
прохання позивача до початку ремонтних
робіт. Не заперечував, що роботи
виконані не до кінця, не встановлені
рукомийник „тюльпан" і мийка на кухні
через те, що підлога і стіни в цих
приміщеннях нерівні, ОСОБА_3 мав намір
замінити там кахель і покриття підлоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Вказана стаття не містить спеціального
регулювання форми договору підряду,
проте цей договір може бути укладений
відповідно до загальних вимог про
форму, які встановлені статтями 205-209 ЦК
України. Так, згідно зі ст. 208 цього
Кодексу у письмовій формі належить
вчиняти правочини між юридичними
особами та правочини між фізичною та
юридичною особою, крім правочинів,
передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу
(які повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення).

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ст. 218 ЦК України заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами запису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" № 2 від 12 червня
2009 року роз'яснено, що виходячи зі
змісту ст. 59 ЦПК України та з
урахуванням положень ч. 1 ст. 218 ЦК
України, не може стверджуватися
показаннями свідків наявність
правовідносин, що виникають з
правочинів, для яких законом
установлено письмову форму.

На порушення ст.ст.10,212, 213 ЦПК України
суд першої інстанції не дав належної
оцінки доводам позивача, які не
заперечувалися відповідачем, про те, що
роботи по заміні рукомийника у ванній
кімнаті і мийки на кухні останнім
фактично не виконані, хоча за вказані
роботи кошти у розмірі 600 грн.
відповідно до „переліку наданих
послуг" були сплачені.

Суд апеляційної інстанції критично
ставиться до пояснень відповідача про
те, що роботи виконувалися ним
безоплатно. Сторони по справі не
являються близькими родичами або
друзями, відповідач не являється
членом благодійного фонду або
меценатом по наданню безоплатної
допомоги людям похилого віку і
інвалідам другої групи. Як пояснював
відповідач у суді апеляційної
інстанції, виконання підрядних
будівельних робіт являється єдиним
джерелом його доходів. За таких
обставин, на думку судової колегії,
складені відповідачем „перелік
матеріалів і наданих послуг", а також
видаткова накладна із зазначенням
кількості і вартості матеріалів і
обладнання, адреси і ім'я та по-батькові
замовника, а також записом, зробленим
відповідачем, „матеріал 650, робота
отримав 1 700" являються допустимими
доказами на підтвердження як факту
укладання договору підряду, так і факту
отримання підрядником ОСОБА_4 від
замовника ОСОБА_3 2 350 грн. за договором
підряду.

Неналежне оформлення сторонами у
справі своїх договірних відносин за
фактичних обставин справи не являється
достатньою підставою для відмови
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліду П групи, у
вимогах про стягнення з ОСОБА_4 коштів
за невиконані останнім роботи.

У відповідності з п.3 ч.1 ст.847 ЦК України
підрядник зобов'язаний своєчасно
попередити замовника про наявність
обставин, що не залежать від
підрядника, які загрожують якості або
придатності результату роботи.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції і це не заперечувалося
сторонами, відповідач не попередив
ОСОБА_3 про наявність обставин, що
унеможливлюють завершення підрядних
робіт і встановлення рукомийника у
ванній кімнаті і мийки на кухні.

Пунктом 3 частини 1 статті 858 ЦК України
передбачено право замовника вимагати
від підрядника пропорційного
зменшення ціни роботи, якщо робота
виконана з відступами від умов
договору підряду, які погіршили роботу,
або з іншими недоліками, які роблять її
непридатною для використання
відповідно до договору або для
звичайного використання роботи такого
характеру.

Відповідно до „переліку матеріалів і
виконуваних робіт", вартість робіт по
облаштуванню водопроводу (тюльпан,
мийка), установка тюльпана і мийки
становить 600 грн. (а.с.8: позиції 4, 6,7).

Зважаючи на те, що відповідач не
попередив замовника ОСОБА_3 про
наявність обставин, що унеможливлюють
завершення підрядних робіт по
встановленню рукомийника у ванній
кімнаті і мийки на кухні, не
заперечував у суді апеляційної
інстанції проти доводів апелянта про
те, що ці роботи хоча і були оплачені,
проте не були виконані, колегія суддів
вважає за можливе на підставі ст.858 ч.1
п.3 ЦК України стягнути з підрядника на
користь замовника 600 грн.

За таких обставин оскаржуване рішення
на підставі ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
часткове задоволення позову і
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_3 600 грн.

Вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 900
грн. - вартості зайво придбаних і
невикористаних ним при заміні
водопроводу і каналізації будівельних
матеріалів не підлягають задоволенню.

Позивачем не надано належних і
допустимих доказів на підтвердження
кількості і вартості фактично
використаних підрядником матеріалів і
обладнання. Клопотання про призначення
судово-будівельної експертизи для
встановлення цих обставин позивач
суду не заявляв, хоча суд на виконання
вимог ст. 10 ч.4 ЦПК України роз'яснив
сторонам їх права і обов'язки,
попередив про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій. Судова
колегія не являється фахівцем у галузі
ремонту сантехніки і не має
необхідного обсягу знань для перевірки
доводів позивача щодо фактичних витрат
відповідачем матеріалу, який
зазначений у видатковій накладній і
переліку, при виконанні підрядних
робіт.

Не підлягають задоволенню і вимоги
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди.

За змістом ст. ст.15,16 ч.2 п.9, 23, 611 п.4 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
в тому числі, шляхом відшкодування
моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Статтею 858 ЦК України не передбачений
такий вид відповідальності підрядника
за неналежне виконання умов договору,
як відшкодування моральної шкоди.
Положення Закону України „Про захист
прав споживачів" на спірні
правовідносини не розповсюджується,
оскільки відповідач не являється
суб'єктом цього закону.

Доказів на підтвердження того, що при
укладанні договору підрядник
зобов'язувався відшкодувати замовнику
моральну шкоду у випадку неналежного
виконання умов договору, а також на
підтвердження наявності моральної
шкоди, обґрунтування її розміру,
позивач суду не надав.

За таких обставин достатніх підстав
для задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, за
думкою колегії, не має.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір за
розгляд справи судами першої і
апеляційної інстанцій в загальній сумі
365, 40 грн. , від сплати якого позивач як
інвалід П групи звільнений.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 грудня 2013
року по цій справі скасувати і ухвалити
нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 600
грн. (шістсот гривень) в якості
пропорційного зменшення ціни
підрядних робіт по заміні сантехніки
за договором підряду від 10 квітня 2013
року.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у сумі 365,40 грн. (триста
шістдесят п'ять гривень 40 коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.В.