АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Ящук Т.І.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 02 грудня 2013
року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Київоблбуд»,
комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», третя особа
з самостійними вимогами - товариство з
обмеженою відповідальністю «Гранд»,
треті особи без самостійних вимог:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання права власності,
зобов'язання вчинити дії та за позовом
третьої особи з самостійними вимогами -
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранд» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Київоблбуд», ОСОБА_2
про визнання недійсним договору.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2006 р. ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ТОВ «Київоблбуд»,
ТОВ «НВК «Укрінвестбуд», КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна».

В липні 2006 р. ТОВ «НВК «Укрінвестбуд»
звернувся до Подільського районного
суду м. Києва з позовом до ТОВ
«Київоблбуд», ОСОБА_2 про визнання
недійсними: договору про інвестування
будівництва від 21 серпня 2002р., Графіку
грошових коштів по періодах на
будівництві житлового будинку по
АДРЕСА_1, додаток № 2 «Перелік квартир,
офісних приміщень та гаражних місць,
які закріплюються за стороною в
будинку по АДРЕСА_1» до зазначеного
договору.

З урахуванням уточнених позовних вимог
позивач просив суд: визнати за собою
право власності на 986.83 кв.м. в будинку
АДРЕСА_1 з наступними характеристиками:
1) на квартири: чотирьохкімнатну
квартиру НОМЕР_1 площею 216,9 кв.м. на
першому житловому поверсі; трикімнатну
квартиру НОМЕР_2, площею 120,61 кв.м, на
першому житловому поверсі:
чотирьохкімнатну квартиру НОМЕР_4,
площею 188,5 кв.м. на четвертому поверсі;
п'ятикімнатну квартиру в двох рівнях
НОМЕР_3 на 9-10 поверхах площею 287,32 кв.м.; 2)
на нежилі (офісні приміщення): нежилі
(офісні приміщення) на. першому
цокольному поверсі, загальною площею
144,43 кв.м.; 3) на паркувальні місця: п'ять
паркувальних місць, які розташовані в
підземній стоянці; зобов'язати ТОВ
«Київоблбуд» передати за актом
прийому-передачі у власність позивачу
зазначені об'єкти нерухомості в
будинку за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача ТОВ
«Київоблбуд» повернути позивачу
залишок суми в розмірі 88 866 грн., що
еквівалентно 28,87 кв.м.; зобов'язати КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав на
об'єкти нерухомого майна»
зареєструвати право власності ОСОБА_2
на зазначені об'єкти нерухомості у
будинку АДРЕСА_1; стягнути на користь
позивача ОСОБА_2 з ТОВ «Київоблбуд»
витрати по сплаті державного мита та
витрати по сплаті за
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільної справи.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2
обґрунтовував тим, що 27 липня
2002 р. між ТОВ «Київоблбуд», ТОВ «НВК
«Укрінвестбуд», ТОВ «Гранд» було
укладено договір № 07/07-2 про спільну
діяльність.

30 січня 2004 р. між ОСОБА_2 та ТОВ
«Київоблбуд», ТОВ «НВК «Укрінвестбуд».
ТОВ «Гранд» було укладено додаткову
угоду до договору про спільну
діяльність, і позивача прийнято за
додатковою угодою четвертою стороною
до складу учасників спільної
діяльності за спільним рішенням
сторін. Відповідно до якої ОСОБА_2 взяв
на себе зобов'язання здійснити
інвестування будівництва будинку по
АДРЕСА_1 у сумі еквівалентній 1 307 500 дол.
СІІІА, що за курсом НБУ на день
підписання цієї додаткової угоди
становило 6 968 975 грн. та зобов'язувався
фінансувати будівництво відповідно до
відкоригованого графіку фінансування.

Позивачем ОСОБА_2 було сплачено 3 037 100
грн. Не дивлячись, що позивачем ОСОБА_2
була сплачена не в повному обсязі сума
грошових коштів за договором про
спільну діяльність, позивач вважає, що
все одно набув право власності на
майно, в межах суми внесених коштів, а
оскільки в досудовому порядку, ТОВ
«Київоблбуд» відмовляється передати
позивачу майно, останній вимушений був
звернутися до суду з вказаним позовом
для захисту свого порушеного права.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 19 грудня 2006 р. цивільну справу
за позовом ТОВ «НВК «Укрінвестбуд» до
ТОВ «Київоблбуд», ОСОБА_2 про визнання
недійсними: договору інвестування,
Графіку грошових коштів по періодах на
будівництві житлового будинку по
АДРЕСА_1 - передано до Шевченківського
районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 травня 2007 р. були
об'єднані в одне провадження позови
ОСОБА_2 і ТОВ «НВК «Укрінвестбуд».

Судом до участі у справі, в якості
третьої особи було притягнуто ТОВ
«Гранд».

26 вересня 2007 р. ТОВ «Гранд» звернулося
до Шевченківського районного суду м.
Києва, як третя особа з самостійними
вимогами, з позовом, в якому просило
суд: визнати недійсними договір
інвестування з додатками №1,2 до нього.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 07 грудня 2012 р.
провадження по справі за позовом ТОВ
«НВК «Укрінвестбуд» до ТОВ
«Київоблбуд», ОСОБА_2, третя особа з
самостійними вимогами: ТОВ «Гранд» про
визнання договору та додатків до нього
недійсними закрито, і провадження по
справі за позовами: ОСОБА_2 до ТОВ
«Київоблбуд», ТОВ «НВК «Укрінвестбуд»,
КП «Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
третя особа з самостійними вимогами:
ТОВ «Гранд» про визнання права
власності; третьої особи з
самостійними вимогами ТОВ «Гранд» до
ТОВ «Київоблбуд», ТОВ «НВК
«Укрінвестбуд», ОСОБА_2 про визнання
недійсними договору і додатків до
нього - закрито в частині вимог до ТОВ
«НВК «Укрінвестбуд», на підставі п.5 ч.1
ст. 205 ЦПК України.

Третя особа з самостійними вимогами
ТОВ «Гранд» свої вимоги обґрунтовувала
тим, що оспорюваний договір
інвестування, та додатки до нього
порушує її права, оскільки в порушення
п. 2.4.1 договору про спільну діяльність
мало місце розпорядження створеним
майном без згоди третьої особи, як
сторони за договором про спільну
діяльність, а тому на підставі положень
ст. ст. 48, 431, 432 ЦКУРСР третя особа
просила суд позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 02 грудня 2013 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в
повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивача, який підтримав
апеляційну скаргу, представників
відповідача та третіх осіб, які
заперечували проти задоволенні
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 27 липня 2002 р. між ТОВ
«Київоблбуд», ТОВ «НВК «Укрінвестбуд»,
ТОВ «Гранд» було укладено договір №
07/07-2 про спільну діяльність. /а.с.13-17 т.2/

12 березня 2003 р. сторони уклали
додаткову угоду, доповнивши вказаний
договір п.8.4 наступного змісту: сторона,
яка допустила прострочку фінансування
свого паю (частки) в будинку більш як на
чотири місяці підряд, позбавляється
прав на закріплені за такою стороною
для розпорядження квартири, офісні
приміщення та гаражні місця. Інші
сторони договору, в межах сплаченої
суми стороною, яка допустилася
чотирьохмісячної прострочки з оплати
самостійно вирішують питання
закріплення за стороною, що
прострочила, квартир, офісних
приміщень та гаражних місць, про що
укладають відповідний акт. /а.с.226 т.2/

21 серпня 2002 р. між ТОВ «Київоблбуд», ТОВ
«НВК «Укрінвестбуд» та ОСОБА_2 було
укладено договір про інвестування
будівництва. /а.с.24-27 т.2/

30 січня 2004 р. між ОСОБА_2 та ТОВ
«Київоблбуд», ТОВ «НВК «Укрінвестбуд».
ТОВ «Гранд» було укладено додаткову
угоду до договору про спільну
діяльність, і позивача прийнято за
додатковою угодою четвертою стороною
до складу учасників спільної
діяльності за спільним рішенням
сторін. Відповідно до якої ОСОБА_2 взяв
на себе зобов'язання здійснити
інвестування будівництва будинку по
АДРЕСА_1 у сумі еквівалентній 1 307 500 дол.
СІІІА, що за курсом НБУ на день
підписання цієї додаткової угоди
становило 6 968 975 грн. та зобов'язувався
фінансувати будівництво відповідно до
відкоригованого графіку фінансування.
/а.с.18-20 т.2/

Рішення суду в частині вирішення вимог
третьої особи ТОВ «Гранд» про визнання
недійсними договору інвестування та
додатків №1, 2 до нього не оскаржено,
тому у відповідності до положень ч.1
ст.303 ЦПК України колегія суддів
перевіряє законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 районний суд виходив з
того, що вимоги ОСОБА_2 є
безпідставними, оскільки об'єкти
нерухомості, які позивач просив
визнати за ним, передані у власність
третім особам.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 здійснив фінансування у
будівництво не в повному обсязі, й
відтак на підставі п.5.1 договору є
власником оплаченої частини своєї
частки спростовується наступним.

Так, згідно п.12 додаткової угоди від 30
січня 2002 р. ОСОБА_2 вправі, за згодою ТОВ
«Київоблбуд», обмежити свою частку у
будівництві фактично виплаченими
коштами чи внесеними цінностями.

Позивачем не надано належних та
допустимих, в розумінні положень ст.57-59
ЦПК України, доказів того, що ТОВ
«Київоблбуд» надавало згоду на
обмеження його частки у будівництві
фактично виплаченими коштами.

Окрім того, відповідно до положень
додаткової угоди від 12 березня 2003 р.
сторона, яка допустила прострочку
фінансування свого паю (частки) в
будинку більш як на чотири місяці
підряд, позбавляється прав на
закріплені за такою стороною для
розпорядження квартири, офісні
приміщення та гаражні місця. Інші
сторони договору, в межах сплаченої
суми стороною, яка допустилася
чотирьохмісячної прострочки з оплати
самостійно вирішують питання
закріплення за стороною, що
прострочила, квартир, офісних
приміщень та гаражних місць, про що
укладають відповідний акт.

З пояснень представника ТОВ
«Київоблбуд» в суді апеляційної
інстанції убачається та не
спростовується сторонами, що ОСОБА_2
припинив фінансування будівництва
будинку з квітня 2004 р., й у зв'язку з
простроченням фінансування втратив
право на закріплені за ним квартири,
офісні приміщення та гаражні місця.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірні об'єкти нерухомості були
незаконно відчужені ТОВ «Київоблбуд»
іншим особам, остільки за ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21 червня 2006 р. на вказані
об'єкти було накладено арешт,
спростовуються фактичними обставинами
справи.

Матеріали справи свідчать, що угоди про
купівлю вказаних об'єктів нерухомості
укладалися між ТОВ «Київоблбуд» та
третіми особами - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у період
2004-2005 рр., тобто до постановлення ухвали
про накладення арешту.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності, колегія суддів
вважає законними й обґрунтованими
висновки районного суду про
відсутність правових підстав до
задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 02 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-27/11

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1462/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.