У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши заяви ОСОБА_3 та Первинної
профспілкової організації вільної
профспілки машиністів України
моторвагонного депо м. Полтава
Державного підприємства «Південна
залізниця» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до Державного
підприємства «Південна залізниця»,
треті особи: Первинна профспілкова
організація вільної профспілки
машиністів України моторвагонного
депо Полтава ДП «Південна залізниця»,
Відокремлений підрозділ
моторвагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця», про поновлення
на роботі, оплату вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом до
державного підприємства «Південна
залізниця» (далі - ДП «Південна
залізниця»), посилаючись на те, що з
лютого 2003 року він працює на посаді
столяра в локомотивному депо Полтава
Південної залізниці. У вересні 2008 року
позивача з підстав, передбачених п. 5 ст.
36 КЗпП України, переведено до
моторвагонного депо Полтава.

07 липня 2012 року відповідно до наказу
відповідача № 122/ОС ОСОБА_3 було
звільнено за прогул з підстав,
передбачених п. 4 ст. 40
КЗпП України.

Позивач вважає своє звільнення
незаконним, оскільки в цеху № 4, в якому
він працював столяром, проводилась
мийка електропоїздів невідомими
хімічними речовинами, що негативно
вплинуло на стан його здоров'я та стан
здоров'я інших працівників. За
пропозицією позивача профспілковою
організацію було прийнято постанову,
відповідно до якої відповідачу
пропонувалось зупинити виконання
робіт, що загрожують здоров'ю
робітників цеху № 4. Внесення
пропозиції про зупинення роботи, на
думку позивача, стало підставою для
його звільнення.

Позивач також зазначив про неотримання
відповідачем попередньої згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації на його
звільнення, членом якої його було
обрано, чим порушено вимоги трудового
законодавства; в день звільнення
відповідач не провів із ним
остаточного розрахунку та не видав
належним чином оформлену трудову
книжку.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд поновити його на
посаді столяра в моторвагонному депо
Полтава Південної залізниці, стягнути
на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 07 липня 2012
року по день поновлення на роботі.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 22 квітня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді столяра у
відокремленому підрозділі
«Моторвагонне депо Полтава» ДП
«Південна залізниця».

Стягнуто з ДП «Південна залізниця» на
користь ОСОБА_3 27 258 грн 03 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та 2 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 02 липня
2013 року апеляційну скаргу ДП
«Південна залізниця» задоволено,
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 22 квітня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року касаційні скарги ОСОБА_3 та
Первинної профспілкової організації
вільної профспілки машиністів України
моторвагонного депо м. Полтава
Державного підприємства Південна
залізниця (далі - Первинна профспілкова
організація ВПМУ моторвагонного депо
м. Полтава ДП «Південна залізниця»)
відхилено, рішення апеляційного суду
Полтавської області від 02 липня 2013 року
залишено без змін.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшли заяви ОСОБА_3 та
Первинної профспілкової організації
ВПМУ моторвагонного депо м.
Полтава ДП «Південна залізниця» про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ч. 1 ст. 43, ст. 43-1, ч. 3 ст. 252 КЗпП
України та ч. 3 ст. 41 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності».

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявники посилаються на надані із
Єдиного державного реєстру судових
рішень:

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 грудня 2011
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 19
квітня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 06
липня 2011 року в справі за позовом про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, якою оскаржувані рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 грудня 2011
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 25 червня 2010 року
та рішення апеляційного суду
Луганської області від 22 грудня 2010 року
у справі за позовом про поновлення на
роботі, стягнення коштів за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, якою рішення
апеляційного суду в частині позовних
вимог до відкритого акціонерного
товариства «Краснодонвугілля» про
скасування наказу СП «Шахта
ім. Баракова» ВАТ «Краснодонвугілля» №
227 о/к від 09 березня 2010 року щодо
звільнення за п. 5 ст. 36 КЗпП України,
поновлення на роботі, стягнення коштів
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди
скасовано, справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, а в іншій
частині рішення апеляційного суду
залишено без змін;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 лютого 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Київського районного суду м.
Сімферополя від 15 квітня 2011 року та
ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 25 серпня 2011 року в
справі за позовом про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, якою
оскаржувані рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог скасовано,
а справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Пологівського районного суду
Запорізької області від 22 серпня 2011
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 27 жовтня 2011
року в справі за позовом про поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
якою оскаржувані рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 листопада 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від 29 серпня
2012 року в справі за позовом про
визнання звільнення незаконним,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та компенсації, відшкодування
моральної шкоди, якою оскаржуване
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 грудня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 21 червня 2012 року в справі за позовом
про визнання звільнення незаконним,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, якою оскаржуване рішення
апеляційного суду про відмову в
задоволенні позовних вимог скасовано,
а рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24 квітня 2012 року та додаткове
рішення цього ж суду від 25 квітня
2012 року про часткове задоволення
позовних вимог залишено в силі;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 травня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 09 жовтня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 04 грудня 2012 року у справі за позовом
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди, якою оскаржувані
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 травня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 05 липня 2012 року
та рішення апеляційного суду
Львівської області від 27 грудня 2012 року
в справі за позовом про визнання наказу
незаконним, поновлення на роботі та
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу, якою рішення апеляційного
суду про часткове задоволення позовних
вимог скасовано, а справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від 23
травня 2013 року в справі за позовом про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, якою оскаржуване рішення
апеляційного суду про відмову в
задоволенні позовних вимог скасовано,
а рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 22 січня 2013 року про
часткове задоволення позовних вимог
залишено в силі.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» роз'яснено, що
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин, посилання
ОСОБА_3 та Первинної профспілкової
організації ВПМУ моторвагонного депо
м. Полтава ДП «Південна залізниця» на
ухвали суду касаційної інстанції від 07
грудня 2011 року, від 07 грудня 2011 року, від
01 лютого 2012 року, від 16 травня 2012
року, від 21 листопада 2012 року, від 22
травня 2013 року та від 29 травня
2013 року, якими скасовано судові рішення
з передачею справи на новий розгляд, не
є підтвердженням підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, а тому за цими
прикладами судових рішень касаційної
інстанції справа у допуску до
провадження Верховного Суду України не
підлягає.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статтей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності у різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Зі змісту доводів, наведених
заявниками в обґрунтування заяв, та зі
змісту поданих у приклад неоднакового
застосування норм матеріального права
рішень суду касаційної інстанції від 05
грудня 2012 року та від 30 жовтня
2013 року вбачаються ознаки, які згідно з
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року у зв'язку з неоднаковим
застосуванням судами ч. 1 ст. 43, ст. 43-1, ч.
3 ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності», що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
справа за наданими у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права рішень суду
касаційної інстанції від 05 грудня
2012 року та від 30 жовтня 2013 року
підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_3
до Державного підприємства «Південна
залізниця», треті особи: Первинна
профспілкова організація вільної
профспілки машиністів України
моторвагонного депо Полтава ДП
«Південна залізниця», Відокремлений
підрозділ моторвагонного депо Полтава
ДП «Південна залізниця», про
поновлення на роботі, оплату
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, за заявами ОСОБА_3 та
Первинної профспілкової організації
вільної профспілки машиністів України
моторвагонного депо м. Полтава
Державного підприємства «Південна
залізниця» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Т.О. Писана