Справа 2-175/142/14-ц року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

при секретарі - Ратушній Л.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області,
ОСОБА_2, про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_2, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили суд визнати
незаконними дії Волоської сільської
ради Дніпропетровського району
Дніпропетровської області щодо
відмови у наданні ОСОБА_1 земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 0,1580 га
на АДРЕСА_1; зобов'язати Волоську
сільську раду Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
розглянути на засіданні чергової сесії
заяву ОСОБА_1 про передачу йому
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,1580 га на АДРЕСА_1 та вирішити її
у відповідності до вимог діючого
законодавства. Проти винесення
заочного рішення суду не заперечують.

Представник Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явився, відповідно до
письмової заяви Волоський сільський
голова просить суд розглядати справу
за відсутності представника сільської
ради, заперечень по суті позовних вимог
не має.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилася, повідомлена
належним чином, причину своєї неявки
суду не повідомила. Зі згоди позивача
та його представника суд проводить
розгляд справи у заочному порядку, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши у судовому засіданні
думку позивача та його представника,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази та наведені
ними доводи, вважає, що позовні вимоги
позивача законні, обґрунтовані та
підлягають задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Так, позивач та його представник
пояснили у судовому засіданні, що мати
позивача ОСОБА_3, все життя (а до неї її
займали її батьки) займала земельну
ділянку що знаходиться між
домоволодінням АДРЕСА_1 та прибережною
зоною річки Дніпро. Мати позивача
обробляла землю, посадила сад,
розрівняла ділянку, все життя на ній
пропрацювала. Проте, коли мати позивача
захотіла земельну ділянку
приватизувати їй відмовили, так як ніби
земельні ділянка була в водоохоронній
зоні. Згодом виявилось, що сусідню
ділянку на тому ж рівні дали
приватизувати іншій людині. Однак
з'ясувалось, що водоохоронна зона
зменшена і можлива приватизація. Проте
ОСОБА_3 відмовили, так як вона вже
використала своє право на приватизацію
земельної ділянки, що не відповідає
дійсності, так як можлива
доприватизація, і розмір ділянки
дозволяв це зробити. Позивач з свого
народження постійно проживав з матір'ю.

Навесні 2008 року позивач звернувся до
Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області з проханням
виділити йому вказану земельну
ділянку, проте йому повідомили,
вказавши що земельні ділянка
відноситься до земель
Дніпропетровського району і порадили
звернутися до Дніпропетровського
обласного виробничого управління
водного господарства та до
Дніпропетровської районної державної
адміністрації задля вирішення питання
відведення земельної ділянки.

Згідно Листа № 942 від 22 травня 2008 року
позивачу було відведено вказану
земельну ділянку з відповідними
рекомендаціями щодо впорядкування
необхідної документації.

Позивач розпочав оформляти усі
необхідні документи для приватизації
вказаної земельної ділянки -
геодезичні роботи, викопіровку плану
земельної ділянки, роботи по складанню
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність,
складання технічної документації з
землеустрою. На виготовлення усіх
необхідних документів позивач
витратив значні кошти.

Проте, у 2013 році позивачу повідомили, що
вказана земельні ділянка відноситься
до земель Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області і йому
необхідно звернутися до вказаної
сільської ради задля оформлення права
на землю.

14 серпня 2013 року позивач звернувся з
відповідною заявою до Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області,
проте отримав відмову за № 404/2-11 від 28
серпня 2013 року, так як 24 сесією
Волоської сільської ради У скликання
від 17 листопада 2008 року вказана
земельна ділянка була надана ОСОБА_5

На думку позивача та його представника,
рішення 24 сесії Волоської сільської
ради У скликання від 17 листопада 2008
року щодо виділення земельної ділянки
ОСОБА_5 є нечинним з наступних підстав.

Як пояснив позивач у судовому
засіданні він корінний житель села
Майорки, добре знає усіх мешканці як
села Майорки, так і усіх сіл, що
знаходяться у віданні Волоської
сільської ради. Тож серед мешканців
Волоської сільської ради немає
жительки з прізвищем «ОСОБА_2».

Крім того, на час виділення земельної
ділянки ОСОБА_2 позивач вже займався
підготовкою документів для оформлення
права на землю для виділення вказаної
земельної ділянки йому. А ОСОБА_2 або
будь-якою іншою особою не вчинялось
жодних дій для оформлення необхідних
документів. Тож відсутні будь-які
документи, на підставі яких виділено
земельну ділянку ОСОБА_5

Як пояснив позивач у судовому
засіданні, на вказаній земельній
ділянці вже багато років назад
посаджено сад, земельна ділянка по
периметру огороджена. Таким чином, у
нього була та є перевага щодо виділення
вказаної земельної ділянки саме йому.
Тим більше, що ніколи жодна особа не
заявляла будь-яких прав на земельну
ділянку, не вчиняла жодних дій для
виконання відповідного рішення.

Згідно ст. 119 Земельного кодексу
України громадяни, які добросовісно,
відкрито і безперервно користуються
земельною ділянкою протягом 15 років,
але не мають документів, які б свідчили
про наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу
держаної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про
передачу їм її у власність або надання
у користування (набувальна давність).

В силу ч. 2 ст. 344 ЦК України до часу
фактичного володіння можна приєднати
час, протягом якого майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Позивач акцентував увагу суду на те, що
його мати все життя, у тому числі з
серпня 1992 року і по день своєї смерті 27
квітня 2009 року відкрито займала,
обробляла вказану земельну ділянку. А
після її смерті земельну ділянку
займав та обробляв він. На земельній
ділянці розміщено сад і до сьогодні,
земельна ділянка огороджена. ОСОБА_5
жодним чином і жодного разу не заявляла
своїх прав, не використовувала землю,
не вчиняла жодних дій для її
використання.

Згідно ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені
права землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, визначеному
законом. Відповідно до ст. 158 ЗК України
земельні спори вирішуються судами,
органами місцевого самоуправління і
органами виконавчої влади по питаннях
земельних ресурсів.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу
України, громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до .... сільської ради за місцем
знаходження земельної ділянки. Рішення
органів ... місцевого самоврядування
щодо приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки. .... Відповідна
місцева державна адміністрація або
сільська ... рада розглядає заяву, і в
разі згоди на передачу земельної
ділянки у власність надає дозвіл на
розробку проекту її відведення. Проект
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на використання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд місцевої державної
адміністрації або органу місцевого
самоврядування. Районна.... державна
адміністрація або сільська .... рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність. У разі відмови органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
заяви без розгляду питання вирішується
в судовому порядку.

ОСОБА_2 жодних дій щодо узаконення прав
на земельну ділянку не вчинялось. У
відповідача відсутні будь які
документи, що обґрунтовують їх відмову
(наявність черги на виділення
земельної ділянки, документи щодо
передачі у власність або оренду
вказану земельну ділянку ОСОБА_2 або
іншій особі тощо).

У відповідності до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно статті 81 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності.

Відповідно до ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст. 118 ЗК України відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко- економічних обгрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно - територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Згідно ст. 122 ЗК України сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Частина 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачає, що рішення органів
місцевого самоврядування та їх
посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб в судовому
порядку.

Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства.

Це стосується, наприклад, позовів про
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
«Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності», про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (ст. 212 ЗК).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 173, 174, 215, 223. 224, 225, 226
ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 21 ЦК України,
ст. ст. 12, 95, 81, 116, 118, 119, 122, 158 Земельного
Кодексу України, ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування», Рішенням
Конституційного Суду України у справі
№1-6/2010 рік від 01.04.2010 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області,
ОСОБА_2, про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, - задовольнити у повному
обсязі.

Визнати незаконними дії Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області щодо
відмови у наданні ОСОБА_1 земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 0,1580 га
на АДРЕСА_1.

Зобов'язати Волоську сільську раду
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області розглянути
на засіданні чергової сесії заяву
ОСОБА_1 про передачу йому земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 0,1580 га
на АДРЕСА_1 та вирішити її у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, а саме рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
А.М. Шабанов