АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №679/3187/13-ц
Провадження №22-ц/792/542/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю: позивача та
представників відповідачів,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами Головного
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області та управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області на рішення
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 13 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Хмельницькій області,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області про
призначення пенсії за вислугу років.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

У 2005 році ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Хмельницькій області про призначення
йому пенсії за вислугу років. Посилався
на те, що з лютого 1982 року по травень 1997
року проходив службу в органах
внутрішніх справ України. 20 травня 1997
року, в зв'язку з хворобою, був
звільнений з органів внутрішніх справ
по інвалідності. В травні 2005 року,
досягнувши 45-річного віку і маючи
загальний стаж більше 25 років, з яких не
менше 12 років і 6 місяців становить
служба в органах внутрішніх справ,
направив відповідні документи до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Хмельницькій області
для призначення пенсії за вислугу
років, однак йому було відмовлено, з
посиланням на те, що на день звільнення
з органів внутрішніх справ він не мав
загального трудового стажу 25 років та
не досяг 45-річного віку.

Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 14 квітня 2006
року йому відмовлено в задоволенні
його позовних вимог та ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 15 червня 2006 року вказане
рішення залишено без змін.

Ухвалою Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 13 листопада
2013 року задоволено заяву ОСОБА_1 про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, а рішення Нетішинського
міського суду від 14 квітня 2006 року
скасовано.

15 листопада 2013 року до суду надійшло
доповнення до позовної заяви, поданої
в 2005 році, в якій позивач вказав в
якості співвідповідача Головне
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, якого просив
зобов'язати призначити та провести
виплати пенсії за вислугою років з 13
червня 2005 року з урахуванням інфляції.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 13 січня 2014 року позов ОСОБА_1 про
призначення пенсії за вислугу років
задоволено. Зобов'язано управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області подати до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області
документи необхідні для призначення
ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області призначити та
провести виплати ОСОБА_1 пенсії за
вислугу років, починаючи з 13 червня 2005
року, з урахуванням індексації.

В апеляційній скарзі управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області не погоджується
з рішенням суду, просить його скасувати
та закрити провадження в справі. Вважає
рішення незаконним, необґрунтованим та
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ», в редакції
яка діяла на момент звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ, останній не
має права на призначення пенсії за
вислугу років. Суд ані в ухвалі від
13.11.2013 року, ані в рішенні від 13 січня 2014
року не вказав яким же чином факт
наявності свідоцтва НОМЕР_1 про те, що в
період часу з 15.03.1979 року по 18.07.1979 року
ОСОБА_1 навчався в Теофіпольському
СПТУ-4 Хмельницької області по програмі
водія транспортних засобів категорії
«С», вплинув на помилковість рішення,
яке було винесене Нетішинським міським
судом 14.04.2006 року. Крім того, ОСОБА_1 вже
звертався в суд з аналогічним позовом,
а саме до Головного управління
Пенсійного фонду України у
Хмельницькій області про визнання дій
незаконними та зобов'язання призначити
та виплачувати пенсію за вислугу років.
За наслідками розгляду даного позову
Нетішинський міський суд виніс
постанову від 08.07.2009 року, якою відмовив
у задоволенні позову, а постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.04.2011 року
дану постанову скасовано та прийнято
нову, якою у задоволенні вимог ОСОБА_1
відмовлено в зв'язку із пропуском
строку звернення до суду. Таким чином,
на сьогоднішній день існує рішення
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.04.2011 року,
яке набрало законної сили,
постановлене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав. Виходячи з
вищенаведеного, суд першої інстанції
зобов'язаний був закрити провадження
по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі Головне
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області не погоджуючись з
рішенням суду, просило його скасувати
та закрити провадження в справі на
підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України,
посилаючись на ті ж доводи, що й перший
апелянт.

Апеляційні скарги Головного
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області та управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
- скасуванню з закриттям провадження у
справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Ухвалюючи судове рішення у справі, суд
виходив з того, що вона є цивільною.
Однак цей висновок не можна визнати
обґрунтованим.

Як визначено ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: 1) захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; 3) інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ст. 17, ч. 2 п. 1), ст. 18, ч. 1 п. 4)
Кодексу адміністративного
судочинства України усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Законом України № 1691-ІУ від 18 лютого 2010
року „Про внесення змін до деяких
законодавчих актів щодо підвідомчості
справ, пов'язаних із соціальними
виплатами" тимчасово на період дії
цього закону вирішення зазначених
спорів було передано судам загальної
юрисдикції за правилами цивільного
судочинства.

Однак рішенням Конституційного
Суду України від 09 вересня 2010 року
№ 19-рп2010 положення закону № 1691-ІУ
визнані неконституційними і вони
втратили чинність.

Суди загальної юрисдикції
втратили повноваження щодо вирішення
пенсійних спорів в порядку цивільного
судочинства.

Ця категорія справ повернута
судам адміністративної юрисдикції.

Законом України № 2748-УІ від 02
грудня 2010 року визначено, що місцеві
суди у справах щодо таких спорів (в яких
провадження було відкрито в порядку
цивільного судочинства) закривають
провадження за правилами Цивільного
процесуального кодексу та розглядають
їх як відповідні адміністративні суди
у порядку адміністративного
судочинства. Для розгляду справи у
порядку адміністративного судочинства
суд самостійно, без необхідності
вчинення учасниками таких спорів
будь-яких дій, постановляє ухвалу про
відкриття провадження в
адміністративній справі. Ухвали з
цього приводу не підлягають
оскарженню.

Судом встановлено, що рішенням
Нетішинського міського суду від 13
січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області,
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Хмельницькій області
про призначення пенсії за вислугу
років на підставі положень ст. 12 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб" вирішені та
задоволені за правилами цивільного
судочинства на підставі дії положень
закону №1691-ІУ від 18 лютого 2010 року.

Вирішивши дане питання за правилами
цивільного судочинства, суд першої
інстанції як суд загальної юрисдикції
порушив приписи цих норм
процесуального права.

За таких обставин, відповідно до вимог
ст.ст. 205 ч. 1 п. 1, 310 ч. 1 ЦПК України
ухвалене рішення підлягає скасуванню
із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 310, 313- 315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Головного
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області задовольнити
частково.

Рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 13 січня 2014
року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції:
Ходоровський Б.В.
Провадження № 22-ц/792/542/14

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 57