Єдиний унікальний номер 225/5820/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1173/2014
Номер провадження 22ц/775/1173/2014
Єдиний унікальний номер 225/5820/13-ц
Головуючий в 1 інстанції Мамедова Л. М.
Доповідач Канурна О.Д.
03 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької
головуючого: Санікової О. С.
суддів: Канурної О.Д., Агєєва
при секретарі Забавіній М.О.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
інтересах яких діє ОСОБА_3 на рішення
Дзержинського міського суд Донецької
області від 19 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та перебування на
Рішенням Дзержинського міського
суд Донецької області від 19 грудня 2013
року в задоволенні вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Дзержинську про встановлення факту
проживання однією сім'єю та
перебування на утриманні, відмовлено.

З вказаним рішенням суду не
погодився представник позивачів
ОСОБА_3 та оскаржив його в апеляційному
порядку. В обгрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення
порушив норми матеріального та
процесуального права.

Просить суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання апеляційного
суду позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не
з'явилися, хоча своєчасно і належним
чином були повідомлені про час і місце
розгляду справи, що підтверджується
розпискою (а.с. 126).

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення представника
позивачів, пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено що
позивачі по справі є батьками ОСОБА_4,
який знаходився у трудових відносинах
з відокремленим підрозділом "Шахтою
"Південа" державного підприємства
"Дзержинськвугілля".

08.06.2012 року з сином позивачів по справі
стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок якого він
загинув. За наслідками нещасного
випадку був складений акт про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом № 9
від 18.07.2012.

Після смерті ОСОБА_4 його батьки
звернулись до відповідача із заявою
про призначення їм страхових виплат та
постановою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
їм призначено щомісячні страхові
виплати в розмірі 565,73. грн. на кожного,
як непрацездатним особам, які не
перебували на утриманні померлого, але
мали на це право.

Відповідно до частини 2 ст. 256 ЦПК
України, у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Як вбачається із протоколу засідання
комісії з спеціального розслідування
нещасного випадку, що стався 08.06.2012р. на
шахті «Південна» ДП
«Дзеринськвугілля» по прийому сім'ї
загиблого ОСОБА_4 від 13.06.2012р. на
засіданні були присутні батьки
загиблого, « цивільна дружина»
загиблого ОСОБА_5 та сестри загиблого.
Відповідно до протоколу, на засіданні
вирішувалось питання матеріальної
допомоги , а, отже, вирішено виплатити
батькам загиблого, котрі не
знаходилися на утриманні і мешкали
окремо допомогу за колективним
договором, заробітну плату, яку не
отримав загиблий та призначити
щомісячні страхові виплати в розмірі
565,73 грн., «цивільній дружині» загиблого
ОСОБА_5 вирішено надати матеріальну
допомогу- добровільно зібрану суму
колективом у розмірі 35900,00 грн. та
надати допомогу в ремонті даху за
адресою АДРЕСА_1

Висновок суду першої інстанції про те,
що акти вуличного комітету, довідки та
інші докази, надані позивачами
свідчать про проживання ОСОБА_4 з
батьками, але не є доказом проживання
ОСОБА_4, як члена сім'ї позивачів, адже
відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час
його загибелі не були припинені,
остання відвідувала ОСОБА_4 за місцем
мешкання батьків як жінка, з якою у
загиблого сталися тривалі, взаємні
стосунки, пов'язані спільним побутом,
що на думку суду унеможливлює визнання
ОСОБА_4 членом сім'ї своїх батьків,
незважаючи на сумісне проживання, є
законним і обгрунтованим. На час
розгляду справи в суді ОСОБА_5 померла.

Доводи апеляційної скарги
представника позивачів про те, що ані
представниками ВП «Шахта «Південна» ДП
«Дзержинськвугілля», ані
представниками відділення ВДФССНВ та
ПЗ України у м. Дзержинську не надано
суду жодного документального
підтвердження факту спільного
проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та факт
того, що позивачі не знаходились на
утриманні свого сина, не заслуговують
на увагу, оскільки із довідки
Дзержинського комунального
підприємства «Дзержинськжитлосервіс»
вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2
зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с. 41).

Відповідно до частини 7 статті 34 Закону
України " Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі смерті потерпілого внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання розмір одноразової
допомоги його сім'ї повинен бути не
меншим за п'ятирічну заробітну плату
потерпілого і, крім того, не меншим за
однорічний заробіток потерпілого на
кожну особу, яка перебувала на його
утриманні, а також на його дитину, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після смерті
потерпілого.

Як вбачається із довідок УПФУ в м.
Дзержинську, наданих представником
позивачів в судовому засіданні
апеляційного суду, ОСОБА_1 знаходиться
на обліку в УПФУ в м. Дзержинську
Донецької області і за період з січня
2012 року по червень 2012 року отримав
пенсію в розмірі 16088 грн.48 коп.; ОСОБА_2
знаходиться на обліку в УПФУ в м.
Дзержинську Донецької області і за
період з січня 2012 року по червень 2012
року отримала пенсію в розмірі 5719 грн.40
коп. (а.с. 127-128).

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 5
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення (із змінами і доповненнями)
передбачено, що судам необхідно мати на
увазі, що встановлення факту
перебування особи на утриманні
померлого має значення для одержання
спадщини, призначення пенсії або
відшкодування шкоди, якщо допомога, яка
надавалась, була для заявника
постійним і основним джерелом засобів
до існування. Одержання заявником
заробітку, пенсії, стипендії, інших
доходів не є підставою для відмови у
встановленні факту перебування на
утриманні, коли суд встановить, що
основним і постійним джерелом засобів
до існування була для заявника
допомога з боку особи, яка надавала
йому утримання.

Як вбачається із частини 1 статті 38
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» члени сім'ї померлого
вважаються такими, що були на його
утриманні, якщо вони були на його
повному утриманні або одержували від
нього допомогу, яка була для них
постійним і основним джерелом засобів
до існування.

Як вбачається із матеріалів справи,
середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_4 складала 4525,82 грн. а розмір
пенсії ОСОБА_1 - 2523,54 грн., а з травня 2012
року - 2972,60 грн., тобто як суду першої
інстанції, так і суду апеляційної
інстанції не надано доказів
підтверджуючих знаходження позивачів
на утриманні загиблого ОСОБА_4

Крім того, із акту спеціального
розслідування нещасного випадку від 18
липня 2012 року за формою Н-5 вбачається,
що членів сім'ї, які знаходилися на
утриманні потерпілого немає (а.с. 11-15).

Відповідно до ст. 33 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) дейної форми навчання, - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Висновок суду першої інстанції про те,
що відповідачем вже призначені
позивачам страхові виплати як
непрацездатним особам, що не
перебували на утриманні померлого, але
мали на це право і тому в задоволенні
вимог позивачів слід відмовити, є
законним і обгрунтованим.

Апеляційний суд не бере до уваги також
інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1,
ОСОБА_2, в інтересах яких діє ОСОБА_3,
оскільки суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини,
які уклалися між сторонами і дав їм
належну правову оцінку.

Виходячи із встановлених судом
обставин, наданих сторонами доказів та
вимог закону, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку щодо
відмови в задоволенні вимог позивачів
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та перебуванні на
утриманні.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального закону, тому апеляційна
скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах
яких діє ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
інтересах яких діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суд
Донецької області від 19 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом 20 днів
з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: