Справа № 495/7814/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2014 року
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/7814/13-ц
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
про стягнення заборгованості у сумі 29
01.10.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі по тексту - позивач)
звернулося до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 29 883,54 грн.
В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 09.06.2007
року між сторонами було укладено
кредитний договір № ODXRRX10230199,
відповідно до умов якого позивач 09.06.2007
року надав, а відповідач отримав кредит
у розмірі 1 858,78 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Невиконання відповідачем зобов'язань
по укладеному договору зумовило
звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» до суду
із відповідним позовом.
У судові засідання 20.11.2013 року, 26.12.2013
року, 11.02.2014 року та 11.03.2014 року
представник позивача не з'явився, але
подав до суду заяви, згідно яких просив
розглянути справу за його відсутності
та зазначив, що заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі та не
заперечує проти заочного розгляду
справи.
Відповідач - ОСОБА_1, відзив або
заперечення на позов ПАТ «КБ
«ПриватБанк» до суду не надав та в
судові засідання 11.02.2014 року та 11.03.2014
року не з'явився без поважних причин,
про причини неявки суд не повідомив,
будь-яких клопотань не заявляв, хоча
був належним чином повідомлений про
час та місце судових засідань.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач в судове засідання 11.02.2014
року та 11.03.2014 року не з'явився,
будь-яких клопотань не заявляв, хоча
був належним чином повідомлений про
час та місце проведення судових
засідань, позивач в судові засідання не
з'явився, але просив розглянути справу
без його присутності та проти
винесення заочного рішення не
заперечував, строк розгляду справи,
відповідно до ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України,
закінчився і ніхто із сторін не заявив
клопотання про його подовження, суд
вважає за можливе і необхідне, у
відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224
Цивільного процесуального кодексу
України розглянути справу без участі
сторін або їх представників, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступних
висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
09.06.2007 року ОСОБА_1, ознайомившись з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, Тарифами ПАТ «КБ
«ПриватБанк», просив надати відповідні
послуги, про що власноручно заповнив та
підписав відповідну заяву.

Так, 09.06.2007 року між ПАТ «КБ
«ПриватБанк» (Банк) та ОСОБА_1
(Позичальник) було укладено кредитний
договір № ODXRRX10230199.

Згідно умов укладеного договору,
Договір складається з заяви
позичальника та умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов Договору, Банк надає
Позичальнику строковий споживчий
кредит у сумі 1 858,8 грн. на строк 12
місяців з 09.06.2007 року по 09.06.2008 року
включно, з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1.0 % на місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструмента у розмірі 45,54 грн. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 309,8
грн. в обмін на зобов'язання
Позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
строки. Погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з «15» по « 19» число
кожного місяця Позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 210,84 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Відповідно до пункту 2.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), Банк
зобов'язується надати Позичальнику
кредит шляхом перерахування на рахунок
торігвельно-сервісному підприємству.
Строк, термін повернення, розмір
кредиту, цілі, відсотки, винагороди,
розмір щомісячного платежу та період
уплати платежів визначені в заяві
Позичальника, підписанням якої Клієнт
та Банк укладають Кредитно-заставний
договір. Розмір річної відсоткової
ставки дорівнює двадцяти місячним
відсотковим ставкам. Кредит надається
в обмін на зобов'язання Позичальника по
поверненню кредиту, сплаті відсотків,
винагороди в обумовлені у заяві строки.

Позичальник зобов'язується:
використати кредит на цілі, зазначені у
заяві; погашати кредит у порядку та
строки відповідно до заяви; сплатити
відсотки за користування кредитом
відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних
умов та тарифів. Повну сплату відсотків
за користування кредитом здійснити не
пізніше дати фактичного повного
погашення кредиту; сплатити Банку
винагороду у строки та розмірі згідно
тарифів, заяви та умов; погасити
заборгованість по кредиту в повній
сумі, сплатити нараховані за весь
період користування кредитом відсотки,
винагороду й неустойку (штраф, пеню), не
пізніше дати, зазначеної в
повідомленні Банку; надавати Банку
кошти для погашення заборгованості за
даними умовами, включаючи кредит,
винагороду й відсотки за користування
кредитом, які передбачені заявою;
повністю повернути кредит до дати,
зазначеної в заяві. При непогашенні
кредиту в строки, зазначені в заяві,
заборгованість у частині вчасно
непогашеної суми кредиту вважається
простроченою. На залишок
заборгованості по простроченої суми
кредиту нарахування відсотків
здійснюється відповідно до п.4.2 цих
умов з дати виникнення простроченої
заборгованості (п.п. 3.2.1-3.2.4, 3.2.7-3.2.9 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт).

Згідно із п.п. 4.1-4.2 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), за
користування кредитом у період з дати
укладання даного договору до дати
погашення кредиту Позичальник
щомісяця в період сплати сплачує
відсотки в розмірі, зазначеному у
тарифах та заяві. Згідно ст.212 ЦК
України, при порушенні Позичальником
зобов'язань по погашенню кредиту,
передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.3.3
даних умов, Позичальник сплачує Банку
відсотки за користування кредитом у
розмірі, вказаному у заяві,
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом. Розраховані відповідно до
цього пункту умов відсотки сплачуються
Позичальником окремо понад зазначену в
заяві суми щомісячного платежу по
кредиту, разом з несплаченим залишком
попереднього щомісячного платежу.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), при порушенні
Позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та п.п.
3.2.2, 3.2.3 даних умов, Банк має право
нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,5 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу. При порушенні
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених Договором більш ніж на 30
днів, Позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5
% від суми заборгованості.

Терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт).

На виконання умов Договору № ODXRRX10230199
від 09.06.2007 року, ПАТ «КБ «ПриватБанк»
надало ОСОБА_1, а останній отримав
споживчий кредит у розмірі 1 858,8 грн., що
підтверджується власноручно
заповненою та підписаною ОСОБА_1
заявою.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов
Договору № ODXRRX10230199 від 09.06.2007 року не
надавав своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк»
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
що підтверджується відповідними
розрахунками, у зв'язку з чим станом на
19.09.2013 року у ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ
«ПриватБанк» виникла заборгованість
по Договору №ODXRRX10230199 від 09.06.2007 року на
загальну суму 29 883,54 грн., яка
складається з:

- 778,23 грн. - заборгованість за кредитом;

- 9 927,91 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 273,24 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

- 17 004,94 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 399,22 грн. - штраф (процентна складова).

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу
та непогашену заборгованість по
Договору № ODXRRX10230199 від 09.06.2007 року на
загальну суму 29 883,54 не погасив.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань по вищезазначеному
договору зумовило звернення ПАТ «КБ
«ПриватБанк» до суду із відповідним
позовом.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виникли правовідносини, що
витікають з кредитного договору, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(Позика), якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Кредитний
договір укладається у письмовій формі
(ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_1 в порушення умов Договору
№ODXRRX10230199 від 09.06.2007 року та зазначених
вище норм чинного законодавства не
надавав своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк»
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
тобто свої зобов'язання, визначені цим
договором, виконував несвоєчасно та не
в повному обсязі, у зв'язку з чим станом
на 19.09.2013 року у ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ
«ПриватБанк» виникла та залишається і
наданий час непогашеною
заборгованість по Договору №ODXRRX10230199
від 09.06.2007 року на загальну суму 29 883,54
грн., яка складається з:

- 778,23 грн. - заборгованість за кредитом;

- 9 927,91 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 273,24 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

- 17 004,94 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 399,22 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України).

Частиною п'ятою статті 261 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до статті 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленого до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

У відповідності до п.31 Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
з урахуванням положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв`язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Згідно із абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Так, з матеріалів даної справи
вбачається, що ПАТ «КБ «ПриватБанк»
було подано до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
позов ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у сумі 29 883,54 грн. лише
01.10.2013 року, а кредитний договір №
ODXRRX10230199 між сторонами укладено ще
09.06.2007 року, при цьому даний договір
укладений на строк 12 місяців, з 09.06.2007
року по 09.06.2008 року включно.

Вказані обставини свідчать про те, що
ПАТ «КБ «Приватбанк» було відомо про
наявність кредитної заборгованості у
ОСОБА_1, однак, як вбачається з
матеріалів справи, до 01.10.2013 року,
позивачем не було вжито заходів щодо
погашення заборгованості по кредиту
відповідачем.

Таким чином, у відповідності до ст.ст.
256-258, 261, 267, п.31 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», абз.1 ч.11 ст.11
та п.7 абз.2 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», строк
позовної давності щодо вимог про
повернення заборгованості по
кредитному договору № ODXRRX10230199 від
09.06.2007 року пропущений.

Більш того, ПАТ «КБ «ПриватБанк»
пропущений і термін позовної давності
у п'ять років, встановлений пунктом 5.5
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт).

Також, у своїй позовній заяві ПАТ «КБ
«Приватбанк» не ставило питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, поважних причин
пропуску строку не зазначило.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, суд
приходить до висновку про те, що у
задоволенні заявлених позовних вимог
ПАТ «КБ «Приватбанк» слід відмовити у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Керуючись ст.ст. 256-258, 261, 267, 509, 510, 525, 526,
530, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055
Цивільного кодексу України, п.31
Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 157, 197, 208,
209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у
сумі 29 883,54 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко