ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді - Соловей Г.В.,

при секретарі - Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Фастові Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права
власности -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про припинення
права власності посилаючись на те, що
за Рішенням Фастівського
міськрайонного суду від 4 липня 2007 року
за ним визнано право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 та ?
частини присадибної земельної ділянки
на якій розташований вказаний будинок.
Інші 1/2 частини належать відповідачу.
На дани час відповідачка у
вищевказаному житловому будинку не
проживає, за своєю частиною будинку не
доглядає, не проводить поточного
ремонту, що приводить до погіршення
санітарного та технічного стану, як її
частки так і руйнації всього будинку.
Крім того, між відповідачкою та ним
склалися неприязні стосунки які
неуможливлюють їх сусідське
проживання.

В судовому засіданні позивач та
її представник уточнили позовні вимоги
і просять суд припинити право
власності відповідача на її частину
житлового будинку та земельної
ділянки. В рахунок чого позивачем
сплачено відповідачу грошові кошти про
що, написано відповідну розписку.

Відповідач проти позову не
заперечувала та підтвердила той факт,
що дійсно у вказаному житловому
будинку не проживає, і не заперечує
проти сплати позивачем певної суми
коштів у рахунок даної частини будинку,
що підтверджується її особисто
написаною розпискою.

Заслухавши учасників судового
процесу, дослідивши докази по справі
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення частково.

Так, судом встановлено, що
відповідно до рішення Фастівського
міськрайонного суду від 4 липня 2007 року
за позивачем визнано право власності
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1
та ? частини присадибної земельної
ділянки на якій розташований даний
будинок інші ? частини належить
відповідачу.

Відповідно до ст.367 ЦК України
майно, що є у спільній частковій
власності може бути поділене в натурі
між співласниками.

Позивачка в 2010 році звернулася до
суду з позовом до відповідача про поділ
в натурі будинку, що є у спільній
частковій власності та присадибної
земельної ділянки і рішенням
Фастівського міськрайонного суду від 11
травня 2010 року, позовні вимоги
задоволені частково, та виділено
позивачу відповідно до висновку
експерта №09/135/09-10 від 12 березня 2010 року
згідно її частки частину житлового
будинку, а що стосується земельної
ділянки в цій частині позову
відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 365 ЦК
України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо: частка є незначною
і не може бути виділена в натурі; річ є
неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім"ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Пленум Верховного Суду України в
своїй постанові від 04.04.1991 року №7 "Про
судову практику застосування судами
законодавства, що реголює право
власності громадян на житловий
будинок" зі змінами і доповненями
зазначив, при вирішенні справ про виділ
в натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі що, виходячи зі
змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній
із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

При неможливості виділу частки
будинку в натурі або встановлення
порядку користування ним, власнику, що
виділяється, за його згодою
присуджується грошова компенсація.
Розмір грошової компенсації
визначається за угодою сторін, а при
відсутності такої угоди - судом по
дійсній вартості будинку на час
розгляду справи.

Суд, вважає, що не має перешкод для
припинення права відповідача на частку
у спільному майні.

Судом встановлено, що спільне
володіння і користування майном
позивачем та відповідачем є
неможливим, із-за стосунків між
сторонами. Також, таке припинення права
відповідача на частку в спірному
житловому будинку не завдасть істотної
шкоди її інтересам та членам її сім'ї,
яка не проживає в належному
відповідачці домоволодінні по АДРЕСА_1,
а має інше житло.

З боку позивача виконано вимогу
закону щодо сплати вартості частки, що
підтверджується визнанням даного
факту відповідачем та наданою нею
розпискою про отримання грошової
компенсації за її частку.

З огляду на вищевикладене, суд
вважає, що позовні вимоги позивача в
частині припинення права на частку на
житловий будинок заявлені
обґрунтовано і тому підлягають
задоволенню.

Що стосується припинення права
власності на земельну ділянку та
визнання 1/2 частини за позивачем суд, не
вбачає за можливе задовольнити в цій
частині позовні вимоги так, як
відповідно до Державного Акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-КВ №005436 від 11.03.2002 року даний акт
виданий ОСОБА_1, яким підтверджено, що
йому передано у приватну власність
земельна ділянка площею 0,4867 га
розташованої на теритеріторії АДРЕСА_1
для обслуговування житлового будинку,
ведення особистого підсобного
господарства. Акт зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №1646.
Доказів про скасування даного
державного акту суду, не надано. Як і не
надано підтверджуючих документів про
те, що ОСОБА_3 реалізувала своє право на
дану земельну ділянку шляхом державної
реєстрації відповідно до чинного
законодавства.

Як передбачено ст.126 ЗК України,
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі і неможе вийти
за межи заявлених вимог за власною
ініціативою.

Враховуючи вищенаведене та
керуючись ст.ст.3,10,11,60,61,212,215,218 ЦПК
України, ст.ст.356,358,367 ЦК України, ст.126 ЗК
України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про припинення права власности
задовольнити частково.

Припинити право ОСОБА_2 на 1/2
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення можу бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

СУДДЯ
Г.В.Соловей