Лугинський районний суд Житомирської
Справа № 612/808/12
Провадження по справі № 6/281/6/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року смт. Лугини

Суддя Лугинського районного суду
Житомирської області Бичківська К.Г.,
розглянувши подання старшого
державного виконавця відділу ДВС
Лугинського районного управління
юстиції Карпенкова С.М. про обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Лугинського районного
суду знаходиться подання старшого
державного виконавця ВДВС Лугинського
РУЮ Карпенкова С.М. про обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у
зв'язку з наявністю невиконаного
зобов'язання, покладеного рішенням
суду.

Дослідивши матеріали справи, суддя
приходить до висновку, що подання
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Державний виконавець звернувся до суду
з поданням, керуючись ст.217 ЦПК України,
ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», п.2
Указу Президента України «Про
додаткові заходи щодо підвищення
ефективності виконання рішень судів»
від 24.03.2008 року, ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України».

Посилання державного виконавця на
вищезазначені нормативні документи
безпідставні так як зазначені закони
не дають підстав для звернення до суду
з поданням про обмеження права виїзду з
України.

Стаття 217 ЦПК України визначає порядок
забезпечення виконання рішення суду
при його ухваленні судом із
зазначенням про це в рішенні суду.
Правові відносини, зазначені в поданні
не регулюються нормами ЦПК України.

Частиною другою Указу Президента
України «Про додаткові заходи щодо
підвищення ефективності виконання
рішень судів» від 24.03.2008 року,
зобов'язано Кабінет Міністрів України
подати в установленому порядку проекти
законів та врегулювати порядок виїзду
за кордон осіб, які мають невиконані
зобов'язання покладені на них
рішеннями судів, в тому числі зі сплати
аліментів.

Тому посилання державного виконавця на
зазначений указ також є безпідставним,
так як сам по собі даний Указ не
являється підставою для звернення до
суду з даним поданням.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України», особи, які
звертаються за отриманням паспорта,
для виїзду за кордон сповіщають дані
про себе, відомості про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон.

Громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої статті 6 зазначеного
Закону.

Тобто, громадянин не може отримати
паспорт для виїзду за кордон та
відповідно виїхати за кордон в разі
наявності невиконаного зобов'язання,
покладеного рішенням суду.

ЗУ «Про порядок виїзду з України та
в'їзду в Україну громадян України»
чітко передбачено порядок обмеження у
праві виїзду за межі України, де
звернення до суду для ухвалення
відповідного рішення не передбачено.

Контроль та виконання обмежень прав на
виїзд за територію України покладено
на органи внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами
та консульською службою України.

Суд може в порядку забезпечення позову
під час розгляду справи в судовому
порядку постановити ухвалу про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон.

Також суд вирішує питання в разі
оскарження дій відповідних органів у
разі відмови громадянину у виїзді за
кордон.

Отже, в зв'язку з тим, що у стадії
виконання рішення суду суди не
наділені правом ухвалювати рішення про
тимчасову заборону виїзду
громадян-боржників за кордон в
задоволенні подання необхідно
відмовити.

На підставі ЗУ «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України», ст. 217 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Відмовити старшому державному
виконавцю відділу ДВС Лугинського
районного управління юстиції
Карпенкову С.М. у задоволенні подання
про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за
межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п"яти днів після
отримання її копії.

Суддя К.Г. Бичківська