Справа № 159/7058/13-ц Провадження №
22-ц/773/187/14 Головуючий у 1 інстанції:
Бондар В.М. Категорія: 52 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І.,
Завидовської-Марчук О.Г.,

при секретарі - Мельничук Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Ковельської філії виробничо-торгового
підприємства «Світязь» про поновлення
на роботі, визнання формулювання
причин звільнення неправильним та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди,
за апеляційною скаргою приватного
виробничо-торгового підприємства
«Світязь» на рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 02 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

06 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до Ковельської філії ПВТП
«Світязь» про поновлення на роботі,
визнання формулювання причин
звільнення неправильним та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди. Позовні
вимоги мотивував тим, що відповідно до
наказу № 25 від 01 березня 2013 року його
було прийнято до Ковельської філії
ПВТП «Світязь» на посаду менеджера зі
збуту на неповний робочий день (по
чотири години в день), з оплатою праці
згідно штатного розпису. Згідно з
наказом № 121-А від 07 жовтня 2013 року його
було звільнено із займаної посади на
підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, за
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених трудовим
договором, а саме за те, що у торгового
представника ОСОБА_2 виявлено нестачу
зданих грошей. Вважав, що він не був
керівником останнього, а тому не може
відповідати за його дії. Просив позов
задовольнити та стягнути судові
витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 02 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з Ковельської
філії ПВТП «Світязь» на користь ОСОБА_1
500 грн. понесених витрат на правову
допомогу та на відшкодування моральної
шкоди - 200 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з Ковельської філії ПВТП
«Світязь» судовий збір у розмірі 229,40
грн., до спеціального фонду Державного
бюджету України.

В апеляційній скарзі ПВТП «Світязь»
зазначає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним та прийняте з
порушенням норм процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
мотивів.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем було добровільно
поновлено позивача на роботі та
виплачено середній заробіток за час
вимушеного прогулу, та водночас
порушено законні права ОСОБА_1, що
призвело до його моральних страждань, а
також згідно зі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути витрати на правову допомогу.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з наказом № 25 від 01 березня 2013
року ОСОБА_1 прийнято до Ковельської
філії ПВТП на посаду менеджера зі збуту
з 01 березня 2013 року на неповний робочий
день (4 год.00 хв. з 09:00 до 13:00) при
неповному робочому тижні з оплатою
праці згідно штатного розпису
пропорційно відпрацьованому часу, в
порядку переведення з
Володимир-Волинської філії ВТП
«Світязь» м. Володимир-Волинський (а.с.
4).

Згідно з наказом № 121-А від 07 жовтня 2013
року з ОСОБА_1 припинено трудовий
договір за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених трудовим
договором, на підставі п. 3 ст. 40 КзпП
України (а.с. 5).

Як вбачається з наказу № 139 від 19
листопада 2013 року під час розгляду
справи підприємством наказ № 121-А від 07
жовтня 2013 року про звільнення ОСОБА_1
скасовано; поновлено ОСОБА_1 на посаді
менеджера зі збуту з 07 жовтня 2013 року;
виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу; скасовано
запис в трудовій книжці про його
звільнення (а.с. 27).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 30 ЦПК України
передбачено, що позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 95 ЦК України
філією є відокремлений підрозділ
юридичної особи, що розташований поза
її місцезнаходженням та здійснює всі
або частину її функцій.

Представництвом є відокремлений
підрозділ юридичної особи, що
розташований поза її
місцезнаходженням та здійснює
представництво і захист інтересів
юридичної особи.

Філії та представництва не є
юридичними особами. Вони наділяються
майном юридичної особи, що їх створила,
і діють на підставі затвердженого нею
положення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем пред'явлено позов до
Ковельської філії виробничо-торгового
підприємства «Світязь», яка не є
юридичною особою, а лише відокремленим
підрозділом юридичної особи, що
підтверджено витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
Положенням про філію
виробничо-торгового підприємства
«Світязь».

Виходячи з вищенаведеного, Ковельська
філія виробничо-торгового
підприємства «Світязь» не є належним
відповідачем по справі, тобто
позивачеві слід було звертатися з
позовом до приватного
виробничо-торгового підприємства
«Світязь», а не його філії.

Клопотань до суду від позивача про
заміну первісного відповідача
належним відповідачем не надходило і
суд на дану обставину уваги не звернув.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції слід скасувати в
частині задоволення позову та
стягнення судових витрат та ухвалити в
цій частині нове рішення про відмову в
позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п.п. 3-4, 313, 314,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
виробничо-торгового підприємства
«Світязь» задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 02 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Ковельської філії виробничо-торгового
підприємства «Світязь» про поновлення
на роботі, визнання формулювання
причин звільнення неправильним та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди в
частині задоволення позову та
стягнення судових витрат скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в позові.

В решті рішення в даній справі залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: