Провадження № 2/344/58/14
У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області
Островський Л.Є., ознайомившись із
заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, міського голови
м.Івано-Франківська, виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, Департаменту комунального
господарства, транспорту та зв'язку
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визнання розпорядження міського
голови, свідоцтва про право власності
на квартиру недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського
міського суду знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, міського голови
м.Івано-Франківська, виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, Департаменту комунального
господарства, транспорту та зв'язку
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визнання розпорядження міського
голови, свідоцтва про право власності
на квартиру недійсним.

До суду надійшла заява від ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту та заборони відчуження
нерухомого майна, а саме двохкімнатної
квартири по АДРЕСА_1. Заяву мотивував
тим, що відповідачі по справі до
моменту набрання рішення законної
сили, по даній справі, можуть відчужити
спірне майно. Невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у даній справі.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК
України, забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову визначається як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів фізичних або юридичних осіб
і застосовується судом як гарантія
реального виконання рішення суду на
випадок його прийняття.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 152 одними з
видів забезпечення позову є накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб та заборона
вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 одним із
видів забезпечення позову є заборона
вчиняти певні дії.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами існує спір, який стосується
нерухомого майна, а саме двохкімнатної
квартири по АДРЕСА_1, яка відповідно до
свідоцтва про право власності від
25.01.2011 року, видане управлінням
житлово-комунального господарства
згідно з розпорядженням міського
голови від 05.01.2011 року №2-р належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З огляду на викладене, враховуючи, що
невжиття заходів забезпечення позову у
даній справі може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, суд
дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту та заборони відчуження
двохкімнатної квартири по АДРЕСА_1, яка
на праві спільної сумісної власності
належить ОСОБА_2, ідентифікаційний код -
НОМЕР_1 та ОСОБА_1, ідентифікаційний код
- НОМЕР_2 - слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
шляхом накладення арешту та заборони
відчуження двохкімнатної квартири по
АДРЕСА_1, яка на праві спільної сумісної
власності належить ОСОБА_2,
ідентифікаційний код - НОМЕР_1 та
ОСОБА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_2 -
задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що по
АДРЕСА_1, яка на праві спільної сумісної
власності належить ОСОБА_2,
ідентифікаційний код - НОМЕР_1 та
ОСОБА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_2

Заборони вчиняти будь-які дії з приводу
відчуження двохкімнатної квартири по
АДРЕСА_1, яка на праві спільної сумісної
власності належить ОСОБА_2,
ідентифікаційний код - НОМЕР_1 та
ОСОБА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_2.

Копію ухвали направити для виконання
відділу ДВС Івано-Франківського
міського управління юстиції, а
Реєстраційній службі
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області (вул.
Василіянок, 6 в м. Івано-Франківську),
ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» та
сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання та не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Івано-Франківський
міський суд.

Суддя
Л.Є.Островський