Справа № 459/589/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судового засідання
Савіцької Б.Б.,

позивача
ОСОБА_1.,

представника позивача
ОСОБА_2.,

представника відповідача
Тодорович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійних захворювань та трудового
каліцтва, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом, у якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 55 000,00 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійних захворювань та трудового
каліцтва. На обгрунтування вимоги
послався на те, що 27.01.1983 року прийнятий
підземним електрослюсарем III розряду.
27.04.1984 року звільнений з роботи. 14.07.1986
року прийнятий на шахту № 10
«Великомостівська» підземним
електрослюсарем III розряду. 27.04.1988 року
переведений гірничим робітником
очисного вибою V розряду. 01.03.1993 року
звільнений з роботи. З 21.08.1993 року по
22.04.1994 року працював підземним гірничим
майстром на шахті № 10
«Великомостівська». З 04.05.1994 року по
27.02.2001 року працював на шахті № 4
«Великомостівська». У зв'язку з
тривалою роботою в особливо шкідливих
та тяжких умовах праці у позивача
погіршився стан здоров'я, внаслідок
чого останній неодноразово був
змушений звертатися за медичною
допомогою. Зазначає, що під час роботи
на шахті № 4 «Великомостівська» з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
якого останній отримав травму лівої
ноги. Довідкою МСЕК від 14.11.2001 року
позивачу вперше встановлено III групу
інвалідності та 55 % втрати професійної
працездатності. Довідкою МСЕК від
07.11.2002 року останньому встановлено III
групу інвалідності та 55 % втрати
професійної працездатності. Довідкою
МСЕК від 02.12.2004 року позивачу
встановлено III групу інвалідності та 55 %
втрати професійної працездатності. При
черговому переогляді останньому
довідкою МСЕК у 2006 році підтверджено III
групу інвалідності та збільшено
відсотки втрати професійної
працездатності по професійному
захворюванню до 55 % та залишено 5 %
втрати профпрацездатності по
наслідкам трудового каліцтва від 2000
року. Група інвалідності та відсотки
втрати профпрацездатності встановлено
безтерміново. Факт заподіяння
моральної шкоди підтверджує
наступними обставинами: понад 18 років
працював у важких та шкідливих умовах
праці з постійним ризиком та
небезпекою для життя і здоров'я; став
інвалідом III групи; у зв'язку із
встановленням професійних
захворювань, а саме: хронічно
обструктивним захворюванням легень,
емфіземою легень, антракосилікоз,
відчуває задишку, важко виконувати
елементарну роботу, пересуватись,
важко займатись домашнім
господарством, постійно відчуває болі
в руках; через постійний кашель та болі
в руках втратив нормальний сон; у
зв'язку із задишкою та кашлем важко
спілкуватись з рідними, а таке
негативно впливає на взаємовідносини в
сім'ї; у зв'язку з травмою ноги постійно
відчуває болі, не може ходити, та
виконувати важкої фізичної праці; у
зв'язку з отриманням професійних
захворювань були порушені всі
нормальні життєві зв'язки, а основним є
те, що втрачене здоров'я на виробництві
відновити не може.

Представник відповідача подав
письмове заперечення на позовну заяву,
в якій зазначає, що підставою для
відшкодування моральної шкоди може
бути висновок лікаря-психіатра
лікувально-профілактичного закладу
або лікарсько-консультаційної чи
медико-соціальної експертної комісії
про стрес, якого зазнав потерпілий у
результаті трудового каліцтва чи
професійного захворювання, чи їх
наслідків, про депресію чи інші
негативні вияви стану потерпілого.
Також зазначає про пропущення
позивачем тримісячного строку для
звернення до суду. Просить відмовити
позивачу у задоволенні позовної заяви.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позов підтримали.
Позивач пояснив, що понад 18 років
працював у важких та шкідливих умовах
праці з постійним ризиком та
небезпекою для життя і здоров'я. У
зв'язку із встановленням професійних
захворювань, а саме: хронічно
обструктивним захворюванням легень,
емфіземою легень, антракосилікоз,
відчуває задишку, важко пересуватись
та займатись домашнім господарством,
постійно відчуває болі в руках,
затерпають руки, через це втратив
нормальний сон, через травму ноги
ходити не може. Окрім цього зазначив, що
втрачене здоров'я на виробництві
відновити дуже важко. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала,
посилаючись на обставини, викладені у
запереченні на позовну заяву, тому
просить відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що позивач
27.01.1983 року прийнятий на шахту № 7
«Великомостівська» підземним
електрослюсарем III розряду. 27.04.1984 року
звільнений з роботи. 14.07.1986 року
прийнятий на шахту № 10
«Великомостівська» підземним
електрослюсарем III розряду. 27.04.1988 року
переведений гірничим робітником
очисного вибою V розряду. 01.03.1993 року
звільнений з роботи. З 21.08.1993 року по
22.04.1994 року працював підземним гірничим
майстром на шахті № 10
«Великомостівська». З 04.05.1994 року по
27.02.2001 року працював на шахті № 4
«Великомостівська» (згідно з трудовою
книжкою ОСОБА_1).

10.03.2000 року з позивачем стався нещасний
випадок, внаслідок якого останній
отримав травму лівої ноги (акт про
нещасний випадок № 28 від 20.04.2000 року).

У зв'язку з тривалою роботою в
особливо шкідливих та тяжких умовах
праці позивач був змушений звертатися
за медичною допомогою, що
підтверджується копіями наявних у
справі медичних документів.

Відповідно до довідки МСЕК серії
ЛВА-2 № 006626 від 14.11.2001 року позивачу
встановлено 55 % втрати професійної
працездатності, з яких: 30% -
поліневропатія, 20 % - антракосилікоз, 5 % -
трудове каліцтво.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2
№ 015076 від 02.12.2004 року позивачу
встановлено 55% втрати професійної
працездатності, з яких: 30% -
поліневропатія, 20 % - антракосилікоз, 5 % -
трудове каліцтво.

Відповідно до довідки МСЕК серії
ЛВА-2 № 017610 від 07.11.2002 року останньому
встановлено 55% втрати професійної
працездатності, з яких: 30% -
поліневропатія, 20 % - антракосилікоз, 5 % -
трудове каліцтво.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2
№ 009587 від 08.02.2006 року позивачу
безтерміново встановлено 60 % втрати
професійної працездатності, з яких: 55% -
професійні захворювання, 5 % - трудове
каліцтво.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 153
Кодексу законів про працю України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів
про працю України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Порядок відшкодування моральної
шкоди визначається законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23
ЦК України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або і інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
установлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо.
Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Вищенаведені обставини справи та
правові положення, на думку суду,
свідчать про доведення факту
спричинення позивачеві відповідачем
моральної шкоди унаслідок ушкодження
його здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, що потягло за собою
професійні захворювання та трудове
каліцтво, а отже, про право позивача на
її відшкодування.

Факт спричинення позивачеві
моральної шкоди підтверджується також
наявними у справі копіями медичних
документів та знаходить своє пояснення
згідно із вищевказаними положеннями
Рішення Конституційного Суду України
від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди (суму її
компенсації), судом ураховано тяжкість
завданої позивачеві моральної шкоди,
глибину, тривалість та характер
моральних та фізичних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість, стан
його здоров'я, оскільки позивач
внаслідок важкої та небезпечної роботи
на шахті відчуває задишку, останньому
важко пересуватись та займатись
домашнім господарством, постійно
відчуває болі в руках, через травму
ноги ходити не може, внаслідок чого
втратив нормальний сон, тяжкість
професійних захворювань та трудового
каліцтва, настання у зв'язку з цим
негативних змін у його житті,
необхідність лікування, втрату у
зв'язку з цим життєвих зв'язків,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обсяг втрати
позивачем працездатності унаслідок
профзахворювань та трудового каліцтва,
що становить 60 %, з яких 55 % - професійні
захворювання (хронічний бронхіт,
емфізема легень, антракосилікоз,
вегетосенсорна поліневропатія верхніх
кінцівок), 5 % - трудове каліцтво. При
цьому суд виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості, що
відповідає вимогам п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди».

Тому суд вважає, що сума
компенсації спричиненої позивачеві
моральної шкоди повинна складати 11000,00
грн.

Щодо вимоги про стягнення 55000,00
грн., то суд вважає, що така належним
чином не вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачеві шкоди.

Посилання представника
відповідача на пропуск позивачем
строку позовної давності є
безпідставними, оскільки відповідно до
п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю (тобто і на вимогу про
відшкодування моральної шкоди) позовна
давність не поширюється. Аналогічні
роз'яснення надані у п. 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди».

Решта доводів представника
відповідача стосовно заперечення
факту завдання позивачеві моральної
шкоди спростовуються вищенаведеними
висновками суду.

Таким чином, позов
задовольняється частково у межах,
зазначених вище.

Керуючись: ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_1
11000 (одинадцять тисяч),00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійних захворювань та
трудового каліцтва.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В. Грабовський