У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши заяви ОСОБА_3 та її
представника за довіреністю ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2013 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Інноваційно-промисловий
Банк» до ОСОБА_3 про розірвання
кредитного договору та стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Інноваційно-промисловий
Банк» (далі - ПАТ
«Інноваційно-промисловий Банк»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
який позивач уточнив у процесі
розгляду справи, і остаточно просив
розірвати укладений між ПАТ
«Інноваційно-промисловий Банк» та
ОСОБА_3 кредитний договір від 03
липня 2008 року № 26-08-02, з усіма
доповненнями і змінами, та стягнути з
відповідачки на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 131 000 грн 63 коп.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що 03
липня 2008 року між банком та
відповідачкою було укладено кредитний
договір № 26-08-2, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредит в
сумі 36 000 доларів США зі сплатою 15 %
річних та кінцевим терміном повернення
до 03 липня 2009 року.

Вказав, що відповідачка належним чином
не виконувала умови кредитного
договору, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яку просив стягнути з
відповідачки на свою користь та у
зв'язку з тим, що строк повернення
кредиту сплинув, є підстави для його
розірвання.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 18 червня 2013 року
позов ПАТ «Інноваційно-промисловий
Банк» задоволено.

Розірвано, укладений між ПАТ
«Інноваційно-промисловий Банк» та
ОСОБА_3 кредитний договір від 03 липня 2008
року № 26-08-2, з усіма доповненнями та
змінами.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Інноваційно-промисловий Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 03 липня 2008 року № 26-08-2 в сумі
131 000 грн 63 коп., яка складається із
заборгованості по кредиту в сумі 87 651
грн 24 коп. та заборгованості за
відсотками в сумі 43 349 грн 39 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 червня
2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, встановлених п. 5 ч. 4 ст.
328 ЦПК України.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшли заяви ОСОБА_3 та її
представника за довіреністю ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. ст. 256, 257, ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК
України.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявники посилаються на надані із
Єдиного державного реєстру судових
рішень:

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 червня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 16 листопада 2011 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 26 грудня 2011 року в справі за
позовом про стягнення інфляції за час
прострочення сплати боргу,
3 % річних та про відшкодування
моральної шкоди, якою відмовлено у
відкритті касаційного провадження у
справі щодо оскаржуваних рішень про
відмову в задоволенні позовних вимог з
підстав, встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 24 жовтня 2012 року, якою оскаржуване
рішення апеляційного суду про часткове
задоволення позовних вимог скасовано,
а рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 02 серпня
2012 року про відмову в
задоволенні позовних вимог залишено в
силі;

- постанову Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року, прийняту за
результатами розгляду заяви Особи-1 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2013 року;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 18
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 15 серпня
2013 року, якою оскаржувані рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
залишено без змін.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстав, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть
бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

За викладених обставин, посилання
ОСОБА_3 та її представника за
довіреністю ОСОБА_4 на постанову
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року, прийняту в порядку
глави 3 ЦПК України, тобто не як судом
касаційної інстанції, не є
підтвердженням підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статтей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності у різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Зі змісту доводів, наведених
заявниками в обґрунтування заяв, та зі
змісту поданих у приклад неоднакового
застосування норм матеріального права
рішень суду касаційної інстанції від 11
червня 2012 року, від 16 січня 2013 року та
від 13 листопада 2013 року вбачаються
ознаки, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України є підставами для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2013 року у зв'язку
з неоднаковим застосуванням судами ст.
ст. 256, 257, ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Інноваційно-промисловий Банк» до
ОСОБА_3 про розірвання кредитного
договору та стягнення заборгованості,
за заявами ОСОБА_3 та її представника за
довіреністю ОСОБА_4 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Т.О. Писана