У х в а л а

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого судді
Луспеника Д.Д.,

суддів:
Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,, Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2014 року
у справі за позовом компанії НОРСОН
ІНВЕСТМЕНТС КОРП. до ОСОБА_3, треті
особи: компанія «Avior Shipping Limited", ОСОБА_4,
про визнання права власності на
іпотечне майно та виселення;
зустрічним позовом ОСОБА_3 до компанії
НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП., треті особи:
компанія «Avior Shipping Limited", ОСОБА_4,
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування, про визнання
іпотечного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року компанія НОРСОН
ІНВЕСТМЕНТС КОРП. звернулася до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
15 грудня 2010 року із компанією
«Avior Shipping Limited» було укладено договір
позики, а 27 жовтня 2011 року укладено
додаткову угоду № 1, за якими компанії
«Avior Shipping Limited» надано позику в сумі 1 700
000 доларів США зі сплатою 18 %
річних терміном до 15 червня 2012 року. 15
грудня 2010 року на забезпечення
виконання договору позики із ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки, за яким
зі змінами, внесеними додатковим
договором від 27 жовтня 2011 року,
він передав в іпотеку позивачу будинок
АДРЕСА_1. Позичальник зобов'язань за
договором позики належним чином не
виконав. На письмові вимоги погасити
заборгованість позичальник, як і
майновий поручитель, не реагують.

У зв'язку з цим позивач просив визнати
за ним право власності на іпотечне
майно - будинок АДРЕСА_1; виселити із
вказаного будинку ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та інших осіб, які в ньому
зареєстровані або проживають без
реєстрації; також просив вважати
задоволеними вимоги компанії НОРСОН
ІНВЕСТМЕНТС КОРП. у сумі вартості
іпотечного майна відповідно до акта
оцінки майна.

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 пред'явив до
суду зустрічний позов до компанії
НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП., у якому
просив визнати недійсними іпотечний
договір від 15 грудня 2010 року та
додатковий договір від 27 жовтня 2011 року
про внесення змін до цього іпотечного
договору. Вимоги мотивував тим, що
вказаний іпотечний договір було
укладено без урахування вимог чинного
законодавства щодо використання
іноземної валюти при здійсненні
розрахунків на території України. Крім
того, іпотечний договір укладено без
згоди органу опіки та піклування,
усупереч інтересам його дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які проживають у спірному будинку.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 7 березня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 2
вересня 2013 року, позов компанії НОРСОН
ІНВЕСТМЕНТС КОРП. задоволено. Вимоги
іпотекодержателя по іпотечному
договору від 15 грудня 2010 року та
додатковому договору від 27 жовтня 2011
року про внесення змін до іпотечного
договору задоволені шляхом визнання
права власності за компанією НОРСОН
ІНВЕСТМЕНТС КОРП. на будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 585,5 кв.м, житловою
площею 251 кв.м, яке складається в цілому
з: літ. «А» - житлового цегляного
будинку, літ. «Б» - гаражу з терасою; № 1-4
- огорожі; І - басейну, розташованого на
земельній ділянці площею 890 кв.м.
Вимоги компанії НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС
КОРП. задоволено в розмірі вартості
іпотечного майна відповідно до акта
оцінки майна.

Визнано за компанією НОРСОН
ІНВЕСТМЕНТС КОРП. право власності на
будинок АДРЕСА_1, загальною площею 585,5
кв.м, житловою площею 251 кв.м,
розташованого на земельній ділянці
площею 890 кв.м.

Виселено із вказаного будинку ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані
або проживають без реєстрації у цьому
будинку.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 7 березня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 2 вересня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ст. 32 ЦК України, ст. 177
СК України, ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення суду касаційної
інстанції, що набрали законної сили та
спір був вирішений по суті.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник посилається на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року, якою
судові рішення у справі в частині
вирішення спору про виселення
скасовано, справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції, а також на ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 жовтня 2013 року, 11 грудня 2013
року, якими судові рішення у справі
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Отже, наведені судові рішення суду
касаційної інстанції не є тими
судовими рішеннями, на які можна
посилатись як на неоднакове
застосування норм матеріального права,
оскільки спір по суті не був вирішений.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відмовляє у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом компанії НОРСОН
ІНВЕСТМЕНТС КОРП. до ОСОБА_3, треті
особи: компанія «Avior Shipping Limited", ОСОБА_4,
про визнання права власності на
іпотечне майно та виселення;
зустрічним позовом ОСОБА_3 до компанії
НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП., треті особи:
компанія «Avior Shipping Limited", ОСОБА_4,
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування, про визнання
іпотечного договору недійсним.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом компанії
НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. до ОСОБА_3,
треті особи: компанія «Avior Shipping Limited",
ОСОБА_4, про визнання права власності на
іпотечне майно та виселення;
зустрічним позовом ОСОБА_3 до компанії
НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП., треті особи:
компанія «Avior Shipping Limited", ОСОБА_4,
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування, про визнання
іпотечного договору недійсним до
провадження Верховного Суду України за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 січня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І. Гулько А.О.
ЛеськоС.Ф. Хопта М.Є. Червинська