Справа № 226/588/14-ц
Справа № 2/226/330/2014
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року
Димитровський міський суд Донецької
головуючого - судді Редько Ж.Є.,
при секретарі Мітюхіній О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Димитров Донецької
області справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Димитровської
міської ради про визнання права
власності на житлову квартиру,-
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до
відповідача Димитровської міської
ради про визнання права власності на
житлову квартиру, в обґрунтування
якого вказали, що вони та ОСОБА_5,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_4, є співвласниками
житлової квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ 3/49-1694, виданого 06.06.1996 року ВО
«Красноармійськвугілля». Після смерті
ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка
складається з ? частки у праві спільної
сумісної власності на вказану житлову
квартиру. ОСОБА_5 заповіт на майно не
складав, спадкоємцями за законом
першої черги є його батьки - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. Вказану спадщину вони прийняли
згідно чинної на той час ст.549 ЦК УРСР
шляхом фактичного вступу до управління
та володіння спадковим майном,
оскільки продовжували проживати в
спадковій квартирі в період шести
місяців після смерті сина. При
зверненні до Димитровської державної
нотаріальної контори державним
нотаріусом була винесена постанова від
21.01.2014 року, якою їм було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на частину квартири після смерті
ОСОБА_5, оскільки право власності на
житло вони не зареєстровано в БТІ. При
зверненні до реєстраційної служби
Димитровського міського управління
юстиції Донецької області їм також
було відмовлено в реєстрації права
власності, оскільки квартира
знаходиться у приватній спільній
сумісній власності без визначення
часток кожного з них у праві власності,
крім того, зі смертю особи її право та
дієздатність припиняються, тому подати
заяву від імені ОСОБА_5 та
зареєструвати право власності за ним
на майно неможливо. Вважаючи, що їх
частка та частка ОСОБА_5 у спільній
сумісній власності на квартиру є
рівними і складають по ? у кожного,
позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1
та ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини
вказаної квартири кожному та визнати
за ОСОБА_3 право власності на ? частину
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
письмово сповістили суд про розгляд
справи у їх відсутності.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, додавши, що окрім нього та
дружини ОСОБА_2, інших спадкоємців
першої черги після смерті сина немає,
так як померлий не був одружений та не
мав дітей. Донька ОСОБА_3 змінила своє
дівоче прізвище ОСОБА_3 у зв'язку з
Представник відповідача
Димитровської мської ради до судового
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
Заслухавши позивача ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у
віці 23 років помер ОСОБА_5, батьками
якого є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження та смерть ОСОБА_5 (а.с.17, 20).
Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_3, свідоцтва про право власності
на житло № 3/49-1694 від 06.06.1996 року,
виданого виробничим об'єднанням
«Красноармійськвугілля», подружжю
ОСОБА_1 та їх дітям синові ОСОБА_5 та
доньці ОСОБА_3 на праві приватної
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1 (а.с.16, 19).
ОСОБА_3 після одруження 20.12.2003 року
обрала прізвище свого чоловіка ОСОБА_3,
що підтверджується відповідним
свідоцтвом (а.с.15).
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як на
момент смерті ОСОБА_5, так і після його
смерті по теперішній час,
зареєстровані та мешкають у спадковій
квартирі, що підтверджується довідкою
комунального підприємства «ПЖФ
«Гарант-Сервіс» від 10.02.2014 року (а.с.14).
За інформації Димитровської державної
нотаріальної контори від 06.03.2014 року №
257/01-16, на майно, яке залишилось після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4,
15.04.2013 року відкрита спадкова справа №
50/2013 за заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом від імені
матері померлого ОСОБА_2 та батька
померлого ОСОБА_1. Заповіти від імені
ОСОБА_5 не посвідчувалися.
Постановою від 21.01.2014 року державним
нотаріусом Димитровської державної
нотаріальної контори відмовлено
позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право власності на спадщину за законом
на ? частину квартири, що залишилася
після смерті його сина, так як до
нотаріальної контори не надано
документів, необхідних для вчинення
нотаріальних дій, а саме: пред'явлений
правоустановчий документ на квартиру
не зареєстрований відповідно до
чинного законодавства, дані з БТІ про
реєстрацію права власності на квартиру
Відповідно до листа реєстраційної
служби Димитровського міського
управління юстиції головного
управління юстиції у Донецькій області
від 07.02.2014 року позивачам відмовлено в
реєстрації права власності на вказану
квартиру, оскільки вона знаходиться у
приватній спільній сумісній власності
без визначення часток кожного з них у
праві власності, крім того, права та
дієздатність ОСОБА_5 у зв'язку із його
смертю припинилися, тому подати заяву
від імені ОСОБА_5 та зареєструвати
право власності за ним на майно
Згідно за ст.356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю. Якщо
частки не визначені, спільна власність
двох або більше осіб відповідно до ч.1
ст.368 зазначеного Кодексу є спільною
Відповідно до ст.67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством. Якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розгляду у позовному
Згідно п.224 Інструкції про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
року № 20/5, нотаріус може видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом чи за заповітом після смерті
одного з учасників спільної сумісної
власності лише після виділення
(визначення) частки померлого у
Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України,
у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.
Судом встановлено, що в
результаті приватизації квартири
позивачі та померлий ОСОБА_5 стали її
співвласниками на праві спільної
Обставини, які б свідчили про
існування іншої домовленості між
співвласниками вищевказаної квартири
щодо розміру часток у спільному майні,
судом не встановлено, тому частка
кожного з них у цьому майні має бути
визначена по 1/4 частині квартири.
За приписами чинної на час
виникнення спірних відносин ст.529 ЦК
УРСР при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти, дружина і батьки
У судовому засіданні було з'ясовано, що
померлий не був одружений та не мав
дітей, отже єдиними спадкоємцями
першої черги є його батьки, які
відповідно до ст.549 ЦК УРСР належним
чином прийняли спадщину, що становить
по 1/8 частині квартири кожному.
З урахуванням того, що частка кожного з
позивачів у приватизованій квартирі
має бути визначена по 1/4 частині
квартири, доля позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у майні після смерті сина
становитиме по 3/8 частини квартири (1/4 +
Згідно за ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
осіб, які звернулися до суду у спосіб,
визначений законами України.
Оскільки невизначеність часток у праві
спільної сумісної власності та смерть
співвласника позбавляє позивачів
можливості зареєструвати їх право
власності на житлову квартиру і, як
наслідок, належним чином оформити свої
спадкові права на вищезазначене
нерухоме майно, суд вважає необхідним
їх позовні вимоги задовольнити.
Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст.356, 368, 370, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11,
57, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Димитровської міської ради про
визнання права власності на житлову
квартиру задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на 3/8 частини житлової
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 3/8 частини житлової
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на 1/4 частину житлової
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. Особи, які брали участь, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати судову скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені 13.03.2014 року, повний текст
рішення виготовлено 17.03.2014 року.

Суддя
Ж.Є.Редько