Справа № 567/123/14-ц
19 березня 2014 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської
головуючий суддя - Василевич О.В.
секретар - Клімович О.О.
з участю позивачки ОСОБА_1
представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, вказуючи
на те, що з вересня 2012 р. перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
проте спільне життя з ним не склалося,
вони є різними людьми, оскільки до
шлюбу були мало часу знайомі та в
достатній мірі не дізналися один про
одного. Від шлюбу мають малолітню
доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
одруження відповідач почав зловживати
алкогольними напоями, розпоряджався
грошовими коштами, отримуваними як
державна допомога при народженні
дитини, на власний розсуд. Відповідач
залишив сім'ю, забрав свої речі та пішов
з дому. Вважає, що сім'я існує формально,
просить розірвати шлюб.
Позивачка та її представник
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
позов задовольнити з підстав, вказаних
у позовній заяві. Позивачка пояснила,
що одразу після одруження спільне
життя з відповідачем не склалося, він
став часто зловживати алкоголем, з
приводу чого в сім'ї виникали суперечки
та конфлікти. Відповідач проти її волі
та на власні потреби витрачав кошти,
які вона отримувала як державна
допомога при народженні дитини, інколи
застосовував щодо неї фізичну силу.
Впродовж двох місяців вони живуть
окремо, відповідач забрав свої речі та
пішов з дому, залишивши її з дитиною.
Вона з дитиною проживає окремо від
відповідача, шлюбних стосунків не
підтримують, спільного господарства не
ведуть, що й спонукало позивачку
звернутися до суду з вищевказаним
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив. В поданій до суду заяві
позовні вимоги визнав повністю, не
заперечував проти розірвання шлюбу, а
тому, керуючись ст.224 ЦПК України, суд за
згодою позивачки прийшов до висновку
про можливість ухвалення заочного
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані позивачем докази,
прийшов до наступного.

З пояснень позивачки та матеріалів
справи встановлено, що ОСОБА_1 з 08.09.2012 р.
перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, який було
зареєстровано відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Острозького районного управління
юстиції у Рівненській області, про що в
Книзі реєстрації шлюбів 08.09.2012 р.
зроблено відповідний актовий запис за
№83, що підтверджується свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_1 від 08.09.2012 р.

З матеріалів справи судом встановлено,
що під час перебування у шлюбі у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 23.01.2013 р.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до збереження шлюбних
відносин є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість.

Позивачка в судовому засіданні
пояснила, що наміру примиритися з
відповідачем вона не має, тому бажання
розірвати шлюб є кінцевим та
остаточним, збереження шлюбу з
відповідачем буде суперечити її
інтересам.

Судом встановлено, що сторони як
подружжя разом не проживають,
відповідач проживає в м.Мена
Чернігівської області, а позивачка
разом з донькою - в с.Вельбівне
Острозького району Рівненської
області, спільного господарства
сторони не ведуть, шлюбних стосунків не
підтримують, наміру примиритися не
мають, що свідчить про постійні, а не
тимчасові розлади у їх шлюбних
відносинах.

Подальше збереження шлюбу за
відсутності спільного ведення побуту,
та за відсутності між сторонами
взаємних прав та обов'язків, суперечить
інтересам позивача.

Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу
України, позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, відсутність спільного
побуту є свідченням формального
існування шлюбу між ними та
підтвердженням відсутності фактичних
шлюбних відносин.

Беручи до уваги встановлені обставини,
суд приходить до переконання про
наявність фактичних та правових
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу
України, ст.ст.88, 174, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
зареєстрований 08 вересня 2012 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Острозького
районного управління юстиції у
Рівненській області (актовий запис №
83).

Заочне рішення може бути
переглянуто Острозьким районним судом
за письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василевич О.В.