Єдиний унікальний номер 256/4293/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1129/2014
Головуючий у 1 інстанції Гладка І.А.
Доповідач Корчиста О.І.
31 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Биліни
Т.І., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційні скарги ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 20 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган
опіки та піклування Макіївської
міської ради про зміну порядку і
способу участі батька у вихованні
дітей та за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган
опіки та піклування Макіївської
міської ради про участь у вихованні
дитини того з батьків, хто проживає
У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Орган опіки та піклування Макіївської
міської ради про зміну порядку і
способу участі батька у вихованні
дітей, визначеного рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 02 серпня 2012 року.
У листопаді 2013 року ОСОБА_2 подав
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3,
третя особа: Орган опіки та піклування
Макіївської міської ради про участь у
вихованні дитини того з батьків, хто
проживає окремо від неї.
Рішенням Калінінського районного суду
м. Донецька від 20 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 про зміну
порядку і способу участі батька у
вихованні дітей та зустрічного позову
ОСОБА_2 про участь у вихованні дитини
того з батьків, хто проживає окремо від
неї, відмовлено.

З таким рішенням суду не погодилися
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та подали апеляційні
скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, а також на
невірну оцінку наявних в матеріалах
справи доказів, просила рішення в
частині відмови у задоволенні її
позову скасувати та ухвалити нове про
задоволення її позовних вимог про
зміну порядку і способу участі батька у
вихованні дітей, визначивши батьку для
спілкування один день на місяць -
неділю з 12:00 години до 15:00 години в
присутності матері.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те. що судом
першої інстанції не враховано стан
здоров'я диньки ОСОБА_6, графік
відвідування школи та дитячого садка,
необхідність відвідування дітьми
медичного закладу, дитячих установ
тощо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також, на неповне з'ясування обставин
справи, що мали значення для її вірного
вирішення, просить змінити рішення в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, та ухвалити
в цій частині нове рішення, яким
встановити порядок спілкування з
дітьми без присутності матері, а також,
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень,
завдану перешкоджанням останньою його
спілкуванню з дітьми.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що
судом першої інстанції не було
залучено до участі у справі
експерта-дитячого психолога, не
призначено судово-медична експертиза
для повторного обстеження та
встановлення правильного діагнозу
дитини ОСОБА_6 та не враховано, що
ОСОБА_3 чинить перешкоди у спілкуванні
батька з дітьми.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 доводі
апеляційної скарги підтримала та
просила її задовольнити, у задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_2 просила
відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,
просив апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а скаргу ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, за відсутності
представника Орган опіки та
піклування Макіївської міської ради,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скаргах доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2, та ОСОБА_3 слід відхилити за
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повного всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
якій були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставини, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції в повні мірі
відповідає.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що батьками ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 30
березня 2012 року визначено місце
проживання малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_6
за місцем проживання їх матері ОСОБА_3.

Крім цього, судом першої інстанції
встановлено, що рішенням Апеляційного
суду Донецької області від 02 серпня 2012
року було змінено рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 27
червня 2012 року та встановлено для
ОСОБА_2 спосіб та порядок спілкування з
його дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щотижня у
понеділок, середу та п'ятницю з 16:00
години до 19:00 годин, у неділю з 12:00
години до 16:00 години в присутності
матері ОСОБА_3.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 та зустрічного позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що підстав для зміни способу та
порядку спілкування батька із дітьми,
який було встановлено рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 02 серпня 2012 року не має, при цьому,
виходив також з того, що зміна
встановленого порядку може негативно
вплинути на звичайний для дітей
розпорядок дня та на їх емоційний стан.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційних скарг, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції
вірно встановив обставини справи та
визначив матеріальні норми, якими
регулюються спірні правовідносини.

Вирішуючи спір, суд керувався
положеннями сімейного кодексу України
/надалі СК України/.

Так, статтями 141, 157 СК України
визначено, що мати, батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини та
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини,
також якщо той із батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Тобто, вирішуючи спори між батьками,
які проживають окремо, щодо часу та
способу спілкування та участі у
вихованні батька й матері щодо своїх
дітей, суд повинен ухвалити рішення,
яке відповідало б інтересам
неповнолітніх.

При цьому суд враховує, хто з батьків
яку увагу виявляє до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для визначенні
участі у спілкуванні із дитиною.

Вирішуючи спір суд врахував висновок
органу опіки та піклування Макіївської
міської Ради про встановлення порядку
участі у вихованні дитини батька, який
проживає окремо від дитини від 14 червня
2012 року, визначено доцільним
встановити порядок участі ОСОБА_2 у
вихованні малолітніх дітей ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 щотижня: понеділок, середа та
п'ятниця з 16:00 години до 19:00 години, у
неділю з 12:00 години до 16:00 години, не
більше 30 днів на рік для оздоровлення
дітей на території України в
присутності матері ОСОБА_3 /т. І, а.с. 74-75/.

Встановлено і визнано сторонами, що
іншого висновку органу опіки та
піклування щодо порядку участі
відповідача у вихованні дітей, зокрема
в інші дні та за відсутності матері, не
має.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року
№2402-III кожна дитина має право на рівень
життя, достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку, який відповідно до
встановлених обставин можуть
забезпечити батьки дитини.

В своєму рішенні суд першої інстанції
обґрунтовано врахував вимоги ст. 157 СК
України та взяв до уваги положення
«Конвенції про права дітей».

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, зокрема у принципі 6,
проголошено, що малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

При цьому суд першої інстанції
врахував, положення частин 7, 8 статті 7
СК, згідно якої під час вирішення
будь-яких питань щодо дітей, суд
повинен виходити з якнайкращого
забезпечення інтересів дітей, а також,
з'ясував думку психолога, який
підтвердив необхідність присутності
матері під час спілкування батька із
доньками.

Крім цього, при вирішенні спору, суд
першої інстанції в порядку ст. 171 СК
України з'ясував думку дитини з приводу
спору, а також з'ясував думку психолога.

Враховуючи викладене та юридичну
природу спірних правовідносин, під час
вирішення питання, суд повно встановив
всі обставини, якими обґрунтовувались
вимоги й заперечення сторін та
врахував малолітній вік дітей.

Доводи апеляційних скарг фактично
зводяться до переоцінки доказів, які
були досліджені судом першої
інстанції, проте переконливих доказів,
які б спростовували висновки суду,
сторонами не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційні скарги
підлягають відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив
:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді