Справа № 523/3506/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Сувертак І. В.,

при секретарі - Мамренко Г. Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

подання першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

Встановив:

На примусовому виконанні у першому
Суворовському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції перебуває рішення
№3863 про сплату боргу видана 07.08.2013 року
УПФУ у Суворовському районі м. Одеси
про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на
користь держави у розмірі 119,11 гривень.
29.11.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
провадження №В-25/101 (ВП №40994480) за
вищевказаним рішенням. Боржником, у
наданий державним виконавцем строк для
самостійного виконання рішення №3863,
котре видано 07.08.2013 року УПФУ у
Суворовському районі м. Одеси, не
виконано.

Перший Суворовський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, в порядку ст.377-1 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 ст. 377-1 ЦПК
України сторони у судове засідання не
викликались.

Суд негайно розглядає подання, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Суд вважає, що заява задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у першому Суворовському
відділі державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
знаходиться рішення №3863 про сплату
боргу видана 07.08.2013 року УПФУ у
Суворовському районі м. Одеси про
стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на
користь держави у розмірі 119,11 гривень.
(а.с. 4). 29.11.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
провадження №В-25/101 (ВП №40994480) за
вищевказаним рішенням. (а.с.3).
Боржником, у наданий державним
виконавцем строк для самостійного
виконання рішення №3863, котре видано
07.08.2013 року УПФУ у Суворовському районі
м. Одеси, не виконано.

У поданні державного виконавця
відсутні будь - які дані, які б свідчили
про те, що в іншій спосіб, ніж обмеження
конституційних прав людини і
громадянина, виконати рішення суду
неможливо, відсутні докази про те, що
ОСОБА_1 дійсно має намір і може виїхати
за межі території України. В матеріалах
подання відсутні будь-які фактичні
дані про вручення боржнику постанови
про відкриття виконавчого провадження
та ін. Разом з тим, відповідно до ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Згідно до вимог п.п. 2, 5 ч. 1, ч. 2
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а громадянинові, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо, у т.ч., діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, або, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Вільне пересування громадянина і вибір
ним місця проживання (перебування), як і
право вільно залишати територію
України гарантований ст. 33 Конституції
України. Обмеження такого права
встановлені законом, підстав для
застосування такого державним
виконавцем не наведено і в судовому
засіданні не встановлено.

Враховуючи вищевказані обставини і
зважаючи на положення вказаних норм,
суд приходить до переконання про
відсутність достатніх підстав для
задоволення даного подання.

Відмова у задоволенні подання не
позбавляє права повторного звернення
державного виконавця до суду.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
33 конституції України, п.п. 2, 5 ч. 1, ч. 2
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994р. № 3857-ХІІ, ч.1 ст. 377-1
ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя