Провадження № 2/344/792/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Хоростіля Р.В.,

секретаря
Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, до КП «Єдиний розрахунковий
центр», про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вказаним позовом
до відповідача, в обґрунтування якого
покликалась на те, що їй та членам її
сім'ї на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1, яка
протягом 2013р. в результаті виходу з
ладу стояка системи водовідведення
була затоплена. Внаслідок залиття
квартири з'явились мокрі плями на
стінах та стелі ванної кімнати та
туалету, грибкові утворення під
керамічною плиткою ванної кімнати,
пошкодження дверей та дверної коробки
ванної кімнати, підтікання та тріщини
штукатурки в кладовій. Квартира на
даний час потребує поновлювального
ремонту.

07.08.2013р. КП «Єдиний розрахунковий
центр» було проведено обстеження
квартири з метою виявлення причин
заподіяної шкоди, за результатами
якого було складено акт, де зафіксовано
факт залиття квартири. Причиною
затоплення стала каналізаційна труба
на рівні другого поверху, пошкоджена
корозією на з'єднанні. Дана труба, була
змінена відповідачем у 2013р. Вважає, що
відповідач фактично визнав свою вину в
залитті квартири та усунув причини
залиття, проте відмовляється в
добровільному порядку відшкодувати
заподіяну майнову шкоду. Відповідно до
звіту про оцінку майна від 25.08.2013р.,
вартість відновлювального ремонту
квартири складає 16974,20грн. Тому просить
стягнути з відповідача матеріальні
збитки в сумі 16974,20грн., витрати на
проведення експертизи в сумі 800грн.,
моральну шкоду в сумі 1000грн. та судові
витрати по справі.

Ухвалою суду від 07.03.2014р. до участі в
справі в якості третіх осіб, які не
заявляються самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача,
залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 позов
підтримали, покликаючись на викладені
в позовній заяві обставини. Просили
позов задоволити.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
позовні вимоги підтримали, просили
позов задоволити.

Представники відповідача Гнатюк Т.Б. та
Григорчук М.В. позов не визнали,
покликаючись на письмове заперечення
(а.с.51-52), крім цього пояснили, що згідно
з висновку комісії, який викладений в
акті № 03-13/05-46 від 07.08.2013р., причину
виникнення мокрих плям у квартирі
АДРЕСА_1 не представилось можливим,
обстежити внутрішньо будинкові стояки
водовідведення та водопостачання
неможливо, оскільки ніші, де проходять
дані мережі, замуровані. Акт
приймання-передачі виконаних робіт, на
який посилається позивач, не
підтверджує того, що мокрі плями на
стінах і стелі ванної кімнати та
туалету сталися внаслідок
несправності стояка системи
водовідведення. При цьому підтвердили,
що стояк дійсно був замінений
працівниками комунального
підприємства внаслідок того, що був
внесений відповідно до графіку
запланованих робіт. Просили в позові
відмовити у зв'язку із його
недоведеністю та безпідставністю.

Заслухавши сторін (їх представників),
третіх осіб, дослідивши матеріали
справи, суд вважає наступне.

Судом встановлено, що позивачу та
членам її сім'ї на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.30).

Відповідно до Конституції України
фізична особа має право зокрема на
життя, право на охорону здоров'я, право
на безпечне для життя і здоров'я
довкілля, право на свободу та особисту
недоторканність, право на
недоторканність особистого і
сімейного життя, право на повагу до
гідності та честі, право на таємницю
листування, телефонних розмов,
телеграфної та іншої кореспонденції,
право на недоторканність житла, право
на вільний вибір місця проживання та на
свободу пересування, право на свободу
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості - ч. 1 ст. 270 ЦК
України.

Згідно типового договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, який
оприлюднений як договір приєднання
спецвипуску періодичного видання
«Західний кур'єр» від 29.09.2011р.,
балансоутримувачем вказаного будинку
є КП «Єдиний розрахунковий центр»,
згідно з п.п. 3.2 якого виконавець
зобов'язаний утримувати внутрішньо
будинкові мережі у належному
технічному стані, здійснювати їх
технічне обслуговування та ремонт,
вживати своєчасних заходів до
запобігання аварійним ситуаціям та їх
ліквідації, усунення порушень щодо
надання послуг в установлені
законодавством строки.

Ст. 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування, а відповідно
до п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала, а згідно
з ч. 2 цієї статті особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
зазначено, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

07.08.2013р. за участю представників
відповідачів було акт 03-13/05-46 (а.с.9), з
якого вбачається, що при візуальному
обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлено
мокрі плями на стінах та стелі ванної
кімнати та туалету. Під час обстеження
квартири АДРЕСА_2, що знаходиться
поверхом вище витоків з внутрішньо
квартирної мережі водовідведення та
водопостачання не виявлено. Причину
виникнення плям у квартирі АДРЕСА_1 не
представилось можливим, оскільки
обстежити внутрішньо будинкові стояки
водовідведення та водопостачання
неможливо так як ніші де проходять дані
мережі замуровані.

Дана обставина, як і обставини про те,
що відбулось затоплення квартири
позивача і у вересні 2013 року
відповідачем замінено трубу стояка,
який має відношення до квартири ОСОБА_1,
представниками відповідача не
заперечено, визнано, а згідно з ч. 1 ст. 61
ЦПК України, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Згідно акту 03-13/05-14 з загального огляду
житлового будинку АДРЕСА_1 від 16.07.2013р.
(а.с.68) висновки комісії наступні:
«Мережі ХВП, ГВП, ВВ потребуються
заміни (підвального розгалуження)»,
оцінка стану окремих елементів будинку
в т.ч. стояків «Задовільно».

Як вбачається з акту 03-13/05-47 від 08.08.2013р.
(а.с.69) для запобігання подальшого
підтоплення квартири АДРЕСА_1 було
перекрито холодне водопостачання по
стояку.

В той же час суд критично оцінює
посилання представників відповідача
на те, що можливості здійснити належну
перевірку стану внутрішньо будинкових
мереж, зокрема у квартирі позивачка, не
було, оскільки такі пояснення жодним
чином не підтверджені, не подано
належних та допустимих доказів того, що
відповідач звертався до ОСОБА_1 з
проханням надати йому доступ для
огляду таких мереж, що в свою чергу
надало б можливість виявити причини
несправності таких (перебування їх у
неналежному стані) та запобігти
залиттю та пошкодженню майна позивача.

При цьому, суд критично оцінює як
посилання представників відповідача
на те, що позивач не зверталась до
підприємства з повідомленнями про
несправність комунікацій будинку, так
і посилання позивача на те, що вона усно
з такими повідомленнями зверталась,
оскільки на думку суду дана обставина
не може виключати прямо передбаченого
Законом та Договором обов'язку
відповідача здійснювати утримання
внутрішньо будинкових мереж у
належному технічному стані,
здійснювати їх технічне
обслуговування та ремонт, вживати
своєчасних заходів до запобігання
аварійним ситуаціям та їх ліквідації,
усунення порушень щодо надання послуг,
а тим паче не виключає вини відповідача
у залитті квартири позивача, та як
наслідок, - заподіяння позивачу
матеріальних збитків.

Розмір завданих позивачу збитків
підтверджується Звітом про оцінку
майна від 25.08.2013р. (а.с.10-39), згідно з яким
величина матеріального збитку
завданого власнику об'єкта оцінки -
ОСОБА_1 складає 16974,20грн. Даний Звіт
представники відповідача у
встановленому законом порядку не
оспорили, заяв про призначення судової
експертизи не подали, а лише зазначили,
що такий Звіт не містить інформації
стосовно того, яке майно оцінювалося та
якої саме шкоди зазнала квартира
позивача і чим підтверджується вказана
в ньому сума.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що право
позивача було порушене і підлягає
захисту, заподіяна останній
матеріальна шкода підлягає
відшкодуванню відповідачем в повному
обсязі, оскільки в судовому засіданні
поза розумним сумнівом доведено, що дії
(бездіяльність) відповідача були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина відповідача, та вважає позовні
вимоги про стягнення матеріальних
збитків в сумі 16974,20грн обґрунтованими
і такими, які в цій частині підлягають
до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача моральної шкоди у розмірі
1000грн., то суд вважає наступне.

Ч. 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, а згідно ч. 2 цієї статті, моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (з
наступними змінами та доповненнями),
визначено, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

При цьому враховуючи, що позивачем в
судовому засіданні не підтверджено
жодними належними та допустимими
доказами того факту, що діями
відповідача їй було завдано моральну
шкоду, не подано доказів на
підтвердження обставин заподіяння
позивачу моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, як і не доведено та не
обґрунтовано розмір такої шкоди та не
зрозуміло, з чого позивач при
визначенні такого виходила, суд вважає,
що підстав для задоволення позову
ОСОБА_1 в частині стягнення з
відповідача моральної шкоди немає.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судові витрати суд розподілив
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 270, 386, 526, 611, 1166, 1167
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути Комунального підприємства
«Єдиний розрахунковий центр», , що знаходиться по вул.
Незалежності, 9 в м. Івано-Франківську,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої та проживаючої по
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, заподіяні затопленням
матеріальні збитки у розмірі 16974
(шістнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят
чотири) гривні 20коп., витрати по оплаті
експертизи у розмірі 800 (вісімсот)
гривень, та витрати по оплаті судового
збору у розмірі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40коп.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Івано-Франківський міський суд.

Головуючий-суддя
Хоростіль Р.В.

Повне рішення складено 13 березня
2014року.