Провадження №22-ц/784/883/14
Провадження № 22 Ц- 784/ 883/2014 р.
Головуюча першої інстанції: Гуденко
Доповідач апеляційної інстанції:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

17 березня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів:
Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем:
Шпонарською О.Ю.

без участі сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною
скаргою

публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк», або Банк) на заочне
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 21.01. 2014 р., у справі за

позовом

ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановила:

18.11. 2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позивач зазначав, що 16.04.2007 р. з
ОСОБА_3 було укладено кредитно -
заставний договір, за умовами якого він
отримав 2049 грн. 00 коп. кредиту, з
кінцевим терміном повернення до 16.04.2008
р.

Згідно з договором він мав
щомісячними платежами погашати
заборгованість перед Банком, у тому
числі, здійснювати сплату частки
кредиту, процентів за його
користування у розмірі 0,42 % на місяць
на суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 61грн. 47 коп. та інших винагород
відповідно до Умов надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» ( далі -
Умови,) та заяви позичальника, які є
невід'ємною частиною кредитно
-заставного договору.

Внаслідок невиконання
позичальником цих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір
якої, станом на 24. 10. 2013 р., складає 36180
грн. 76 коп.

Посилаючись на наявність цієї
заборгованості, позивач просив про її
стягнення, оскільки позичальник
допустив порушення кредитної угоди,
які є підставою для дострокового
стягнення наданого кредиту та усіх
належних за договором винагород і
штрафів за порушення зобов'язання.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 21.01. 2014
р. постановлено про відмову у
задоволенні позовних вимог з мотивів
пропуску строку позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування рішення
та ухвалення нового про задоволення
позову, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права в частині пропуску позивачем
строку позовної давності, що на думку
відповідача, є підставою для
скасування ухваленого рішення з
ухваленням нового рішення.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення в межах
оскарження, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково виходячи з таких
підстав.

Так, відповідно до приписів
статей 627 ЦК України, сторони є вільними
при укладенні договору щодо
визначення його умов з урахуванням
вимог цього кодексу.

Грошові зобов'язання, відповідно
до вимог ст. 526 ЦК України мають
виконуватися належним чином.

В разі порушення зобов'язання
наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК
та умовами договору.

Зокрема, кредитор має вимагати
відшкодування збитків та сплати пені,
(або) штрафу відповідно до умов
договору.

При ухваленні рішення за
наслідками судового розгляду
цивільно-правового спору, суд має
вирішити питання, передбачені ч. 1 ст. 214
ЦПК України, у тому числі з'ясувати, чи
не пропущено строк позовної давності
та інші дані , які мають значення у
справі.

При цьому, наслідки пропуску
строку позовної давності відповідно до
приписів ч. 3 ст. 267 ЦК України
застосовуються судом лише за заявою
сторони у справі.

Застосування наслідків пропуску
строку позовної давності без такої
заяви лише з ініціативи суду, є
порушенням ст. 11 ЦПК України, яка є
відтворенням однієї з основоположних
засад судочинства - принципу
диспозитивності.

З матеріалів справи вбачається,
що 16.04.2007 р. з ОСОБА_3 було укладено
кредитно - заставний договір, за
умовами якого він отримав 2049 грн. 00 коп.
кредиту, з кінцевим терміном
повернення до 16.04.2008 р.

Згідно з договором він мав
щомісячними платежами погашати
заборгованість перед Банком, у тому
числі, здійснювати сплату частки
кредиту, процентів за його
користування у розмірі 0,42 % на місяць
на суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 61грн. 47 коп. та інших винагород
відповідно до Умов та заяви
позичальника, які є невід'ємною
частиною кредитно -заставного
договору.

Внаслідок невиконання
позичальником цих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір
якої, станом на 24. 10. 2013 р., складає 36180
грн. 76 коп.

При цьому сторони домовились про
збільшення, передбачених цивільним
кодексом строків позовної давності за
основним зобов'язанням до п'яти років. (
п. 5. 5 Умов)

Наявність такої домовленості
випливає з посвідченого особистим
підписом позичальника запису в Заяві
позичальника ( а.с. -4 зв.) про те, що
складовою умовою кредитного договору є
також Умови з якими він ознайомлений
та погоджується.

Зазначене, відповідно до приписів
ст. ст. 611, 612, 614, 625, 651, 1054 ЦК та положень
п. п. 5.1-5.4 Умов є підставою для
покладення на позичальника
зобов'язання щодо повернення кредиту
зі сплатою нарахованих процентів,
комісії та штрафів, передбачених
договором.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності, суд не
звернув уваги на зазначені положення
закону та необґрунтовано посилався на
закон, норми якого не регулюють
загальну позовну давність та не
підлягають застосуванню у цій справі.

Адже ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», відповідно до
висновків постанови Верховного Суду
України від 20.11.2013 р. стосується
позасудового контролю за вирішенням
вимог кредитодавця з метою захисту
споживача, як слабкішої сторони
договору споживчого кредиту в той час,
як позовна давність регулюється
нормами глави 19 ЦК, якою передбачено її
застосування виключно за заявою
сторони у спорі.

Із змісту кредитно-заставного
договору вбачається, що строк позовної
давності збільшено сторонами до п'яти
років, а його перебіг згідно
положеннями ст. 261 ЦК, починається з
травня 2007 р., тобто з місяця, у якому
сталося перше порушення грошового
зобов'язання ( а. с. 3) та спливає через
п'ять років з цієї дати.

Із змісту судового наказу від
14.02.2008 р. вбачається, що перебіг
позовної давності перервано,
відповідно до вимог ч.2 ст. 264 ЦК та від
цієї дати починається заново.

В той же час, з матеріалів справи
вбачається, що позичальник не робив
заяв про застосування строку позовної
давності.

Встановлене свідчить про те, що
має місце неправильне застосування
норм матеріального права, що є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції, відповідно до
приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи нове рішення колегія
суддів виходить з доведеності факту
невиконання боржником умов договору,
що є підставою покладення на нього суд
обов'язку з відшкодування Банку
завданих збитків, розмір яких
підтверджується наданими
розрахунками, що враховують частину
боргу, яка підлягає стягненню за
судовим наказом від 14.02.2008 р., що набрав
законної сили та підлягає самостійному
примусовому виконанню.

Матеріали справи не містять
доказів того, що зазначені розрахунки
не відповідають стану дійсних платежів
сторін договору.

Зокрема, заборгованість складає:
за відсотками 7804 грн. 74 коп.;

заборгованість з комісії 122 грн. 94
коп;

заборгованість з пені 22707 грн.20
коп.;

штраф - фіксована частина 250 грн.

штраф відсоткова складова 396 грн.
53 коп. Всього підлягає стягненню - 31284
грн. 41 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» -
задовольнити частково .

Заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 21.01. 2014
р. - скасувати. Постановити нове
рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 31284 грн.
41 коп. в якості заборгованості за
кредитним договором.

З яких заборгованість за
відсотками 7804 грн. 74 коп.;

заборгованість з комісії 122 грн. 94
коп;

заборгованість з пені 22707 грн.20
коп.;

штраф - фіксована частина 250 грн.

штраф відсоткова складова 396 грн.
53 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» у
відшкодування витрат на судовий збір 312
грн. 84 коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова