Справа № 673/743/13-ц
Провадження № 2/673/6/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р.

Деражнянський районний суд
Хмельницької області

в складі:головуючого - судді
Коваля Ф.І.,

при секретарі
Демчишиній Н.Г.,

за участю позивачки
ОСОБА_1,

представника
позивачки ОСОБА_2,

представника
відповідача Кухара І.Д.,

співвідповідача
ОСОБА_4,

представника
співвідповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Деражні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Деражнянської міської ради про
визнання припиненим права власності та
визнання права власності на нерухоме
майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Деражнянської міської ради про
визнання припиненим права власності та
визнання права власності на нерухоме
майно.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого Другою
Хмельницькою державною нотаріальною
конторою 12 жовтня 2011 року, вона є
власником 67/100 частин житлового будинку
з надвірними будівлями, розташованих
по АДРЕСА_1. Право власності ж на інші
33/100 частин нерухомого майна
зареєстровані за ОСОБА_7, котра померла
у ІНФОРМАЦІЯ_1 році. Фактично частина
належного ОСОБА_7 житлового будинку
була знесена через ветхість ще за життя
власника, проте спільна часткова
власність на це майно формально
продовжує існувати, що позбавляє
позивачку, як співвласника майна, у
повній мірі реалізувати свої права
щодо розпорядження ним, а також порушує
її права в частині приватизації
земельної ділянки. Враховуючи те, що
спадкове майно після смерті ОСОБА_7
ніким не успадковане, а також
посилаючись на положення ст. 346 ЦК
України, згідно з яким право власності
припиняється у разі знищення майна,
позивачка просить визнати припиненим
право власності ОСОБА_7 на 33/100 частин
вищенаведеного нерухомого майна та
визнати за нею право власності на весь
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали.

Представник відповідача
Деражнянської міської ради позову не
визнав і пояснив, що спадщину після
смерті ОСОБА_7 прийняв ОСОБА_4 і,
оскільки наявний спір між останнім та
позивачкою, міська рада не може
відповідати за даним позовом.

Залучений судом до участі у справі в
якості співвідповідача ОСОБА_4 та його
представник позову не визнали,
посилаючись на те, що співвласниками
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1,
були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Згідно з
матеріалами архівної інвентарної
справи, ОСОБА_7 була власником не лише
33/100 частин житлового будинку, а й 1/2
частини господарських будівель, а саме
сараю та погреба, власником іншої 1/2
частини яких був ОСОБА_8 Співвідповідач
та його представник стверджують, що
проведеною у грудні 2013 року
інвентаризацією спірного нерухомого
майна було встановлено, що на земельній
ділянці, розташованій по АДРЕСА_1,
знаходяться житловий будинок, площею
35,9 кв.м., сарай та погріб, тобто
посилання позивачки на ту обставину, що
належне ОСОБА_7 майно знищене, є
безпідставним. Крім того, вони
посилаються на те, що після смерті
ОСОБА_7 спадщину прийняла її дочка
ОСОБА_9, а після смерті останньої -
співвідповідач ОСОБА_4 Оскільки чинним
законодавством передбачена можливість
припинення права власності на знищене
майно тільки за наявності відповідної
заяви власника, таке право, стверджує
ОСОБА_4, залишається за ним, як таким, що
прийняв спадщину ОСОБА_7 Крім того,
співвідповідач та його представник
посилаються на те, що свідоцтво про
право на спадщину за законом від 12
жовтня 2011 року, відповідно до якого
позивачка є власником 67/100 частин
спірного житлового будинку з
надвірними будівлями, є чинним і ніким
не оспорюється, а тому підстави для
визнання за нею права власності на
цілий житловий будинок відсутні.
Враховуючи наведене, вони просять
відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доводи сторін, їх
представників та дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтв про право власності на жилий
будинок, виданих виконкомом
Деражнянської селищної ради 5 квітня 1968
року, власником 67/100 частин житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованих по АДРЕСА_1, був ОСОБА_8, а
власником 33/100 частин - ОСОБА_7

Як вбачається із витребуваної судом та
оглянутої в судовому засіданні
архівної інвентарної справи, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 були співвласниками
господарських будівель, а саме сараю
(літ. Б) та погреба (літ. В), по 1/2 частині
кожен.

У грудні 2013 року було проведено
інвентаризацію спірного нерухомого
майна, за результатами якої було
встановлено, що на земельній ділянці,
розташованій по АДРЕСА_1, знаходяться
житловий будинок, загальною площею 35,9
кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., а також
сарай (літ. Б), 1939 року будівництва, та
погріб (літ. Г), 1940 року будівництва, що
підтверджується довідкою ГМП
«Інвентаризатор» №1322 від 13 грудня 2013
року.

Наведене дає суду підстави зробити
висновок про те, що посилання позивачки
на ту обставину, що належне ОСОБА_7
майно знищене, є безпідставним.

З'ясовано судом і те, що ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
витребуваною судом копією актового
запису про смерть №5 від 26 січня 1988
року, складеного відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Деражнянського районного управління
юстиції у Хмельницькій області.

Після її смерті в управління спадковим
майном відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР
(в редакції 1963 року) вступила її дочка
ОСОБА_9, що підтверджується, зокрема, її
заявою до органу технічної
інвентаризації №14 від 2 лютого 1989 року,
наявною в матеріалах
інвентаризаційної справи.

Співвідповідач ОСОБА_4, як спадкоємець
другої черги до майна померлої ОСОБА_7
за законом, успадкував спадкове майно
померлої, яким є житловий будинок з
надвірними будівлями, розташовані по
АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
Деражнянською державною нотаріальною
конторою 15 жовтня 2009 року.

Крім того, ОСОБА_4 прийняв також
спадкове майно ОСОБА_9, яким є 33/100
частин житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1, що
підтверджується довідками Другої
Хмельницької державної нотаріальної
контори №2804/02-14 та №2805/02-14 від 21
листопада 2013 року.

Факт родинних відносин між ОСОБА_4 та
ОСОБА_9 встановлено рішенням
Деражнянського районного суду від 13
лютого 2014 року.

Суд не приймає до уваги доводів
позивачки та її представника,
наведених ними в обґрунтування
позовних вимог, зокрема, щодо факту
порушення прав позивачки як
спадкоємця, оскільки будь-яких доказів
на їх підтвердження, ними не подано.

Згідно із ст. 346 Цивільного кодексу
України право власності припиняється у
разі:

відчуження власником свого майна;

відмови власника від права власності;

припинення права власності на майно,
яке за законом не може належати цій
особі;

знищення майна;

викупу пам'яток культурної спадщини;

примусового відчуження земельних
ділянок приватної власності, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, з мотивів суспільної
необхідності відповідно до закону;

звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника;

реквізиції;

конфіскації;

припинення юридичної особи чи смерті
власника.

Право власності може бути припинене в
інших випадках, встановлених законом.

Згідно із ст. 349 Цивільного кодексу
України право власності на майно
припиняється в разі його знищення. У
разі знищення майна, права на яке
підлягають державній реєстрації, право
власності на це майно припиняється з
моменту внесення за заявою власника
змін до державного реєстру.

Аналізуючи наведені норми закону, суд
доходить висновку про відсутність
підстав для припинення права
власності.

Що стосується решти позовних вимог, то
суд доходить до наступного.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за законом, виданим Другою
Хмельницькою державною нотаріальною
конторою 12 жовтня 2011 року, позивачка
ОСОБА_1 успадкувала майно померлої
ОСОБА_7, яким є 67/100 частин житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованих по АДРЕСА_1. Вказане
свідоцтво є законним, права позивачки
як спадкоємця після смерті ОСОБА_7
ніким не оспорюються, у зв'язку з чим
суд вважає недоведеними позовні вимоги
в частині визнання за позивачкою права
власності на цілий житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 346, 349, 392 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Деражнянської міської ради про
визнання припиненим права власності та
визнання права власності на нерухоме
майно відмовити за недоведеністю
позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області через районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ф. І. Коваль