У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської
області у складі:

головуючої - Боднар
О.В.

суддів - Готри Т.Ю.,
Джуги С.Д.

при секретарі - Свіді
Г.С.

з участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, що діє від імені ОСОБА_1, на
ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 01 квітня 2013 року справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи:
РВ ДВС Ужгородського МРУЮ, ОСОБА_2, про
визнання права власності на майно,
зняття арешту з майна та виключення
його з акту опису й арешту, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні
заяви представника позивача ОСОБА_3 про
забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою,
ОСОБА_3, що діє від імені ОСОБА_1, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду скасувати та постановити
нову ухвалу, якою його заяву про
забезпечення позову задовольнити.
Вказує на те, що постановляючи ухвалу
про відмову у задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції не повно з'ясував усі
обставини, які мають значення для
справи, та належним чином не оцінив
надані письмові докази для
обґрунтування вимоги про забезпечення
позову.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що неможливо
забезпечувати позов шляхом зупинення
виконання судових рішень, що набрали
законної сили.

З таким висновком суду першої
інстанції можна погодитись на підставі
наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з постановою Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з виконавчого листа № 2-5338/11 від 10
жовтня 2011 року та акту опису й арешту
майна від 10.04.2012 року, відносно майна, на
яке представник позивача просить
визнати право власності, вже наявне
рішення суду, яке 25 жовтня 2011 року
набрало законної сили і щодо якого
здійснюється виконання (а.с. 15-17).

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову у задоволенні заяви
представника позивача ОСОБА_3 про
забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
що у відповідності до положень ст. 308
ЦПК України є підставою для відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведенного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє від
імені ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 01 квітня 2013 року залищити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

С у д д і:

Джуга С.Д . Боднар О.В.
Готра Т.Ю.