У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Бисаги Т.Ю., Власова С.О.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Тячівського районного суду від 11
вересня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу.

Рішенням Тячівського районного суду
від 11 вересня 2013 року позов задоволено.

Відповідач ОСОБА_1 з рішенням суду не
погодився подав апеляційну скаргу.
Просить рішення скасувати, ухваливши
нове про відмову у позові. Посилається
на те, що жодних підстав у суда для
розірвання шлюбу не було.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи вважає, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини та інші обставини
життя подружжя.

Суд ухвалює рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 05
травня 2011 року позивачка ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_1 одружились (а.с.5).

09 квітня 2012 року в даному шлюбі
народилась дитина (а.с.6).

Позивачка не бажає збереження сім'ї та
наполягає на розірванні шлюбу. Під час
наданого судом терміну примирення між
сторонами не відбулося та жодних
заходів зі сторони останніх, щодо
збереження шлюбу вжито не було.

Судом апеляційної інстанції сторонам
було надано повторно строк на
примирення.

Після закінчення призначеного судом
строку примирення подружжя не
відбулося.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається
(ст. 24 СК).

Кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК).

Ураховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивачки на розірванні
шлюбу, суд правильно виходив із того, що
сім'я сторін розпалася, а збереження
сім'ї є неможливим, оскільки судом
уживалися заходи для її збереження, які
не дали позитивного результату.

Виходячи з викладеного, давши оцінку
обставинам справи, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позов про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
11 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: