Єдиний унікальний номер 205/9006/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

за участю: позивач - ОСОБА_1,
представник позивача - ОСОБА_2,
представник третьої особи - Коваль С. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи,
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору: Дніпропетровська
міська рада, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання права
власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору:
Дніпропетровська міська рада,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання права
власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_7,
і після його смерті відкрилась
спадщина. Спадкоємцями після смерті
ОСОБА_7 є його дружина - ОСОБА_8, та його
син - ОСОБА_1. 12.03.2010 року державним
нотаріусом Другої дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Зєніковою М.С. ОСОБА_8 були видані
свідоцтва про право на спадщину за
законом: на 1/2 частку 46/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/2 частку
земельної ділянки розміром 0,1149
гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1, що
належали на праві власності померлому
ОСОБА_7. Далі позивач зазначає, що його
мати ОСОБА_8 успадкувала 1/2 частку 46/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1, однак
зареєструвати за собою право власності
на таке нерухоме майно не встигла,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Позивач вказує, що він звернувся у
встановлений законом шестимісячний
строк з дня відкриття спадщини до
органів нотаріату із заявою про
прийняття спадщини після померлої
матері ОСОБА_8, однак отримав відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

У зв'язку з чим позивач вимушений
звернутися до суду, та просить суд в
уточненій позовній заяві визнати за
ним, ОСОБА_1 право власності на 23/100
часток домоволодіння АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, та на 1/2 частку земельної
ділянки розміром 0, 1149 Га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та його представник в
судовому засідання уточнену позовну
заяву підтримали в повному обсязі, про
вищевказані обставини не заперечували,
просили уточнену позовну заяву
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву, в якій
просить справу розглядати без її
участі, також вказує, що уточнені
позовні вимоги визнає в повному обсязі,
проти обставин та підстав, зазначених
в позові не заперечує.

Представник Дніпропетровської міської
ради у судовому засіданні проти позову
заперечувала, просила відмовити в його
задоволенні з огляду на його
безпідставність ат необґрунтованість.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, у судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву, в якій просить справу розглядати
без її участі та винести рішення
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у судове засідання
не з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
заяв чи клопотань від нього до суду не
надходило.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, доходить висновку, що позов
підлягає задоволенню по наступних
підставах.

Так, судом встановлені наступні
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на праві
приватної власності належало 46/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності, виданого Виконавчим
комітетом Ленінської ради народних
депутатів м. Дніпропетровська
16.01.1990року, зареєстрованого в КП
«ДМБТІ» 16.01.1990 року, реєстрова книга №
77-142 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_7 на
праві власності належала земельна
ділянка розміром 0,1149 га, що знаходиться
в АДРЕСА_1, наданої 0, 1000 га - для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, 0, 0149
га - для ведення особистого підсобного
господарства, на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю 1-ДП № 951568 Д*№ 035110 код ДЗК 81295031,
виданого Дніпропетровською міською
радою народних депутатів 10.04.2001 року .

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в
Книзі реєстрації смерті відділом
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції 29 квітня
2009 року зроблено відповідний актовий
запис за № 2532 (а.с.7).

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_7 спадщину прийняли дружина
померлого - ОСОБА_8, як спадкоємець
першої черги за законом, та його син,
позивач по справі. Такі особи 12.03.2009
року отримали свідоцтва про право на
спадщину за законом на спадкове майно,
що складається із 1/2 частки 46/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/2 частки
земельної ділянки, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 для кожного із
спадкоємців (а.с.11-12).

Судом також встановлено, що ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в Книзі
реєстрації смерті відділом реєстрації
смерті Дніпропетровського міського
управління юстиції 08 жовтня 2012 року
зроблено відповідний актовий запис за
№ 6766 (а.с.8).

Судом також встановлено, а сторонами
визнано, що ОСОБА_8 за час свого життя
речове право на вказане спадкове майно
у вигляді 23/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку не
зареєструвала.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач вчасно звернувся до органу
нотаріату із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_8, однак
11.06.2013 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_5 було відмовлено
позивачеві у видачі відповідного
свідоцтва про право на спадщину та
рекомендовано звернутись до суду (а.с.
13). В обґрунтування вказаної відмови
нотаріусом була покладена обставина
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів, а саме: Витягу з
Реєстру прав власності на вищевказане
нерухоме майно та Державного акту на
право власності на вищевказану
земельну ділянку на ім'я його матері
ОСОБА_8.

У відповідності до п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування»за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа має
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відсутність державної
реєстрації права на майно, зазначеного
у свідоцтві про право на спадщину, не
може позбавляти спадкоємця права на
таку спадщину.

Оскільки ОСОБА_8 була спадщина
прийнята, проте таким спадкоємцем не
було здійснено державну реєстрацію
права на спадкове майно, то суд бере до
уваги те, що законодавець розмежовує
поняття "виникнення права на спадщину"
та "виникнення права власності на
нерухоме майно, що входить до складу
спадщини", і пов'язує із виникненням цих
майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до положень ст. 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Виникнення у
спадкоємця права на спадщину, яке
пов'язується з її прийняттям, як
майнового права зумовлює входження
права на неї до складу спадщини після
смерті спадкоємця, який не одержав
свідоцтва про право на спадщину (статті
1296, 1297 ЦК).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

З аналізу вищенаведених норм
матеріального закону випливає, що у
разі не здійснення державної
реєстрації права власності на спадкове
майно, яке входить до складу спадщини,
особа не втрачає права на таку
спадщину, а лише позбавляється
можливості здійснення права власності
у повному обсязі (права відчуження
тощо).

Суд зауважує, що ст. 1299 ЦК України, якою
було передбачено обов'язок спадкоємця
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна, було
виключено згідно із Законом України
від 04.07.2013 р. N 402-VII.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно.

На думку суду, момент визнання певного
речового права не можна ототожнювати
із моментом виникнення такого права на
річ.

За таких підстав, суд доходить висновку
про те, що вказане майно у вигляді 23/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1 та 1/2
частки земельної ділянки, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
входить до складу спадщини, що
залишилося після смерті ОСОБА_8, а
відтак позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі, у зв'язку
з чим за позивачем слід визнати право
власності на 23/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1, та право власності на 1/2 частку
земельної ділянки розміром 0, 1149 Га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також суд, враховуючи ту обставину, що
позивачем не заявлялась вимога про
розподіл судових витрат, вважає за
необхідним покласти судові витрати по
справі на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1218, 1268,
1297, 1299 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 130,
174, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВирішиВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи,
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору: Дніпропетровська
міська рада, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання права
власності в порядку спадкування, -
задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на
23/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частку земельної ділянки розміром 0,
1149 Га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Мовчан Д.В.