Провадження № 2/344/820/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Сивухіної Ю.Ю.,
Іванова О.В.,

за участі позивача Сеніва М.В. та його
представника Дзундзи О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № Ю26.001.71873 від
15.11.2010 року, посилаючись на те, що
відповідач отримав в позивача кредит в
розмірі 5865 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 2,5500 %
за кожен день користування кредитом з
кінцевим терміном повернення 15.11.2011
року та зобов'язався виконати кредитні
зобов'язання відповідно до умов
кредитного договору. Внаслідок
порушення графіку сплати коштів станом
на 10.09.2013 року за відповідачем наявна
заборгованість за кредитними
зобов'язаннями в розмірі 30 143 грн. 03 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов визнав
частково. Заперечив проти стягнення
неустойки та віндикаційних витрат.
Просив суд зменшити суму неустойки до 0
грн. у зв'язку із важким матеріальним
становищем Стосовно вимог про
стягнення віндикаційних витрат, то
суду зазначив що ні договором ні
законом таких відшкодувань не
передбачено.

Заслухавши пояснення відповідача та
його представника, дослідивши письмові
матеріали справи, судом встановлено, що
спір між сторонами виник з приводу
порушення права на належне виконання
умов кредитного договору, внаслідок
чого банк позивається про його
відновлення шляхом стягнення
заборгованості за вказаним договором з
позичальника.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України
визначено зміст кредитного договору.
За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Істотними
умовами кредиту є розмір кредиту та
строк повернення кредиту.

Судом встановлено, що 15 листопада 2010
року між публічним акціонерним
товариством «Плюс Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Ідея Банк», та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ Ю26.001.71873 (а.с.7), за яким банк надав, а
позичальник (відповідач) отримав
кредитні ресурси в розмірі 5865 гривень
та зобов'язавсь повернути кредит
протягом 12 місяців. Відповідно до
пункту 1.4. кредитного договору плата за
користування кредитними коштами
становить 10% річних від залишкової суми
кредиту. Пунктом 2.1 встановлено, що
відповідач зобов'язаний повертати
кредит разом з процентними платежами в
12 щомісячних внесках до 15 дня/числа
кожного місяця, при цьому перші 11
внески у рівній сумі 665,19 грн., а
останній внесок 664,04 гривень.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Не зважаючи на взяті на себе за
кредитним договором зобов'язання,
відповідач систематично порушував
умови, передбачені цим договором. На
підтвердження цього надано
довідку-розрахунок заборгованості за
кредитним договором № Ю26.001.71873 від 15
листопада 2010 року та розрахунок
заборгованості (а.с.5).

Статтею 611 ЦК України встановлено
правові наслідки порушення
зобов'язання, за змістом якої у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
неустойка.

Станом на 10 вересня 2013 року, згідно
довідки про стан заборгованості та
розрахунку заборгованості за
кредитним договором № Ю26.001.71873 від 15
листопада 2010 року, заборгованість
відповідача за кредитними
зобов'язаннями становить 30 143 грн. 03
коп., з яких прострочений борг - 5397 грн. 58
коп., прострочені проценти - 5943 грн. 48
коп., строкові проценти - 38 грн. 45 коп.,
пеня - 18 703 грн. 52 коп., віндикаційні
витрати - 60 грн.

Позивач надав суду розрахунок
віндикаційних витрат, однак жодного
належного доказу їх понесення суду не
представив. А тому, враховуючи, що
наявність таких витрат заперечується
відповідачем, суд приходить до
переконання що 60 грн. віндикаційних
витрат не підлягають відшкодуванню.

Вирішуючи клопотання відповідача про
зменшення розміру неустойки, суд
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно роз'яснень викладених в п.
27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» положення
частини третьої статті 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу. Істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Відповідач в своїх поясненнях
посилається на важкий матеріальний
стан, суд вважає такі обставини
істотними. Крім того, основна
заборгованість відповідача становить 5
397 грн. 58 коп., в той час як пеню
нараховано в розмірі 18 703 грн. 52 коп., що
є несправедливо, враховуючи те, що
відповідач на даний час безробітний та
немає доходів, вказаний факт
підтверджується копією трудової
книжки.

Згідно положень ст. ст. 16, 20 ЦК України
передбачено право особи захистити своє
порушене право шляхом звернення до
суду. При цьому право на захист особа
здійснює на свій розсуд. В даному
випадку позивач просить про захист
порушеного права шляхом стягнення з
позичальника заборгованості за
кредитним договором.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовну вимогу публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором слід задовольнити
частково, стягнувши з відповідача в
користь позивача заборгованість за
кредитним договором в сумі 11 379 гривень
51 коп., яку складає: прострочений борг -
5397 грн. 58 коп., прострочені проценти - 5943
грн. 48 коп., строкові проценти - 38 грн. 45
коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Тому сплачені позивачем судові витрати
підлягають відшкодуванню зі сторони
відповідача пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до
в п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст. ст. 16, 20,
526, 527, 551, 610, 611, 612, 1054, 1050 Цивільного
Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74, 88,
ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, в користь публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк»,
місцезнаходження якого: 79008, м. Львів,
вул. Валова, буд. № 11, (рахунок 3016.980
в ПАТ «Ідея Банк», МФО 336310, код 19390819) - 11
379 грн. 51 коп. (одинадцять тисяч триста
сімдесят дев'ять гривень 51 копійка)
заборгованості за кредитним договором
№ Ю26.001.71873 від 15.11.2010 року та 229,40 грн.
судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 04 березня 2014 року

Суддя
Бабій О.М.