АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/2965/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Фролова І.В. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді:
Білич І.М.

суддів:
Кабанченко О.А., Андрієнко А.М.

при секретарі:
Гречка Т.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства
«РайффазенБанк Аваль» - Зайцевої Інни
Василівни на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 28 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффазен Банк Аваль» про визнання
поруки такою, що припинена.

в с т а н о
в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Райффазен
Банк Аваль» в якому просив визнати
поруку укладену за договором №
010/21-03/7/12-1 від 25 грудня 2006 року
припиненою. На обґрунтування позовних
вимог посилаючись на те, що між банком,
ним та ТОВ „Кардтех" було укладено
генеральну угоду № 010/21 -03/12 від 25.12. 2006
року в рамках якої між ПАТ
„Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ
„Кардтех" були укладені кредитні
договори. А також додаткові угоди за
якими було збільшено розмір
зобов'язання та строки його виконання.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 25.12.
2006 року між банком та Фенюк Б,П. було
укладено договір поруки № 010/21 -03/7/12-1.,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язувався відповідати перед
банком солідарно в повному обсязі за
своєчасне виконання боржником усіх
своїх зобов'язань за договором.

Позивач посилаючись на те, що на зміни
забезпечених порукою зобов'язань,
якими збільшено обсяг
відповідальності боржника, а відтак і
його відповідальності, він згоди не
давав, просив визнати поруку такою, що
припинена.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_7 було задоволено.

Визнано поруку укладену на підставі
договору поруки між Публічним
акціонерним товариством „Райффайзен
Банк Аваль" та ОСОБА_7 № 010/21 -03/7/12-1 від
25.12.2006 року такою, що припинена.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, де ставив питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 відмовити у
повному обсязі. Вказуючи на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримав подану апеляційну
скаргу, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні не визнав подану апеляційну
скаргу, заперечував проти її
задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб що з'явилися у судове засіданні,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
положенням ст. 559 ЦК України закріплено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання вини кає у разі підвищення
розміру процентів, відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
відсотки за користування грошима,
установлення неустойки.

Таким чином у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
обсягу основного зобов'язання навіть
за згодою кредитора та боржника, але
без згоди поручителя або відповідної
умови в договорі поруки, не дає підстав
для покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

За таких обставин, суд першої
інстанції вважав що внаслідок змін
внесених до генеральної угоди
укладеної між сторонам шляхом
укладання додаткових угод, без згоди
поручителя, відбулося збільшення
обсягу відповідальності останнього, що
відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України
є підставою для припинення поруки.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон який їх
регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянт вказував на те, що
судом першої інстанції не було взято
до уваги те, що договором поуки було
передбачено солідарну
відповідальність поручителя в тому
числі у зв'язку з пролонгацією строку
надання кредиту. А так як сума заявлена
до стягнення не перевищує зафіксованої
в п. 1.2 генеральної кредитної угоди
заборгованості, то зміна розміру
відповідальності поручителя без його
згоди не відбувалася. Крім того
позивачем як директором та
засновником ТОВ „Кардтех" було
підписано всі додаткові угоди до
генеральної угоди за якою й виступав
поручителем, а тому йому було відомо
про усі зміни, що відбувалися. А так як
від нього ніяких заперечень з цього
приводу (як поручителя) не надходило, що
свідчить про погодження ним таких змін,
то апелянт вважав помилковим
застосуванням до даних правовідносин
положення ч.1 ст. 559 ЦК, щодо припинення
поруки внаслідок зміни зобов'язання
без згоди поручителя.

Зазначені вище доводи апеляційної
скарги на думку колегії суддів, не
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства, матеріалах справи та
прийнятому судовому рішенні.

Так як згідно п. 4.2 договору було
передбачено, що зміна умов або строку
виконання зобов'язань можуть бути
переглянуті тільки за письмовою
згодою.

Як установлено судом першої інстанції,
письмової згоди на укладення
додаткових угод до генеральної угоди,
якими були збільшено обсяг
відповідальності, ОСОБА_7 як поручитель
не надавав.

Підписання ним додаткових угод в
якості фізичної особи, а також як
директора та засновника товариства
свідчить про те, що особа діяла як
сторона угоди та як директор
товариства, а не як поручитель. Як
поручитель він у спосіб передбачений
договором, згоди на збільшення своєї
власної відповідальності не надавав.

А відтак згода поручителя на
збільшення обсягу його
відповідальності має бути очевидною і
наданою в спосіб, передбачений
договором поруки. Надання згоди
учасником товариства з обмеженою
відповідальністю, який є одночасно
поручителем на збільшення процентної
ставки за наданим товариству кредитом
без дотримання зазначених вище вимог
не свідчить про надання ним згоди на
збільшення обсягу своєї
відповідальності, як поручителя і
тягне за собою припинення поруки.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Райффазен Банк Аваль» - Зайцевої Інни
Василівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення. Може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: