АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/494/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Резнік Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
19 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бородійчук В. Г. суддів
Подорога В. М. , Демченко В. А. при
секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до Собківської
сільської ради Уманського району
Черкаської області про визнання права
власності на майно в порядку
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
18 листопада 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Собківської
сільської ради Уманського району
Черкаської області про визнання права
власності на майно в порядку
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
рідний дядько і після його смерті
залишилась спадщина, яка складається
із земельної ділянки розміром 2,3
умовних кадастрових гектари, яка
належала померлому на підставі
сертифіката серія ЧР № 0130363 на право на
земельну частку (пай) з земель
колективної власності КПСП «Собківка».
Однак державним нотаріусом була
винесена постанова про відмову у
вчиненні нотаріальних дій з посиланням
на те, що у відсутності оригіналу
сертифікату на право на земельну
частку (пай), оформити спадкове майно
З огляду на вищевикладене, позивач
просив суд визнати за ним в порядку
спадкування за заповітом право
власності на земельну частку (пай)
розміром 2,3 умовних кадастрових
гектари, яка належала померлому ОСОБА_7
на підставі сертифіката серія ЧР № 0130363
на право на земельну частку (пай) з
земель колективної власності КПСП
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 грудня 2013
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 грудня 2013 року як
незаконне та ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задоволити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи положення
цивільно-процесуального законодавства
позивач повинен довести підставу
позову, тобто обставини, з якими він, як
з юридичними фактами, пов'язані саме з
предметом спору, встановити характер
правовідносин, зумовлених фактами, що
мають місце та правові норми, якими
врегульовані ці правовідносини. Факти
та підстави позову, які відведені під
гіпотезу певної норми матеріального
права, вказують на юридичну природу
спірних правовідносин, що являється
предметом позову. Позивач повинен
зазначити і довести підставу позову,
тобто обставини, з якими він, як з
юридичними фактами, пов'язує свою
матеріально-правову вимогу.

Звертаючись до суду з позовною заявою
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування (а.с. 2) ОСОБА_6 в
обгрунтування позовних вимог вказав,
що після смерті ОСОБА_7, який являється
рідним дядьком позивачу, він намагався
фокументально оформити належне йому
спадкове майно, але здійснити це не
вдалося через відсутність оригіналу
сертифіката на право на земельну
частку (пай), через що нотаріусом було
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії у вигляді
видачі свідоцтва про право на спадщину
на спадкове майно. Тому, вважав, що на
підставі статей 392, 1296 ЦК України має
право пред'явити позов про визнання
права власності на своє майно, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності. Відсутність свідоцтва про
право на спадшину не позбавляє
спадкоємця права спадщину.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
тих обставин, що прийняття спадщини
спадкоємцем, який звертається з
вимогою про визнання права власності
на спадкове майно, має встановлюватися
належними доказами: копіями документів
із спадкової справи, якщо така справа
заводилася нотаріусом, довідками із
сільських, селищних рад за місцем
проживання спадкодавця. Позивачем, на
думку районного суду не було
підтверджено доводів позовної заяви
ніякими доказами, тому суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задорволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, входячи з наступного.

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має прийняти спадщину або не прийняти
її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ч. 1 ст. 1270
ЦК України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Ст. 1216 ЦК України визначає, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України
встановлено, що до складу спадщини
входять усі права і обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

Ч. 1 ст. 1234 ЦК України визначає, що право
на заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю.

Ст. 1235 ЦК України передбачено, що
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин. Заповідач не може
позбавити права на спадкування осіб,
які мають право на обов'язкову частку у
спадщині. Чинність заповіту щодо осіб,
які мають право на обов'язкову частку у
спадщині, встановлюється на час
відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
(а.с. 5), виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по
Уманському району Уманського
міськрайонного управління юстиції в
Черкаській області, ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в Книзі реєстрації
смертей 13 листопада 2003 року зроблено
відповідний актовий запис № 17.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 11 серпня
2003 року склав заповіт (а.с. 6), в якому
заповів належну йому земельну частку
(пай) серія ЧР № 0130363 КПСП «Собківка» с.
Собківка Уманського району Черкаської
області позивачу по справі ОСОБА_6

Після смерті спадкодавця, ОСОБА_6
звернувся до Уманської районної
державної нотаріальної контори про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на право на земельну
частку (пай), яка належала померлому
ОСОБА_7 в зв'язку з пропуском строку для
прийняття спадщини та відсутністю
документа, що посвідчує право
власності на земельну частку (пай), а
саме відповідного сертифіката на право
на земельну частку (пай).

Як вбачається з постанови про відмову
вчинення нотаріальної дії від 07
листопада 2013 року (а.с. 8), спадкова спара
після смерті ОСОБА_7 не заводилася,
строк для прийнятя спадщини в позивача,
який на момент смерті ОСОБА_7 з ним не
проживав та не був зареєстрований
закінчився 12 травня 2004 року. Дані
обставини сторонами не споростовані.

Крім вищевказаних обставин, судом
вірно було встановлено, що ОСОБА_6 на
момент смерті спадкодавця не був
малолітньою, неповнолітньою,
недієздатною, а також особою, цивільна
дієздатність якої обмежена та не
скористався наданим йому законом
правом, оформити спадкове майно у
встановлений законом строк,
пропустивши значний строк звернення до
нотаріальної контори для видачі
свідоцтва за заповітом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно визначено правову
природу спірних праоввідносин,
позивачем не було надано ніяких
підтверджуючих доказів в
обгрунтування своїх позовних вимог, а
тому висновок районного суду є
правильним і скасуванню не підлягає.

Крім того, колегією суддів під час
рогляду справи в суді апеляційної
інстанції було встановлено, що в
спадкодавця на момент його смерті та на
момент розгляду справи в апеляційному
суді Черкаської області маються інші
спадкоємці, а саме мати померлого, яка
відповідно до ст. 1261 ЦК України входить
до першої черги спадкоємців, а тому
колегія суддів звертає увагу на те, що
позивачем крім недоведеності своїх
позовних вимог було подано позов без
залучення всіх належних відповідачів,
а саме матері спадкодавця, що не дає
можливості для задоволення позовних
вимог без встановлення всіх істотних
обставин справи.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Собківської сільської ради Уманського
району Черкаської області про визнання
права власності на майно в порядку
спадкування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :