справа № 125/330/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.03.2014 рік Барський
районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Переверзєва
С.В.

при секретарі Данилів Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бар

заяву про виправлення описки в рішенні
суду по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на частку в нерухомому
майні за набувальною давністю ,-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013 року Барським районним судом
було прийнято рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
частку в нерухомому майні за
набувальною давністю . В резулятивній
частині рішення, суд помилково
зазначив прізвище позивача Ленови, а
вірно є Леонов. З урахуванням
викладеного є необхідність виправити
зазначену описку.

Суд, дослідивши вказане клопотання
вважає можливим його задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись
ст.219 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

.

Виправити описку допущену в рішенні
Барського районного суду від 11.03.2013
року.

Текст рішення викласти в такій
редакції :

Справа № 125/330/13

№ 2/125/393/13

Р І
Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11.03.2013
Барський районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого, судді
Переверзєва С.В.

при секретарі Грабчак І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Бар Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на частку в нерухомому
майні за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду
позивач вказав, що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 10 квітня
1995 року нерухоме майно квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
належала на праві спільної сумісної
власності його батькам ОСОБА_5, ОСОБА_6
та відповідачам ОСОБА_2 та її сину
ОСОБА_3. В свою чергу згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 10
червня 1999 року позивач набув у
власність 1/4 частки в нерухомому майні
після смерті батька. Згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 22
липня 2004 року позивач набув у власність
1/4 частки в нерухомому майні після
смерті матері. Таким чином, позивач є
власником 1/2 частки квартири.
Відповідачі володіють по 1/4 частки
даної квартири. Однак, відповідачі в 1997
році виїхали за кордон на постійне
місце проживання. Їх місце знаходження
невідоме. З того часу всі витрати по
утриманню житла в належному стані,
сплаті комунальних платежів несе
виключно позивач, який проводить
ремонт квартири. Враховуючи те, що
позивач добросовісно користується
власністю відповідачів більше 15 років,
при цьому останні за даний період
жодних разу не виявляли інтересу
стосовно належного їм майна, ОСОБА_1
просив суд визнати за ним право
власності за набувальною давністю на 1/4
частки квартири, що знаходиться за
адресою : АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 10 квітня 1995 року та визнати
за ним право власності за набувальною
давністю та на 1/4 частки квартири, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_3 згідно свідоцтва про
право власності на житло від 10 квітня
1995 року.

В судовому
засіданні представник позивача за
дорученням ОСОБА_7 позовні вимоги
підтримав повністю та наполягав на їх
задоволенні.

Допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_1 являється
власником 12 частини квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачі являються власниками
другої половини вказаної квартири.
Однак, вони в 1997 році виїхали за кордон
на постійне місце проживання і де вони
на даний час мешкають нікому не відомо.
З того часу всі витрати по утриманню
житла в належному стані, сплаті
комунальних платежів несе ОСОБА_1 Крім
того, позивач за власні кошти встановив
індивідуальне опалення, провів ремонт
квартири, що вказує на його
добросовісне володіння та
користування квартирою.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача та свідків,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, вважає, що позов доведений та
обґрунтований і його необхідно
задовольнити повністю. До такого
висновку суд дійшов з наступного.

Так, згідно свідоцтва про
право власності на житло від 10 квітня
1995 року видане Барською міською радою
народних депутатів на підставі наказу
№28 від 10 квітня 1995 року, нерухоме майно
квартира, що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1 належала на праві спільної
сумісної власності батькам позивача
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідачам ОСОБА_2
та її сину ОСОБА_3. Згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 10
червня 1999 року виданого державним
нотаріусом Барської нотаріальної
контори та зареєстрованому в реєстрі
за № 1334, позивач набув у власність 1/4
частки в нерухомому майні після смерті
батька. Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 22 липня 2004 року
виданого державним нотаріусом
Барської нотаріальної контори та
зареєстрованому в реєстрі за № 2000
позивач набув у власність 1/4 частки в
нерухомому майні після смерті матері.
Таким чином ОСОБА_1 є власником 1/2
частки квартири. Відповідачі після
смерті батьків позивач володіють по 1/4
частки даної квартири.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК
України у разі виділу частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
законом або рішенням суду.

Однак, відповідачі в 1997
році виїхали за кордон на постійне
місце проживання. Їх місце знаходження
не відоме. З того часу всі витрати по
утриманню житла в належному стані,
сплаті комунальних платежів несе
виключно позивач, свідченням чого
слугують довідки: Бартеплокомуненерго
від 1 жовтня 2007 року, Барського
управління газового господарства від
01.02.2013, КП «Барське будинкоуправління»
від 01.01.2013р., КВУВКГ «Барводоканал» від
04.02.2013 року з випискою по особовому
рахунку за останні 3 роки, довідка СО
«Барські ЕМ «ПАТ «Вінницяобленерго» з
роз шифровкою оплати за спожиту
електроенергію за останні 3 роки.
Крім того, рішенням Барської міської
ради від 19.09.2007 року р. № 645 позивачу
затверджено проектну документацію на
індивідуальне опалення квартири, на
підставі чого він за власні кошти
встановив індивідуальне опалення, що
вказує на добросовісне володіння та
користування квартирою. Позивач провів
ремонт квартири на суму 30 000 грн., що
виходячи з ринкової вартості квартири,
яка визначена незалежним
експертом-оцінювачем станом на 06.02.2013
року становить майже 1/3 від всієї її
вартості - 104133 грн. 90 коп. Вказані
обставини підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Набувальна
давність визначається як засіб
закріплення майна за суб'єктами, що ним
володіють, у випадках, коли вони не
мають можливості через певні обставини
підтвердити підстави виникнення прав,
а також в інших ситуаціях. Право
власності за набувальною давністю може
бути набутим як на безхазяйні речі, так
і на майно, яке належить за правом
власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1
добросовісно користується власністю
відповідачів більше 15 років, при цьому
останні за даний період жодних разу не
виявляли інтересу стосовно належного
їм майна, суд вважає за необхідне
визнати за позивачем право власності
на частки квартири, що знаходиться за
адресою : м. Бар вул. Р. Люксембург, 7 під
№9 та належать відповідачам згідно
свідоцтва про право власності на житло
від 10 квітня 1995 року, вартість яких
згідно висновку незалежного
експерта-оцінювача станом на 06.02.2013
року становить 52066 грн.85 коп. (104133 грн. 90
коп. / 2 = 52066 грн.85 коп.).

За таких обставин суд,
керуючись ст.ст. 130, 174 ЦПК України, ст.
328, ст. 344 ЦК України,

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1
право власності за набувальною
давністю на 1/4 частки квартири, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_2 згідно свідоцтва про
право власності на житло від 10 квітня
1995 року.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності за набувальною давністю та
на 1/4 частки квартири, що знаходиться за
адресою : АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 10 квітня 1995 року.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів.

СУДДЯ: