Номер провадження 22-ц/775/2921/2014
Головуючий в 1 інстанції Костюков Д.Г.
Доповідач: Зайцева С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„18" березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Маширо О.П.

Суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.

При секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 10 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа : орган опіки та
піклування Краматорської міської ради
про позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дитини, -

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 10 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання онуки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки
всіх видів його заробітку (доходу)
щомісяця, починаючи з 04 грудня 2013 року
та до повноліття дитини до
ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менш ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку; вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просила рішення суду
скасувати,ухвалити нове про
задоволення позовних вимог з тих
підстав,що судом першої інстанції
неповно з*ясовані обставини справи,що
мають значення для справи,висновки
суду не відповідають обставинам справи
та судом порушено вимоги матеріального
та процесуального права.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилалася на те,що
судом не враховано,що онука ОСОБА_3 з
трьох років проживає у її родині. Вона
займається її вихованням,дитина
повністю знаходиться на її утриманні.
Батько дитини ОСОБА_2 зловживає
спиртними напоями, не має постійного
місця роботи, матеріально свою доньку
не забезпечує. За останні три роки
відповідач майже не зустрічався із
донькою, ніякої батьківської турботи
їй не приділяв, не цікавився її
особистим життям, станом здоров'я,
успіхами у школі. Відповідач
самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків та у такий
спосіб життя може нанести шкоду
психічному та моральному здоров'ю
доньки.

У судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної
скарги. ОСОБА_2 та представник
прокуратури Донецької області
Голубнича О.О. просили апеляційну
скаргу відхилити.

Представник органу опіки та
піклування Краматорської міської ради
у судове засідання апеляційного суду
не з*явився,належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, надали суду заяву про
можливість розгляду справи у
відсутності представника (а.с. 60,63,64).

Заслухавши суддю -
доповідача,учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є
відповідач ОСОБА_2 Мати дитини ОСОБА_5
за рішенням Краматорського міського
суду від 30.01.2014 року позбавлена
батьківських прав .

З 2006 року онука ОСОБА_3 мешкає у
позивачки за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи частково позовні вимоги
,суд першої інстанції керувався ст. 164
Сімейного кодексу України і виходив з
того, що підстави для позбавлення
відповідача батьківських прав
відсутні та не встановлена винна
поведінки відповідача, нехтування ним
батьківськими обов'язками. Також,суд
вирішив стягнути з відповідача на
користь позивачки на утримання дитини
аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів
його заробітку (доходу) щомісяця,
починаючи з 04 грудня 2013 року та до
повноліття дитини, але не менш ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Такі висновки суду узгоджуються з
нормами матеріального права, які судом
застосовані правильно.

Обов*язок по утриманню дитини в рівних
частках покладається на її
батьків,позивачка має право на
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини на підставі ч.1
ст.180, ст.182, ч.1 ст.184,258 СК України.

Згідно з положеннями ст. ст. 180, 181 СК
України батьки зобов*язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Кошти на утримання дитини за рішенням
суду присуджуються у частці від доходу
її батька, або у твердій грошовій сумі.

У відповідності із роз*ясненнями
Пленуму Верховного Суду України, що
містяться у пункті 17 постанови від
15.05.2006р. № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (не менше, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку).

Відповідно до ст.182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний ,мінливий дохід ,частину
доходу одержує в натурі ,а також за
наявності інших обставин ,що мають
істотне значення ,суд за заявою
платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Апеляційний суд погоджується з
обгрунтованістю визначеного судом
розміру ,що дає підстави стверджувати
про врахування судом в достатньому
обсязі істотних обставин для
правильного вирішення даного спору.

Відповідно до вимог ст.150, 157 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
виховувати дітей, турбуватися про
стан їх здоров'я , фізичний, духовний і
моральний розвиток, забезпечити
отримання дітьми повної загальної
середньої освіти, готувати їх до
самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Виходячи зі змісту наведеної
норми Закону особа, яка подала позов
про позбавлення батьківських прав з
підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК
України, повинна довести, що батьки
(один з батьків) ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини. В свою чергу батьки
(один з батьків) повинні довести, що
вони належним чином виконують свої
батьківські обов'язки.

Заперечуючи проти позову відповідач
посилався на те, що періодично
спілкувався зі своєю донькою ОСОБА_3,
бажає у подальшому виконувати свої
батьківські функції та дитина бажає
продовжувати спілкування з батьком.
Відповідач дійсно не надавав
добровільної допомоги на утримання
дитини, однак не ухилявся від її
матеріального забезпечення та
пропонував позивачці свою допомогу,
але остання до нього не зверталася, що
підтвердила у судовому засіданні сама
позивачка.Алкогольними напоями ніколи
не зловживав та не зловживає,має місце
роботи,позитивну характеристику.
Характеристики які надала йому
позивачка не відповідають дійсності та
спростовуються іншими доказами.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007р. № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки поведінки
для батька (матері), так і для дитини
(ст.166 СК). Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

Статтею 9 Конвенції ООН про права
дитини від 27 лютого 1991 року визначено
неможливість розлучення дитини з
батьками всупереч їх бажанню, за
винятком випадків коли таке розлучення
необхідне в якнайкращих інтересах
дитини.

Статтею 171 СК України передбачено, що
дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном. Суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції не прийняв до уваги
висновок виконавчого комітету
Краматорської міської ради про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2,оскільки він не в повній
мірі врахував особу відповідача та
його ставлення до дитини. Допитана у
судовому засіданні дитина ОСОБА_3
бажала спілкуватися з батьком і в
подальшому. Суд вважав, що на
теперішній час такий крайній захід
впливу щодо відповідача, як
позбавлення його батьківських прав
стосовно доньки, буде передчасним та не
буде відповідати інтересам дитини.

Не надання матеріальної допомоги у
добровільному порядку не може свідчити
про ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дитини,
чи винної його поведінки у свідомому
нехтуванні своїми обов'язками та не
може бути підставою для позбавлення
батьківських прав, тому доводи
апеляційної скарги в цій частині є
необґрунтованими.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою не надано суду доказів
аморальної поведінки відповідача, що
може негативно впливати на фізичний
розвиток дитини як складову виховання.
З матеріалів справи вбачається, що
відповідач працює, характеризується
позитивно. Посилання позивачки на
зловживання відповідачем спиртними
напоями,відсутності у нього постійного
місця роботи , до уваги не приймаються,
оскільки нічим не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги не належать
до тих підстав, з якими процесуальне
законодавство пов*язує можливість
скасування або зміни оскаржуваного
рішення. Ніяких нових обставин чи
доказів, які не були предметом розгляду
судом першої інстанції та могли б
вплинути на правильність висновків та
рішення суду позивачкою не надано і в
суді апеляційної інстанції.

За своєю формою рішення суду
відповідає вимогам ст.215 ЦПК України.

Суд дав оцінку всім доказам наданим
позивачкою та відповідачем. Висновки
суду достатньо обгрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами .

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Виходячи з вказаної норми закону,
до компетенції суду апеляційної
інстанції не входять повноваження щодо
переоцінки доказів, досліджених судом
першої інстанції з додержанням
встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивачки
про неправильну оцінку досліджених
судом першої інстанції доказів є
необґрунтованими. Нових доказів, які б
давали підстави для задоволенні
позовних вимог, у дослідженні яких
судом першої інстанції було
неправомірно відмовлено або їх
неподання було зумовлено поважними
причинами, ОСОБА_1 не надано.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, надав їм належну оцінку, в
рішенні суду повно відображені
обставини справи, що мають суттєве
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Краматорського міського
суду Донецької області від 10 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий:

Судді: