Єдиний унікальний номер 205/9549/13-ц
Справа № 2/205/29/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Давиденко Я.Є.

розглянувши у відкритому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на домоволодіння в порядку спадкування
за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13 листопада 2013 року звернувся
до Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Дніпропетровської міської ради,
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
третя особа: Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності
домоволодіння в порядку спадкування за
заповітом (а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що домоволодіння АДРЕСА_1
було збудоване та належало на праві
приватної власності дідусю позивача -
ОСОБА_5. У вищевказаному домоволодінні
позивач проживав з моменту народження
разом із ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3.
Відповідач - ОСОБА_2 з 1981 року не
проживає в даному домоволодінні та
знятий з реєстрації за даною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6. На момент
її смерті у домоволодінні мешкали:
ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер дідусь позивача -
ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась
спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1. За
життя померлий залишив заповіт, яким
усе своє майно заповів онуку - ОСОБА_1.

У встановлений законом шестимісячний
строк позивач звернувся до
нотаріальної контори для прийняття
спадщини після смерті діда, але
державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючих
документів на домоволодіння.

Тому, на підставі викладеного позивач
був вимушений звернутися до суду із
даним позовом, в якому просив визнати
за ним право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Про дату, час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином. До суду
надав письмову заяву, в якій просив
справу розглядати без своєї
присутності. Позовні вимоги підтримав
у повному обсязі (а.с.92).

Відповідач - ОСОБА_2, в судове засідання
не з'явився. Про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином. До суду надав письмову заяву, в
якій просив справу розглядати без
своєї присутності. Проти позовних
вимог не заперечував (а.с.96).

Співвідповідачка - ОСОБА_3, в судове
засідання не з'явилась. Про день, час та
місце судового розгляду повідомлялась
належним чином. До суду надала письмову
заяву, в якій просила справу розглядати
без своєї присутності. Проти позовних
вимог не заперечувала (а.с.95).

Третя особа - Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, в особі
свого представника, в судове засідання
не з'явилась. Про дату, час та місце
слухання справи повідомлялась
належним чином. Про причини своєї
неявки не повідомила. Письмових заяв
про розгляд справи за своєю
відсутністю до суду не надсилала.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
перевіривши їх наданими доказами,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_6 у батьків - ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, про що зроблено відповідний
актовий запис №84. Мати - ОСОБА_3 до
укладення шлюбу із ОСОБА_7 мала дівоче
прізвище «ОСОБА_3» (а.с.52,54).

На підставі договору побудови
виконкому Дніпропетровської райради
депутатів трудящих від 20 травня 1958
року, домоволодіння АДРЕСА_1 на праві
власності належало ОСОБА_5 (а.с.5).

27 квітня 1956 року було укладено шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.69).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що зроблено
відповідний актовий запис №222 (а.с.84).

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у
батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що
зроблено відповідний актовий запис № 15
(а.с.53).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6, яка на
момент смерті проживала за адресою:
АДРЕСА_1, разом із ОСОБА_5, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 (а.с.33,56).

Спадщину, що відкрилась після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, прийняли
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (з.а.с.70).

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_5, після смерті
якого відкрилась спадщина на
домоволодіння АДРЕСА_1. За життя
померлий ОСОБА_5 склав заповіт, яким все
своє майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалось, заповів ОСОБА_1
(а.с.77).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Як зазначено
ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

За ст. 1233 ЦК України, заповітом є
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Із заявами про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_8, звернулися до
нотаріальної контори ОСОБА_2 та ОСОБА_1
(з.а.с.72,84).

Але, Другою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8
(а.с.87).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
нотаріат" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Згідно п. 3.1. листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
№24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні. Визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності
наявні у справі докази, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на домоволодіння в порядку спадкування
за заповітом, є обґрунтованими, в
повному обсязі доведеними, а тому за
позивачем слід у судовому порядку
визнати право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
у відповідності до ст. 88 ЦПК України,
суд приходить до висновку, так як
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі, із співвідповідачів на користь
позивача підлягає стягненню сплачений
ним судовий збір в сумі 1 699,26 грн.

На підставі викладеного, керуючись
листом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року,
Законом України «Про нотаріат», ст. 1216,
1217, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.5, 6, 10,
11, 57-60, 197, 209, 212-215, 222 ЦПК України, суд, ?

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на домоволодіння в порядку спадкування
за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.Дніпропетровська,
громадянина України, ІПН:НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
ІПН:НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, в рівних частках судовий збір
в сумі 1 699,26 грн. (Одна тисяча шістсот
дев'яносто дев'ять гривень 26 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.С. Шавула