Номер провадження 22-ц/775/174/2014
Головуючий у 1 інстанції Літовка В.В.
Доповідач Корчиста О.І.
17 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів:
Корчистої О.І., Хейло Я.В.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 11 листопада 2013
року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, що
Рішенням Краматорського
міського суду Донецької області від 11
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на повнолітню дочку, що
продовжує навчання, задоволені
частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на її утримання в
розмірі 1/10 частки заробітку (доходу)
відповідача щомісяця, починаючи з 16
вересня 2013 року й на весь час навчання,
але не більше ніж до досягнення нею 23
років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

З рішенням Краматорського
міського суду Донецької області від 11
листопада 2013 року не погодився ОСОБА_1
та подав апеляційну скаргу, в якій
вказуючи, що при постановленні
зазначеного рішення, суд першої
інстанції не в повному обсязі дослідив
матеріали справи та не прийняв до уваги
факти, які мають суттєве значення для
справи, просив вказане рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що
він сплачував аліменти ОСОБА_2 у
розмірі 1/4 частки від усіх видів його
доходів до досягнення позивачкою
повноліття, тобто до 18 липня 2013 року. На
даний час він аліменти сплачувати не
має можливості оскільки на його
утриманні знаходяться неповнолітні
діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також дружина ОСОБА_5,
яка в даний час знаходиться у відпустці
по догляду за дитиною та не має доходу.
Вважає, що зазначені обставини судом
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного рішення враховані не
були.

В судовому засіданні ОСОБА_1
доводи апеляційної скарги підтримав та
просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного
суду позивачка ОСОБА_2 не з`явилась, про
час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень,підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції..

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 має повнолітню
дочку ОСОБА_2, яка на теперішній час є
студенткою 1 курсу денної форми
навчання Краматорського
економіко-гуманітарного інституту
історійко-філологічного факультету та
2 курсу заочної форми навчання
економічного факультету цього ж
інституту. Всі витрати щодо
забезпечення ОСОБА_2 несе її мати.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки відповідно
до ст. 199 СК України, позивачка
продовжує навчання й у зв`язку з цим
потребує матеріальної допомоги, а
матеріальний стан ОСОБА_1 дозволяє
надавати їй таку допомогу, то з
останнього необхідно стягнути
аліменти на користь повнолітньої дочки
в розмірі 1/10 частки заробітку (доходу)
щомісяця на період її навчання, але не
більше ніж до досягнення нею 23-х років.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
вимогам закону та фактичним
обставинам.

Відповідно до ст. 199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 Сімейного
Кодексу України при визначені розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я і
матеріальне становище дітей, стан
здоров'я і матеріальне становище
відповідача, наявність у нього на
утриманні інших дітей або
непрацездатних осіб.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
про те, що він на даний час не має
можливості сплачувати аліменти в
розмірі 1/10 частини від його заробітку
(доходу), оскільки на його утриманні
знаходяться неповнолітні діти та
дружина, яка знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною та не має доходу, не
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини по справі
та частково задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
повнолітню дочку у зв`язку з
продовженням нею навчання.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
н

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді