РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12413/13-ц

пр. № 2/759/289/14

17 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі суду:
суддя Величко Т.О. при секретарі :
Самайда А.В. розглянувши цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Державна реєстраційна служба,
Головного управління юстиції у м.
Києві, Треті особи без самостійних
вимог: КП "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об"єкти
нерухомого майна, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
припинення права власності зі сплатою
компенсації, визнання права власності,
зобов"язання анулювати попереднє
право власності та реєстрацію права
власності,

ВСТАНОВИВ :

Згідно ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.07.2013 року касаційну скаргу
ОСОБА_6 в інтересах та довіреністю
ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 02.10.2012 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 26.02.2013 року скасовано,
а справу направлено на новий судовий
розгляд до місцевого суду.

Ухвалою Святошинського
районного суду м. Києва від 21.11.2011 р.
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Третя особа:
ОСОБА_4 про поділ частини жилого
будинку в натурі між співвласника на
підставі заяви представника ОСОБА_6 був
залишений без розгляду (т. 1 а.с. 126).

Судом встановлено, що у лютому 2010 р. до
суду надійшов зустрічний позов
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7, в якому
останній посилався на те, що сторони є
співвласниками по 47/200 частин кожний
житлового будинку АДРЕСА_1. Також
співвласником 53/200 частин вказаного
будинку є ОСОБА_4 При цьому, представник
позивача зазначив, що частки позивача
та відповідачки будинку є рівними,
проте не розподілені в натурі.
Одночасно, представник позивача
зазначає, що відповідачка ОСОБА_2
взагалі не проживає у вказаному
житловому будинку тривалий період
часу, оскільки з 1990 р. переїхала на
постійне місце проживання до Ізраїлю.
Ніяких переговорів ні з позивачем ні з
3-ою особою ОСОБА_5, щодо розподілу
вказаного домоволодіння відповідачка
не проводила, мирним шляхом питання
реалізації належної їй частки у
зазначеному будинку відповідачка
вирішувати не бажає, а тому позивач
змушений звернутися до суду.

Представник зазначав, що
зазначений житловий будинок в цілому
потребує капітальному ремонту, а
оскільки відповідачка в добровільному
порядку не бажає реалізувати позивачу
належну їй частку у спірному майні,
останній не може здійснювати будь-які
ремонті роботи. Також, представник
позивача зазначає, що оскільки належні
сторонам частки житлового будинку є
неподільними, враховуючи, що
відповідачка проживає тривалий час за
межами України, належною їй часткою не
цікавиться, не утримує, поточні ремонти
не здійснює, вважає можливим визнати за
позивачем права власності на належну
ОСОБА_2 частку та стягнення на користь
останньої компенсації вартості цієї
частки в розмірі 5 100 грн.

В подальшому, а саме: 03.08.2012 р. позивач
ОСОБА_1 подав до суду заяву про
уточнення позовних вимог., відповідно
до яких просив суд припинити право
власності ОСОБА_2 на 47/200 частки у
спільному майні - житлового будинку
АДРЕСА_1; стягнути з позивача на користь
відповідачки вартість 47/200 частки у
вказаному вище житловому будинку в
розмірі 32 938 грн. 00 коп.; визнати за
позивачем право власності на 47/200
частки будинку, яка належала ОСОБА_2;
зобов'язати Київське міське БТІ
анулювати право власності ОСОБА_2 на
47/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1;
зобов'язати Київське міське БТІ
зареєструвати 47/100 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 на ім'я позивача.

В подальшому, а саме 07.08.2014 року
позивач уточнив позовні вимоги та
просив суд припинити право власності
ОСОБА_2 на 47/200 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва
протраво на спадщину, посвідченого
Київською державною нотаріальною
конторою №12 від 18.10.2006р за
№8-6481.Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 компенсацію вартості 47/200
частини житлового будинку АДРЕСА_1 у
сумі 32 938,00 грн.Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 47/200 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 відповідно до
Свідоцтва протраво на спадщину,
посвідченого Київською державною
нотаріальною конторою №12 від 18.10.2006р за
№8-6481.Повернути ОСОБА_1 зайво сплачені
кошти, у розмірі 17929,00 грн, які внесені у
якості компенсації за 47/200 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно
до Свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого Київською державною
нотаріальною конторою №12 від 18.10.2006р за
№8-6481, які перебувають на депозитному
рахунку Святошинського районного суду
м. Києва та внесені згідно платіжного
доручення №1 від 02.04.2012 року у розмірі
50867,00 грн. Зобов»язати Державну
реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві,(01001 м.
Київ пр. Музейний,2д) провести
реєстрацію припинення права власності
ОСОБА_2 на 47/200 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва
протраво на спадщину, посвідченого
Київською державною нотаріальною
конторою №12 від 18.10.2006р за №8-481 а
зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на 47/200 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого Київською державною
нотаріальною конторою №12 від 18.10.2006р за
№8-6481.

В судовому засіданні представник
позивача, третя особа ОСОБА_5, який
також позовні вимоги з урахуванням їх
уточнень підтримали та просили їх
задовольнити в повному обсязі.

Належним чином повідомлена
відповідач у судове засідання не
з»явилась із Держави Ізраїль надіслала
заяву ( а.с.219 т.2) де просила розглядати
справу за її відсутності.

Н алежним чином повідомлений
відповідач Державну реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
м. Києві у судове засідання не
з»явились,заяв про поважні причини
неявки до суду не подали.

Представник третьої особи:
Київського міського БТІ, третя особа
ОСОБА_4 а також його представник в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце слухання справи повідомлявся
судом належним чином, причини неявки
суду не повідомив, а тому суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Вислухавши пояснення
представника позивача, третю особу
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 володіють
на підставі свідоцтв про право на
спадщину від 18.10.2006 р. по 47/200 частин
кожний домоволодіння АДРЕСА_1, при
цьому, третя особа: ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі- вважу володіє 1/3
частиною цього ж домоволодіння, що
складає 53/100 частки (т. 1 а.с. 6, 13, 215).

Встановлено, що відповідно до
Висновку № 4791/10-15 судової
будівельно-технічної експертизи від
31.07.2011 р. поділ 47/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 або виділ 47/200 із
спірної частики цього ж будинку не
можливий (т. 1 а.с. 97-100). Тобто, належні
сторонам спірні частки житлового
будинку АДРЕСА_1 .є неподільними.

Згідно п.п. 2, 3 ч. і ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо річ є неподільною та у разі якщо
спільне володіння і користування
майном є неможливим.

Правовий аналіз цієї норми
свідчить про те, що законодавець
визначив чотири самостійні підстави,
кожна з яких окремо може слугувати
приводом для припинення права
власності на частку в спільному майні.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідачка ОСОБА_2 з 1990 р. постійно
проживає в Ізраїлі, з цього часу та з
часу прийняття спадщини (2006 р.) належною
їй спірною часткою у домоволодіні не
цікавиться, не утримує, комунальні
послуги не сплачує, у вказаному
житловому приміщенні не проживає понад
двадцять років, не спростовано
доказами з боку відповідача.

При цьому, судом згідно доказів
поданих відповідачкою не встановлено
намір відповідачки користуватися та
володіти належною їй спірною часткою у
домоволодінні, повернення її в Україну,
враховуючи тривалий період її
проживання за кордоном, яка є
громадянкою держави Ізраїль, що також
підтверджується даною ОСОБА_2
довіреністю на представництво її
інтересів в суді від 30.09.2009 р. на ім'я
ОСОБА_6 - колишнього представника по
даній справі, в якій зазначено, що вона
постійно проживає в Державі Ізраїль

В судовому засіданні
встановлено, що не спростовано
доводами позивачки, що ОСОБА_1 утримує
належну йому частку у домоволодінні та
спірну частку відповідачки
одноособово сплачує комунальні
послуги, земельний одаток, за свої
кошти провів газопостачання, замінив
труби з водопостачання, здійснював
поточні і частково капітальні ремонти.

Згідно ст. 360 ЦК України,
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної і гласності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність ми особами за
зобов'язаннями, пов'язаними із спільним
майном.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з
лютого 2010 р., тобто, понад два роки,
ставить питання про виплату
відповідачці вартості належної їй
спірної частки у домоволодінні, проте,
остання не надала суду обґрунтованих
заперечень, а у разі не погодження з
сумою свого розрахунку вартості цієї
частки, та не просила суд забезпечити
такі докази у порядку встановленому
законом.

Відповідно до висновку № 0610
судової будівельно-технічної
експертизи від 17.07.2012 р., ринкова
вартість 47/200 частки житлового будинку
з надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1, яка на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 18.10.2006 р.
належитькить ОСОБА_2, на час складання
висновку становить 160 926 грн., в тому
числі, залишкова сть 47/200 частки
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами (земельні
тшення) - 32 938 грн. (т. 1 а.с. 242-260).

Судом встановлено, що позивачем
ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду
перераховані кошти в розмірі 50 867 грн.,
що підтверджується відповідною
квитанцією (т. 2 а.с. 7).

Судом встановлено, що
відповідачем у справі не надано
доказів, що вказана сума знята
відповідачем ОСОБА_2 з депозитного
рахунку суду., а тому суд вважає що
зайві сплачені кошти у розмірі 17929,00
грн. які внесені у якості компенсації
за 47200 частини спірного житлового
будинку мають бути повернуті позивачу.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації. Відповідно до ч.
2. ст. 365 ЦК України, суд постановляє
рішення про припинення права особи
частку у спільному - майні за умови
попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду. Згідно ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.07.2013 року,( а.с.143-146 т.2) суд
звернув увагу, що заперечення
відповідача судами належно не
перевірені. Поклавши в основу свого
рішення висновок експертизи про
неможливість виділу частки сторін,
суди не перевірили його та не звернули
уваги, що такий висновок ґрунтується
посиланням на пункти 2.22 в 2.24
будівельних норм і правил «Будинки і
споруди. Житлові будинки. Основні
положення ДБН В.2.2-15-2005», які чинні з
січня 2006 року, встановлюють мінімальні
розміри однокімнатних квартир та
розміри загальної площі кімнати в
однокімнатній квартирі і поширюються
на проектування нових в реконструкцію
житлових будинків (а.с.97-100 т.1) та не
можуть застосовуватись у випадку
поділу існуючих житлових будинків між
співвласниками. Крім того вирішуючи
питання грошової компенсації частки
відповідачки, ринкова вартість якої за
висновком судової експертизи станом на
день її проведення становила 160 926 грн. (
а.с.257 т.1) не врахував вимоги ч.2 ст. 365 ЦК
України, за якими у випадку припинення
право власності на частку майна
компенсації підлягає вартість цієї
частки, а не залишкова вартість будинку
із надвірними спорудами.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
(а.с.242-261 т.1) вказано, що 47200 частки
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, яка
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину від 18.10.2006 року, належить
ОСОБА_2, на час складення висновку
становить 160 926,00 грн. у тому числі:
залишкова вартість 47/200 частки
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами (земельні
поліпшення) -32938,00 грн., вартість
земельної ділянки складової -127 988,00
грн.

Судом встановлено, що на час
розгляду справи спір між сторонами у
справі щодо земельної ділянки по
АДРЕСА_1 відсутній, та у справі відсутні
докази про належність вказаної
земельної ділянки на праві власності
сторонам у справі, а тому обрахування
вартості складової 47/200 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами (земельні
поліпшення) та включення вартість
земельної ділянки складової 127 988,00 грн.,
яка не перебуває у власності ОСОБА_2 є
неправомірним.

Відповідач у справі не
заперечувала та не надала суду докази,
що компенсація вартості частки
відповідачки має бути порахована у
інший спосіб, ніж запропоновано
позивачем, не з»явилася у судове
засідання, уповноваженого
представника не направила, не просила
суд забезпечити чи витребувати докази.

З урахуванням вищевикладеного,
суд вважає, що оскільки належна
відповідачці ОСОБА_2 у домоволодінні
АДРЕСА_1 не може бути виділена в натурі,
частки є неподільними, спірне
володіння і користування майном є
неможливим, при цьому, припинення
права на частку у спільному майні не
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідачки ОСОБА_2, оскільки, як
встановлено судом остання постійно
проживає в Державі Ізраїль і не довела
про свій намір повернення до України,
дослідивши зібрані докази по справі та
давши їм оцінку, суд дійшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
які, відповідно до ст.ст. 3,10,11,15,57-60 ЦПК
України, позивач довів в судовому
засіданні, надавши докази в
підтвердження позовних вимог.

Відповідно до Положення про
Державну реєстраційну службу України,
затверджену Указом Президента України
від 6 квітня 2011 року N 401/2011 , на державну
реєстраційну службу, у тому числі,
покладено виконання обов»язків щодо
організовує роботу, пов'язану із
забезпеченням діяльності у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до п.1 розділу ІІ
Методичних рекомендацій щодо
державної реєстрації прав власності на
об»єкти нерухомого майна на підставі
рішень судів, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 26.05.2009
року №9145, передбачено, що при вирішення
справи по суті суди ухвалюють рішення,
і у випадку, якщо ухвалено рішення суду
про вищання права власності не
нерухоме майно то таке рішення є
правовстановлюючим документом, на
підставі якого провадиться державна
реєстрація прав власності, а тому суд
дійшов висновку, що позов доведений та
підлягає задоволенню у цілому.

На підставі викладеного,
керуючись Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
власності» за № 7 від 04.10.1991 р., ст.ст. 360,
365 ЦПК України, ст.ст. 3,10, 11, 57-60, 179, 209,
212-218,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної
реєстраційної служби, Головного
управління юстиції у м. Києві, треті
особи: Комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
ості на об'єкти нерухомого майна»,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 припинення права
власності зі сплатою компенсації,
визнання права власності та
зобов'язання анулювати попереднє право
власності та реєстрацію права
власності - задовольнити .

1. Припинити право власності
ОСОБА_2 на 47/200 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва
протраво на спадщину, посвідченого
Київською державною нотаріальною
конторою №12 від 18.10.2006р за №8-6481.

2. Стягнути з ОСОБА_1, проживаючого за
адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1,місце роботи не відоме на
користь ОСОБА_2, проживаючої за адресою
АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2,
компенсацію вартості 47/200 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 у сумі 32 938
(тридцять дві тисячі дев»ятсот
тридцять вісім) грн 00 коп.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на
47/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1
відповідно до Свідоцтва протраво на
спадщину, посвідченого Київською
державною нотаріальною конторою №12
від 18.10.2006р за №8-6481.

4. Повернути ОСОБА_1, проживаючого за
адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 зайво сплачені кошти, у
розмірі 17929 (сімнадцять тисяч дев»ятсот
двадцять дев»ять) грн 00 коп. які внесені
у якості компенсації за 47/200 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно
до Свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого Київською державною
нотаріальною конторою №12 від 18.10.2006р за
№8-6481, які перебувають на депозитному
рахунку Святошинського районного суду
м. Києва та внесені згідно платіжного
доручення №1 від 02.04.2012 року у розмірі
50867,00 грн.

5. Зобов»язати Державну реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
м. Києві,(01001 м. Київ пр. Музейний,2д)
провести реєстрацію припинення права
власності ОСОБА_2 на 47/200 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно
до Свідоцтва протраво на спадщину,
посвідченого Київською державною
нотаріальною конторою №12 від 18.10.2006р за
№8-6481 та зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на 47/200 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого Київською державною
нотаріальною конторою №12 від 18.10.2006р за
№8-6481.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з часу його проголошення,
для осіб,що були відсутні у судовому
засідання протягом десяти днів з часу
отримання копії рішення суду.

Суддя Т.О. Величко