Єдиний унікальний номер 205/9181/13-ц
Справа №2/205/278/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року

м.Дніпропетровськ

Ленінський районний
суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого
судді Шавули В.С.

при секретарі
Давиденко Я.Є.

за участю позивача ОСОБА_1, адвоката
ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 треті
особи: Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№25 м. Дніпропетровська, Ленінський РВ
ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області про визнання осіб такими що
втратили право користування жилим
приміщенням, зобов'язання вчинити дії,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2013 року звернувся
до Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом, в якому
зазначив, що із відповідачкою ОСОБА_3
він перебував у зареєстрованому шлюбі
із 1999 року по травень 2013 року. Обманним
шляхом колишня дружина умовила
зареєструвати себе та її дітей ОСОБА_5
та ОСОБА_6 у його службовій квартирі.
Згодом її діти підросли, а відносини
між ним та дружиною і ОСОБА_5 та ОСОБА_6
вкрай загострилися. Кульмінацією
конфліктів стало його побиття дітьми
ОСОБА_3 03.12.2012 року. Із того часу
співвідповідачі у квартирі не
проживають.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд визнати співвідповідачів
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, зобов'язати їх
знятися із реєстраційного обліку.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свій позов підтримав та просив
задовольнити. Суду пояснював, що діти
ОСОБА_3 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 його зневажають,
а 03.12.2012 року навіть побили. Того ж дня
він їх вигнав з дому і назад не
впустить, бо співвідповідачі обіцяли
йому добровільно знятися із реєстрації
в обмін на те, що він відмовився від
своєї поданої до міліції заяви.

Співвідповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
ні обставини позову, ні позовні вимоги
не визнали. Суду пояснювали, що 03.12.2012
року на ґрунті особистих неприязнених
стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_6
виник словесний конфлікт, який
закінчився тим, що позивач вигнав їх з
квартири. Без верхнього одягу вони
вимушені були стояти на вулиці, аж до
поки з роботи не прибігла мати. З того
часу знімають житло. Позивач у квартирі
змінив вхідні замки, до квартири
відмовляється їх впускати. У зв'язку із
чим, вони вимушені були на захист своїх
житлових прав звернутися до суду із
заявою про примусове їх вселення.

Треті особи: Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№25 м. Дніпропетровська, відділ
громадянства, міграції і реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області, у
судове засідання не з'явилися.

При вирішенні спору щодо спірних
правовідносин суд застосовує
положення Конституції України, законів
України, положення ЖК України, практику
Верховного Суду України.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Суд вислухавши пояснення сторін,
адвокатів, свідків, з'ясувавши
обставини по справі та перевіривши їх
наданими доказами, вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що сторони є учасниками
спірних житлових правовідносин. Спірна
квартира АДРЕСА_1 згідно ордеру від
20.08.2001 року надана їм у користування
(а.с. 22). Позивач є основним наймачем
цієї квартири, відповідачка колишнім
членом сім'ї наймача, оскільки шлюб між
сторонами було розірвано рішенням
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 25.09.2013 року (а.с.
24). Позивач та співвідповідачі
зареєстровані за адресою спірної
квартири і мають рівні права щодо її
користування (а.с.23).

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Співвідповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
проживають у спірному жилому
приміщенні із грудня 2012 року, а
співвідповідачка ОСОБА_3 із березня 2013
року.

Із пояснень самого позивача ОСОБА_1,
допитаних у судовому засіданні у
якості свідків співвідповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та сусідів
сторін ОСОБА_7, ОСОБА_8 судом
встановлено, що у родині ОСОБА_1 в
продовж тривалого часу мали місце
систематичні конфлікти, бійки на
ґрунті неприязнених стосунків. У
грудні 2012 року між позивачем ОСОБА_1,
який перебував у стані алкогольного
сп'яніння, та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виникла
суперечка, під час якої погрожуючи
ножем позивач вигнав своїх пасинків з
дому. Через декілька днів за допомогою
ОСОБА_3 ОСОБА_5 повернулись до квартири
і всупереч волі позивача, забрали свої
ліжка, комп'ютер та верхній одяг.

Навесні 2012 року позивач власноручно
замінив вхідні замки у квартиру, що
підтверджується актом від 30 травня 2012
року, складеним в тому числі й за участю
сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 56).

Згідно ч.2 ст. 107 ЖК України, у разі
вибуття наймача на постійне проживання
в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму
жилого приміщення вважається
розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого
приміщення вибуває не вся сім'я, то
договір найму жилого приміщення не
розривається, а член сім'ї, який вибув,
втрачає право користування цим жилим
приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 ЖК України
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Особа, яка понад шість місяців була
відсутня у жилому приміщенні без
поважних причин, може бути згідно до ст.
72 ЖК України визнана такою, що втратила
право користування жилим приміщенням в
судовому порядку.

Виходячи зі змісту норм ст.ст. 64, 72, 104
та роз'яснень, викладених в абз. 4 п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
житлового кодексу України" від 12
квітня 1985 року № 2, суд може відмовити в
позові про захист порушеного права
(вселення, обмін, поділ жилого
приміщення тощо) наймачеві або членові
його сім'ї лише при доведеності факту
його відсутності в спірній квартирі
понад встановлений законом строк без
поважних причин.

Аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що
співвідповідачі не за власним
волевиявленням змінили своє місце
проживання, а в силу створених їм
перешкод з боку позивача і не проживає
у квартирі понад шість місяців з
поважних причин, тому доводи та
обставини, викладені позивачем в
обґрунтування вимог щодо їх виселення
є незаконними.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
суд враховує, що зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_1. не задоволені, у зв'язку
з чим понесені ним судові витрати по
сплаті судового збору не підлягають
стягненню на його користь із
відповідачів.

На підставі викладеного, і керуючись
ст.ст. 64, 71, 72, ч.1,2 ст. 104, ч.2 ст. 107 ЖК
України, ч.2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами житлового кодексу
України" від 12 квітня 1985 року № 2, ст.
ст. 5,6,10,27,57-60, 88, 212-215, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 треті особи:
Комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство №25 м. Дніпропетровська,
Ленінський РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області про
визнання осіб такими що втратили право
користування жилим приміщенням,
зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів із дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, мають
право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.С.Шавула