Справа № 343/3058/13-ц
Провадження № 22-ц/779/147/2014
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів:
Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поновлення
строку на прийняття спадщини за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_7 на рішення Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 29 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
листопада 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про поновлення строку на
прийняття спадщини.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, неналежну оцінку доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянт зазначає, що ухвалюючи
оскаржуване рішення суд першої
інстанції не взяв до уваги доводи
позивача про те, що її мати ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а чоловік ОСОБА_9 з
1978 року знаходився на обліку та
лікуванні в психоневрологічному
диспансері з приводу шизофренії та був
інвалідом 1-ї групи внаслідок
захворювання, отриманого в період
проходження військової служби і
потребував постійного стороннього
догляду. З 1997 року ОСОБА_9 захворів
діабетом і систематично проходив
лікування. ОСОБА_2 була змушена не лише
здійснювати цілодобовий догляд за
своїм хворим чоловіком, але й вводити
йому інсулін тричі на добу. Крім того, у
2001 році ОСОБА_9 захворів на туберкульоз,
у зв'язку з чим не міг самостійно
пересуватись, через що позивач змушена
була постійно і цілодобово здійснювати
за ним догляд. Навіть тоді, коли чоловік
позивача знаходився на лікуванні в
медичних закладах, ОСОБА_2 постійно
знаходилась біля нього. Крім того,
позивач має проблеми з артеріальним
тиском, що дало ускладнення на слух та
зір, і, в свою чергу, значно ускладнило
їй життя та пересування.

На думку апелянта, судом не взято до
уваги та проігноровано пояснення
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які
підтвердили, що позивач не мала
можливості надовго відлучатися з дому
та не могла у важкий період втрати
матері займатися оформленням спадщини.

Крім того, апелянт стверджує, що не
відповідають дійсності доводи
представника відповідача про те, що
позивач, працюючи на роботі, могла
знайти час для звернення у нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини, оскільки позивач працювала
вдома, всю документацію, яка необхідна
була для роботи, ОСОБА_2 вела вдома і щоб
здати оформлені документи відлучалась
тільки на невеликий проміжок часу.
Пояснення представника відповідача з
приводу того, що позивач після смерті
своєї матері неодноразово приїжджала в
с. Витвиця Долинського району
Івано-Франківської області на
відпочинок також є такими, що не
відповідають дійсності.

З цих підстав апелянт просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити та визначити ОСОБА_2
двомісячний строк для прийняття
спадщини, а саме 1/6 частини житлового
будинку та 1/6 частини господарських
будівель та споруд, які знаходяться по
АДРЕСА_1.

В засіданні апеляційного суду апелянт
та її представник вимоги апеляційної
скарги підтримали з мотивів,
викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги не визнав, посилаючись на
обґрунтованість висновків суду, просив
в задоволенні скарги відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, про час та день розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку. Причину неявки суду не
повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
апелянта, представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність висновків
суду фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 212, 213 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
сторони в справі є рідні сестри та брат.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх матір - ОСОБА_8,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть, виданого повторно 23.04.2013
року (а.с. 4). Сторони в справі є
спадкоємцями за законом після померлої
ОСОБА_8 За життя ОСОБА_8 та відповідачці
ОСОБА_5 на праві власності належало
домоволодіння по АДРЕСА_1 по 1/2 частині.
ОСОБА_5 набула у власність 1/2 частину
вказаного домоволодіння на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом ОСОБА_12, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 60). На день смерті
ОСОБА_8 і по даний час ОСОБА_5
зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 (а.с.
58, 59). ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не були
зареєстрованими та не проживали в
спірному домоволодінні.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася
спадщина на належну їй 1/2 частину
домоволодіння, яке знаходиться по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спірну частину домоволодіння та
неможливістю оформлення прийняття
спадщини, звернулась в Долинський
районний суд Івано-Франківської
області з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про
визнання права власності на спірну
частину домоволодіння в порядку
спадкування. ОСОБА_2 подала зустрічний
позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
права власності на 1/6 частину спірного
домоволодіння в порядку спадкування.
Дана справа перебуває на розгляді
Долинського районного суду
Івано-Франківської області.

За даними відповіді Долинської
районної державної нотаріальної
контори від 04.10.2013 року №451/02-14 ОСОБА_2
пропустила строк для прийняття
спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК
України (а.с. 3).

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що надані позивачем докази про
хворобу чоловіка ОСОБА_9 та її
перебування на стаціонарному
лікуванні з 04.12.2009 року по 30.12.2009 року та
з 20.09.2013 року по 30.09.2013 року не
підтверджують факту фізичної
неможливості через об'єктивні,
непереборні, істотні труднощі в період
з січня 2005 року по липень 2005 року подати
заяву в нотаріальну контору про
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_8

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

В силу дії ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Часом
відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК
України є день смерті особи.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що чоловік
позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_9 мав першу
групу інвалідності (а.с. 6), періодично
перебував на стаціонарному лікуванні
(а.с. 7-12).

Згідно копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 04.06.2010 року (а.с. 5)
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

З представлених позивачем медичних
документів вбачається, що вона після
смерті матері ОСОБА_8 хворіла та
стаціонарно лікувалася з 04.12.2009 року по
30.12.2009 року та з 20.09.2013 року по 30.09.2013 року
(а.с. 15-21).

Допитані в судовому засіданні суду
першої інстанції свідки ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 підтвердили, що чоловік ОСОБА_2 -
ОСОБА_9 часто хворів і вона здійснювала
за ним догляд.

Суд першої інстанції дав оцінку
вказаним обставинам.

Встановивши обставини справи,
правильно застосувавши норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, суд вірно
дійшов висновку про те, що надані
позивачем докази не підтверджують
факту фізичної неможливості позивача
через об'єктивні, непереборні, істотні
труднощі в період з січня 2005 року по
липень 2005 року подати в нотаріальну
контору заяву про прийняття спадщини
після смерті матері ОСОБА_8

Більше того, з часу смерті ОСОБА_9, за
яким позивач ОСОБА_2 здійснювала
догляд, тобто з 02.10.2010 року, по дату
звернення її в нотаріальну контору із
заявою про прийняття спадщини, тобто по
04.10.2013 року, пройшло більше трьох років.
При цьому, за вказаний період, крім
доказів перебування ОСОБА_2 на
стаціонарному лікуванні з 20.09.2013 року
по 30.09.2013 року, інших доказів поважності
причин пропуску нею строку для
звернення в нотаріальну контору із
заявою про прийняття спадщини
позивачем не наведено.

У засіданні апеляційного суду
апелянтом вищенаведені обставини не
спростовано, відтак посилання на
необґрунтованість та незаконність
оскаржуваного рішення суду колегією
суддів до уваги не приймаються.

Доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Проскурніцький П.І.

Ясеновенко Л.В.