Справа № 484/4828/13-ц
Провадження № 2/484/1836/13 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2013 р. Первомайський міськрайонний
суд Миколаївської області

в складі: головуючого -
судді Панькова Д.А.

при секретарі -
Панчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Первомайську цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та
відділу Державної виконавчої служби
Первомайського міськрайонного
управління юстиції про виключення
майна із акта опису та звільнення його
з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з
позовом до відповідачів про виключення
майна із акта опису та звільнення його
з-під арешту, вказуючи на те, що 28.01.2008
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі -
Позивач) та ОСОБА_1 (надалі -
Відповідач-1) було укладено кредитний
договір № DN81AR13710132, згідно з яким
Позивач надав Відповідачу-1 кредит в
розмірі 45993,85 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором сторони в той же
день уклали договір застави
автотранспорту відповідно до якого
ОСОБА_1 передав в заставу позивачу
автомобіль марки ЗАЗ, модель: ТF699Р, рік
випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий авто, №
кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

09 березня 2013 року державним виконавцем
відділу ДВС Первомайського МРУЮ
Чимирис О.О, було накладено арешт на
вищевказаний автомобіль.

Згідно ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження», для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернено у
разі:

- виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

- коли вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
заставу» право застави виникає з
моменту укладання договору застави.

В даному випадку, зазначає позивач,
по-перше: право застави у ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" виникло, як зазначено вище,
- 28.01.2008 року, а постанова про накладення
арешту була винесена у 2013 році, тобто
пізніше ніж було укладено договір
застави; по-друге: станом на 23.09.2013 року
заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" складає 113966,91 грн., що
значно перевищує вартість предмету
застави.

Крім того, згідно ст. 14 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» пріоритет
зареєстрованих обтяжень визначається
у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

Отже, на думку позивача державна
виконавча служба не має правових
підстав для звернення стягнення на
заставлене майно на користь
стягувачів, які не є
заставодержателями.

Згідно ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з - під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
право заставодержателя звернутися до
суду про звільнення заставленого майно
з - під арешту.

З огляду на наведене, позивач просив
виключити вищевказане майно із акту
опису та звільнити з-під арешту,
накладеного державним виконавцем та
заборонити органам Державної
виконавчої служби вчиняти будь-які дії,
пов'язані з обмеженням позивача права
розпоряджатися вказаним автомобілем.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, проте надав суду
заяву, в якій просив проводити розгляд
справи за його відсутності. Позов
підтримав в повному обсязі та не
заперечував проти винесення заочного
рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заперечував проти позову та просив
відмовити у його задоволенні в зв'язку
із його безпідставністю. Зазначив, що
заставне майно, автомобіль ЗАЗ, в нього
було вилучено та передано до ДВС для
погашення заборгованості перед
позивачем.

Старший державний виконавець відділу
ДВС Первомайського МРУЮ Чимирис О.О. в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову та зазначив, що
згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», за заявою
стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова. Стягувачем ПАТ КБ
«ПриватБанк» у заяві про відкриття
виконавчого провадження було заявлено
клопотання про накладення арешту на
все майно боржника ОСОБА_1 Тому
задовольняючи дане клопотання, 27.02.2013
року державним виконавцем було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. Крім того виконавчі
дії щодо опису майна боржника, як це
зазначено у скарзі, державним
виконавцем не проводились.

Суд, заслухавши пояснення відповідачів
та дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

У ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Таке зазначено у ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З матеріалів справи та пояснень
державного виконавця вбачається, що
арешт на заставне майно, а саме
автомобіль марки ЗАЗ, модель: ТF699Р, рік
випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий авто, №
кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить відповідачу ОСОБА_1,
був накладений виконавцем за заявою
стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк», який у
заяві про відкриття виконавчого
провадження заявив клопотання про
накладення арешту на все майно
боржника ОСОБА_1

З копії вищевказаної заяви, наданої
суду державним виконавцем, вбачається,
що 10.01.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до ДВС Первомайського МРУЮ
з проханням прийняти до виконання
виконавчий лист виданий Первомайським
Міськрайонним судом Миколаївської
області 16.11.2012 року по справі № 2-1369/11
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
позивача заборгованості.

У вказаній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк»
дійсно просить ДВС накласти арешт на
все майно боржника ОСОБА_1 та оголосити
заборону на його відчуження.

З огляду на викладене, суд вважає, що
посилання позивача на ст.ст. 54, 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
та інші норми закону приведені у
позові, як на підставу своїх вимог, не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Тобто позивач не особою, яка в
розумінні викладених вище норм може
звернутись до суду з вимогами,
заявленими в позові.

На переконання суду, в даному випадку
позивач обрав невірний спосіб захисту
своїх прав, а тому слід роз'яснити
позивачу, що в разі незгоди з діями
державного виконавця, вчиненими під
час виконання судових рішень, в яких
позивач виступає стороною виконавчого
провадження, він має право звертатись
до суду із скаргою на дії державного
виконавця в порядку передбаченому
ст.ст. 383 - 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212- 215 ЦПК України,
суд,-

В И Р І ШИ В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та
відділу Державної виконавчої служби
Первомайського міськрайонного
управління юстиції про виключення
майна із акта опису та звільнення його
з-під арешту - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано, а
якщо було подано, то після перегляду
справи судом апеляційної інстанції, в
разі якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано
протягом 10 днів після отримання
сторонами повного тексту рішення всіма
учасниками процесу до Апеляційного
суду Миколаївської області через
Первомайський міськрайонний суд
Миколаївської області.

Суддя: підпис:

Копія вірна С У Д Д Я :

Рішення набрало законної сили
_____________201__ р. Оригінал рішення
зберігається в Первомайському
міськрайонному суді Миколаївської
області в справі № 484/4828/13-ц.

Суддя Первомайського

міськрайонного суду
Д.А.
Паньков