Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 415/5564/13-ц
Провадження № 22ц/782/649/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі :

Головуючого:
Стахової Н.В.

суддів:
Кострицького В.В., Бережної С.В.

при секретарі :
Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лисичанського міського
суду Луганської області від 17 січня 2014
року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 11 лютого 2008 року
між сторонами укладено кредитний
договір № LGY0АК18680029, згідно з яким
відповідачка отримала кредит у
розмірі 17668,88 доларів США строком до
10.02.2015 року. У порушення умов договору
відповідачка не виконує належним чином
свої зобов'язання, внаслідок чого
станом на 29 липня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 25568,83 доларів
США, що еквівалентно 204294,97 грн. та
складається з суми заборгованості за
кредитом - 11344,87 доларів США, суми
заборгованості за процентами за
користування кредитом - 3249,62 доларів
США, суми заборгованості по комісії за
користування кредитом - 584,89 доларів
США, пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 9142,09 доларів
США, а також штрафів відповідно до умов
та правил надання банківських послуг:
штраф фіксована частина - 31,29 доларів
США, штраф - процентна складова - 1216,07
доларів США.

Рішенням Лисичанського міського
суду Луганської області від 17 січня 2014
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_2
заборгованість за кредитно - заставним
договором № LGY0АК18680029 від 11 лютого 2008
року, яка складається із
заборгованості по кредиту і процентів
за користування кредитом на загальну
суму 14594 долари 49 центів США (що за
курсом НБУ еквівалентно 116609 грн.98 коп.),
та заборгованості з винагороди за
користування кредитом, пені і штрафів
на загальну суму 87684 грн.99 коп., судовий
збір у сумі 2042 грн.95 коп.

Не погодившись з даним рішенням суду,
ОСОБА_2 звернулася до суду з
апеляційною скаргою на дане рішення, в
якій просить його змінити,
задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» частково в розмірі 1547
доларів США, що еквівалентно 12576 грн.26
коп.

Судова колегія, заслухавши
пояснення осіб, що приймають участь у
справі, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем доведений факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за кредитно - заставним
договором, тому з боржника підлягає
стягненню заборгованість за кредитним
договором, включаючи повернення
основної суми боргу, сплату процентів,
сплату пені, штрафів, винагороди,
передбачених умовами договору.

Такі висновки суду ґрунтуються
на фактичних обставинах справи та
вимогах закону.

Судом встановлено, що відповідно
до укладеного 11.02.2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитно -
заставного договору № LGY0АК18680029, ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 12800 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами в
розмірі 10,56 % на рік на суму залишку
кредиту з кінцевим терміном повернення
10.02.2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості за
договором № LGY0АК18680029, укладеного між
сторонами, станом на 29 липня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі
25568,83 доларів США, що еквівалентно 204294,97
грн. та складається з суми
заборгованості за кредитом - 11344,87
доларів США, суми заборгованості за
процентами за користування кредитом -
3249,62 доларів США, суми заборгованості
по комісії за користування кредитом -
584,89 доларів США, пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 9142,09 доларів США, а також
штрафів відповідно до умов та правил
надання банківських послуг: штраф
фіксована частина - 31,29 доларів США,
штраф - процентна складова - 1216,07
доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні,
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

У відповідності до п.14.9 договору при
порушенні позичальником будь - якого
грошового зобов'язання за договором
понад 30 календарних днів, банк має
право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку штраф у
розмірі 250 гривень плюс 5% від суми
невиконаного зобов'язання.

Пунктом 14.10. договору передбачено, що
нарахування неустойки за цим
договором здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно було бути
виконане відповідною стороною. Сплата
неустойки здійснюється в гривнях. У
випадку, якщо кредит видається в
іноземній валюті, штраф сплачується в
гривневому еквіваленті по курсу НБУ на
дату сплати.

Згідно довідки, наданої
позивачем, заставлене майно, на яке
було звернуто стягнення не
реалізоване.

Несвоєчасне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
мало місце та підтверджено матеріалами
справи, тому нарахування пені, штрафу
та комісії за несвоєчасне повернення
кредиту та несвоєчасне повернення
відсотків здійснено позивачем
правомірно.

Доводи апелянта стосовно
збільшення відсоткової ставки в
односторонньому порядку, судова
колегія не приймає до уваги, оскільки
відсоткова ставка позивачем не
підвищувалася, що вбачається з
наданого розрахунку заборгованості.

Твердження апелянта про те, що
заборгованість за процентами, пенею,
штрафами нараховувалася виходячи з
тіла кредиту у розмірі 17668,88 доларів США
судова колегія також до уваги не бере,
оскільки вони спростовуються
наявними в матеріалах справи
розрахунком заборгованості та
копіями меморіальних ордерів, з яких
вбачається, що позичальником був
отриманий кредит у сумі 12800 доларів США.

Що стосується доводів апелянта
про незаконне надання кредиту в
іноземній валюті, то, як роз'яснив
Пленум Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у постанові № 5 від
30.03.2012 року - статтею 192 ЦК передбачено,
що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Отже, банк як фінансова
установа, отримавши у встановленому
законом порядку (статті 19,47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» банківську та генеральні
ліцензій на здійснення валютних
операцій або письмовий дозвіл на
здійснення операцій із валютними
цінностями, який до переоформлення
Національним банком України
відповідних ліцензій на виконання
вимог пункту 1 розділу ІІ Закону
України від 15 лютого 2011 року № 3024 - VI
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання діяльності
банків» є генеральною ліцензією на
здійснення валютних операцій, має
право здійснювати операції з надання
кредитів у іноземній валюті (пункт 2
статті 5 Декрету «Про валютне
регулювання».

Доводи апелянта про те, що позикодавець
не має права вимагати дострокового
повернення кредиту на увагу не
заслуговують, оскільки договором
передбачений обов'язок позичальника
повернути кредит частинами, тому в
разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому від суми кредиту.

Передбачене статтею 1050 ЦК України
право кредитодавця вимагати від
позичальника дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася є
самостійним. Реалізація такого права
жодним чином не залежить від
пред'явлення кредитодавцем вимог про
розірвання кредитного договору
відповідно до положення статті 651 ЦК
України.

Звернення до суду з вимогою про
дострокове повернення всіх сум за
кредитним договором у зв'язку з
порушенням умов договору згідно з ч. 2
ст. 1050 ЦК України не означає
односторонньої відмови від договору, а
є наслідком невиконання чи
неналежного виконання боржником своїх
договірних зобов'язань. Це спосіб
цивільно - правової відповідальності
боржника.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно п 14.11. Договору, термін позовної
давності за вимоги про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки за
договором встановлено сторонами
тривалістю 5 (п'ять) років.

Таким чином, сторони у письмовій
формі домовилися про збільшення строку
позовної давності, що не суперечить ч.1
ст.. 259 ЦПК України.

Що стосується заявленого під час
апеляційного розгляду справи
представником апелянта клопотання про
застосування строків позовної
давності, то зазначене клопотання
задоволенню не підлягає, оскільки не
заявлялося відповідачем під час
розгляду справи у суді першої
інстанції.

Доводи апелянта про те, що розмір
заборгованості є нижчим ніж заявлений
позивачем, до уваги не приймаються, бо з
наданого розрахунку оплат вбачається,
що розмір щомісячних оплат був нижчим
за передбачений договором, тому
заборгованість погашалася не в повно у
обсязі.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини
справи, та прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог, оскільки при укладенні кредитно
-заставного договору ОСОБА_2 були
відомі усі умови договору та не
існувало ніяких інших умов, які б
примусили її прийняти їх на вкрай
невигідних для себе умовах, тому,
правомірно стягнув з боржника
заборгованість за кредитним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
сплату пені та штрафних санкцій,
передбачених умовами договору.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права. Рішення суду ухвалено
відповідно до норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування по доводам апеляційної
скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Лисичанського міського
суду Луганської області від 17 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :