Справа №333/1720/14-ц
№2-о/333/63/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Наумової І.Й.,

народних засідателів
Ватажок Н.О.,

Короткова Н.В.,

при секретарі
Кунець
В.В.,

за участю прокурора
Бондаренко А.В.,

представника заявника,
лікаря-психіатра
Отенко О.М.,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
заявою головного лікаря комунальної
установи „Обласна клінічна
психіатрична лікарня" про
госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
психіатричного закладу у примусовому
порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар комунальної установи
«Обласна психіатрична лікарня»
звернувся до суду із заявою, в якій
просить вирішити питання про
госпіталізацію до психіатричного
закладу у примусовому порядку ОСОБА_3,
посилаючись на те, що останній
перебуває на диспансерному обліку в
КУ«Обласна психіатрична лікарня» з 2003
року. Є інвалідом II групи, неодноразово
госпіталізувався до психіатричної
лікарні, остання виписка 20.05.2011р. з
діагнозом: «Шизофренія, параноїдна
форма, безперервний перебіг.
Параноідний синдром». Після виписки
хворий підтримуючу терапію приймав
нерегулярно, дільничного лікаря
відвідував непостійно. Стан хворого
погіршився на протязі 3-х діб: став
злобним, агресивним, погрожував матері
фізичною розправою, гучно кричав,
нецензурно висловлювався. Зі слів
матері, ОСОБА_4, розмовляв сам з собою,
когось від себе відганяв, був
неспокійним, три дні не їв, не виходив з
дому. У зв'язку з таким станом була
викликана спеціалізована бригада,
08.03.2014р. у приймальному відділенні
черговим лікарем був діагностований
тяжкий психічний розлад і хворий був
госпіталізований у примусовому
порядку. 10.03.2014р. ОСОБА_3 був оглянутий
комісією лікарів - психіатрів, яка
дійшла висновку, що хворий страждає
тяжким психічнім захворюванням:
«Шизофренія, параноїдна форма,
безперервний перебіг. Параноїдний
синдром». Внаслідок хвороби являє
потенційну соціальну небезпеку для
себе та оточуючих. Згідно зі ст. 14
Закону України «Про психіатричну
допомогу» примусова госпіталізація
доцільна.

У судовому засіданні представник
психіатричного закладу лікар-психіатр
Отенко О.М. доводи заяви підтримав з
підстав, викладених в ній, та просив суд
задовольнити заяву, зазначив, що
лікарем ОСОБА_3 є з 2003 року, стан
здоров'я його погіршився у зв'язку з
відмовою останнього приймати ліки.

Прокурор дану заяву також підтримав та
просив суд винести рішення про
госпіталізацію ОСОБА_3 до
психіатричного закладу у примусовому
порядку.

ОСОБА_3 заперечував проти примусової
госпіталізації, оскільки вважає, що
буде змушений пів року знаходитися на
лікуванні, зазначив, що ліки не приймав
та не їв в знак протесту.

Суд, заслухавши пояснення представника
заявника-лікаря-психіатра, особи, щодо
якої вирішується питання про
госпіталізацію до психіатричного
закладу у примусовому порядку ОСОБА_3,
свідка, думку прокурора, перевіривши
матеріали справи, прийшов до
наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.14 Закону України «Про
психіатричну допомогу» особа, яка
страждає на психічний розлад, може бути
госпіталізована до психіатричного
закладу без її усвідомленої згоди або
без згоди її законного представника,
якщо її обстеження

або лікування можливі лише в
стаціонарних умовах, та при
встановленні в особи тяжкого
психічного розладу, внаслідок чого
вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри
вчинити дії, що являють собою
безпосередню небезпеку для неї чи
оточуючих, або неспроможна самостійно
задовольняти свої основні життєві
потреби на рівні, який забезпечує її
життєдіяльність.

Як вбачається з висновку комісії
лікарів-психіатрів, ОСОБА_3 страждає на
тяжкий психічний розлад у формі
параноїдної шизофренії, безперервний
перебіг та потребує примусової
госпіталізації, в зв'язку з небезпекою
для себе та неможливістю самостійно
задовольнити свої потреби, рівень яких
забезпечує його життєдіяльність
(відмова від їжі). Тому його
госпіталізація у психіатричну лікарню
в примусовому порядку буде доцільною.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що є матір'ю
ОСОБА_3, її син після виписки в 2001 році
відвідував лікаря нерегулярно,
перестав приймати ліки, почав
зловживати спиртними напоями, в
результаті чого на початку березня 2014
року його стан погіршився. За три дні
до госпіталізації 08.03.2014 року став злим,
агресивним, погрожував матері фізичною
розправою, гучно кричав, нецензурно
висловлювався, розмовляв сам з собою,
когось від себе відганяв, був
неспокійним, три дні не їв. В зв'язку з
такою поведінкою сина вона змушена
була звернутися за допомогою у
психіатричну лікарню, оскільки
відчувала загрозу для свого життя та
життя сина.

Надані суду пояснення представника
заявника, який за фахом є
лікарем-психіатром, суд вважає
доказами по справі, підтверджуючими
необхідність госпіталізації ОСОБА_3до
психіатричного закладу у примусовому
порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
заяви.

Керуючись ст.14 Закону України «Про
психіатричну допомогу», ст.ст.279-282 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального підприємства
„Обласна клінічна психіатрична
лікарня" про госпіталізацію ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у психіатричну лікарню у
примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного
закладу - комунальної установи
„Обласна клінічна психіатрична
лікарня" (м.Запоріжжя, вул. Сєдова,6).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.Й. Наумова

Народні засідателі:

Н.О. Ватажок

Н.В. Короткова