У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»,
Дніпропетровська міська рада, Четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами у порядку
спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
визнати за ним у порядку спадкування за
заповітом право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами АДРЕСА_1 Свої вимоги
обґрунтовував тим, що вказаний будинок
з господарськими будівлями і спорудами
на підставі договору купівлі-продажу
від 03 лютого 1998 року належало ОСОБА_5,
яка 15 лютого 1984 року склала заповіт,
згідно з яким заповіла зазначений
будинок у рівних частках своїм синам
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла ОСОБА_5 Так, ОСОБА_2 в
установлений законом строк звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини в порядку
спадкування за заповітом, проте
нотаріус відмовив у видачі свідоцтва
про право на спадщину, оскільки
спадкоємець Ѕ частки спадкового майна
ОСОБА_6 помер до відкриття спадщини,
тому ця частина буде спадкуватися за
законом між усіма спадкоємцями,
включаючи дітей ОСОБА_6 - відповідачів у
справі, які подали заяву про прийняття
спадщини за законом за правом
представлення. Проте, на думку
позивача, спадкування після смерті
його матері ОСОБА_5 повинно проводитися
виключно на підставі заповіту та,
оскільки один зі спадкоємців за
заповітом помер до відкриття спадщини,
тому право власності в цілому на
спадкове майно має бути визнане за
позивачем.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду
м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 січня 2014 року, в
задоволенні указаного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення по суті заявлених позовних
вимог, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні указаного
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й надавши їм належну оцінку в
силу вимог ст. ст.10, 60, 212 ЦПК України, а
також, врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив з
безпідставності заявлених вимог про
визнання за позивачем права власності
в цілому на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами у
порядку спадкування за заповітом,
оскільки, зокрема, інший спадкоємець за
заповітом ОСОБА_6 помер до
прийняття спадщини, тому Ѕ частка
спадщини не охоплюється заповітом та
повинна спадкуватися у рівних частках
між спадкоємцями за законом.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою матеріального
права, яка підлягає застосуванню, повно
та всебічно дослідив обставини справи
та наявні у справі докази, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»,
Дніпропетровська міська рада, Четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами у порядку
спадкування за заповітом, за
касаційною скаргою на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 25
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 січня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак