Справа № 495/74/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

19 березня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха
В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Білгород-Дністровському
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2
про стягнення суми боргу в розмірі 720,00
грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що
10.06.2013 року ОСОБА_2 взяла в борг у
позивача грошові кошти в сумі 1020,00 грн.
На підтвердження боргових зобов'язань
ОСОБА_2 надала розписку, кінцевий
термін повернення боргу зазначений у
розписці 10.07.2013 року. В зазначений строк
ОСОБА_2 борг не повернула, однак на
виконання своїх зобов'язань боржником
частково було погашено суму боргу в
розмірі 300 грн. З наведених підстав
позивач просить стягнути з відповідача
суму боргу в розмірі 720,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_3
не з'явився, надав до суду заяву у якій
просив справу розглядати за його
відсутності, вказав, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, про що свідчить розписка про
отримання нею судової повістки, наявна
в матеріалах справи, однак до суду
надійшла заява, у якій ОСОБА_2 просить
справу розглядати у її відсутності,
позов визнає.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову, суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Як встановлено в судовому
засіданні, згідно розписки від 10.06.2013
року, що виконана рукописом, ОСОБА_2,
взяла у борг гроші в загальній сумі 1020,00
грн. у ОСОБА_1 та зобов'язується
повернути зазначену суму до 10липня 2013
року. Крім того вбачається, що в період
з 24.09.2013 року по 01.11.2013 року відповідачем
погашено частину боргу в розмірі 300 грн.
(а.с. 4)

Таким чином встановлено, що між
сторонами виникли правовідносини, що
витікають з договору позики, які
регулюються нормами ЦК України.

Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору
позики внаслідок його реального
характеру є доказом не лише факту
укладення договору, але й факту
передачі грошової суми.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Отже, аналізуючи вищезазначене, суд
вважає, що вимоги позивача щодо
стягнення з ОСОБА_2 боргу за розпискою в
сумі 720,00 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 218, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 заборгованість в
розмірі 720,00 (сімсот двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: