Провадження № 2/344/747/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді:
Барашкова В.В.

за участю секретаря:
Струк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи, що втратила
право на користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації.

У судове засідання представник
позивача не зявився, проте звернувся до
суду з письмовою заявою про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримав , просив задовольнити
їх у повному обсязі та не заперечив
проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не
зявився та неповідомив про причини
неявки, хоча повідомлявся судом про час
та місце судового розгляду.

За таких обставин суд ухвалив провести
заочний розгляд справи за відсутності
сторін на підставі зібраних по справі
доказів, з врахуванням особливостей,
передбачених ст.197 ЦПК України.

Ознайомившись із позовною заявою,
дослідивши зібрані по справі докази у
їх сукупності, які надані позивачем на
обґрунтування позовних вимог,
з'ясувавши таким чином фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення у повному обсязі,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у квартирі за
адресою АДРЕСА_1, за згодою власника,
ОСОБА_3, 15.02.2008 року було зареєстровано
місце проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується відповідним
записом у будинковій книзі. Згодом,
01.03.2008 року, між позивачем та
відповідачем було зареєстровано шлюб
(актовий запис №238), що підтверджується
Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від
01.03.2008 року. З часу реєстрації цього
шлюбу ОСОБА_2 фактично почав постійно
проживати у вказаній квартирі.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 09.09.2008 року
укладено Договір дарування квартири,
що посвідчений приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, та
зареєстрований за №1687. На підставі
цього Договору позивач набув право
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. На сьогодні, ОСОБА_1 є
власником квартири за адресою АДРЕСА_1,
згідно Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 31.07.2013 року,
індексний номер 7345418.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано 14.09.2012 року (актовий запис
№199), що підтверджується Свідоцтвом про
розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 від
14.09.2012 р. Після розірвання шлюбу
відповідач висилився з квартири та
забрав усі свої речі, що в ній
знаходилися. В даний час, ОСОБА_2 в
квартирі не проживає, участі в
утриманні квартири не бере, його
фактичне місце проживання позивачу
невідоме.

В силу положень ст. 57 СК України,
майно, набуте одним з подружжя за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування є його особистою приватною
власністю. Власникові, згідно з ч.1
ст. 317 ЦК України, належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Відповідно
до норм ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд та має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Так, позивач звернулася до органів
Управління Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області з проханням зняти ОСОБА_2 з
реєстрації місця проживання за адресою
АДРЕСА_1, проте отримала відмову, на
підставі ст. 7. ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні». Згідно положень
вказаної статті, зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі: заяви особи або її законного
представника; судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою тощо.
Враховуючи, що відповідач не проживає
за адресою АДРЕСА_1 з вересня 2012 року, а
його місце фактичного проживання та
місце роботи позивачу невідомі, а також
те, що будь-який зв'язок з відповідачем
(в тому числі телефонний) у позивача
відсутній - зняття ОСОБА_2 з реєстрації
у зазначеній квартирі за його власною
заявою не видається можливим.

Статтею 391 ЦК України
закріплюється право власника вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК
України, член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.І ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Як встановлено судом, відповідач
не проживає у спірному житлі більше
одного року. Таким чином, ОСОБА_2
втратив право на користування житловим
приміщенням, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, як член сім'ї власника цього
житла. Реєстрація його місця
проживання за цією адресою створює
перешкоди у здійсненні позивачем права
користування та розпорядження своїм
майном.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 57 СК
України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7.
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. ст. 88, 208, 209,
212-215, 218, 224-232 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням, що знаходитися за адресою:
АДРЕСА_1. Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
реєстрації місця проживання у
квартирі, що знаходитися за адресою:
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
Цивільно-Процесуальним кодексом
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя :

В.В.Барашков