Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №281/542/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
Микитюк О.Ю.

суддів
Товянської О.В.,

Гансецької І.А.

при секретарі Гуковій
О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до малого приватного
підприємства „Вулкан" (третя особа
ОСОБА_2) про захист прав споживача,
визнання угоди недійсною та стягнення
коштів

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Лугинського районного суду
від 20 січня 2014 року,

встановила:

У червні 2013 року представник ОСОБА_1 на
підставі довіреності ОСОБА_4 подав до
суду позовну заяву, в якій просив
визнати недійсним договір №010901 від 01
вересня 2011 року на виконання проектних
робіт, укладений між ОСОБА_1 та малим
підприємством „Вулкан", стягнути з
відповідача на його користь сплачені
за договором кошти в розмірі 139575грн. В
обґрунтування позову зазначив, що
оспорюваний договір підряду є
недійсним, оскільки укладений під
впливом обману (ч.1 ст.230 ЦК України) та
із використанням відповідачем
елементів нечесної підприємницької
діяльності (ч.6 ст.19 Закону України „Про
захист прав споживачів").

Рішенням Лугинського районного суду
від 20 січня 2014 року у позові відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить скасувати рішення і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, зокрема ст.ст.10, 19 Закону України
„Про захист прав споживачів". Вказує на
те, що довів наявність обману та
елементів нечесної підприємницької
діяльності.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
третя особа ОСОБА_2 (його дружина) є
фізичними особами-підприємцями.
Рішенням Путиловицької сільської ради
Лугинського району Житомирської
області від 02.06.2011 року №64 надано
дозвіл ПП ОСОБА_2 на реконструкцію та
будівництво придорожнього комплексу,
кафетерію, пункту технічного
обслуговування автомобілів та кімнат
відпочинку в АДРЕСА_1, а рішенням від
22.03.2011 року №22 надано дозвіл ПП ОСОБА_1
на технічне обслуговування
автотранспорту в АДРЕСА_1 (а.с.86,88, 76-77,79).

01 вересня 2011 року ОСОБА_1 уклав з малим
приватним підприємством „Вулкан"
договір на виконання проектних робіт
по виготовленню проектної
документації на будівництво
придорожнього комплексу, кафетерію,
пункту технічного обслуговування
автомобілів та кімнат відпочинку в
АДРЕСА_1. 07 грудня 2011 року сторонами
підписаний акт приймання виконаних
робіт (а.с.7-11).

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин визнається судом
недійсним.

Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року „Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину.
Ознакою обману є умисел у діях однієї з
сторін правочину. Наявність умислу в
діях відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог або
заперечень. Позивач не надав доказів на
підтвердження навмисного введення
його в оману відповідачем та на
підтвердження того, що він помилявся
щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін.

Як визначено у п.22 ст.1 Закону України
„Про захист прав споживачів", споживач
- фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю.

Із змісту оспорюваного договору
вбачається, що його предметом є
виконання робіт, які спрямовані не на
задоволення особистих потреб позивача
і третьої особи, а безпосередньо
пов'язані із здійсненням ними
підприємницької діяльності. Отже,
положення Закону України „Про захист
прав споживачів" на спірні
правовідносини не поширюються.

Суд першої інстанції зробив
обґрунтований висновок про
безпідставність позову. Рішення
ухвалено із дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_3 відхилити.

Залишити без змін рішення Лугинського
районного суду від 20 січня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: Судді: