Справа № 182/673/14-ц
Провадження № 2/0182/1544/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.03.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів, -

встановив:

Позивач 29.01.2014 року звернувся до суду із
позовом про зменшення розміру
аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 червня 2009
року він уклав шлюб з ОСОБА_3

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 квітня 2012 року між ним та
ОСОБА_3 шлюб було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають дитину -
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 жовтня 2011 року з нього
були стягнуті аліменти на користь
відповідачки на утримання сина ОСОБА_4
у розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку (доходу).

Вважає, що на даний час розмір
стягуваних з нього аліментів підлягає
зменшенню, оскільки у нього народилася
інша дитина - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а
також на його утриманні знаходиться
матір - інвалід ІІ групи - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивач додатково
пояснив, що його громадянська дружина
ще має неповнолітню дитину від першого
шлюбу, батько якої перебуває у місцях
позбавлення волі та не сплачує
аліменти, у зв'язку з чим він також
зобов'язаний її утримувати.

Визнав ту обставину, що з часу
стягнення аліментів його заробіток
збільшився, але ж зросли ціни і на
пальне, продукти харчування, у зв'язку з
чим йому не вистачає коштів для
забезпечення своєї сім'ї.

Також визнав, що його мати з 2008 року,
тобто за три роки до стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_4 була
інвалідом, але на той час вона була
заміжньою і її утримував чоловік.

Виходячи з наведеного, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив.

Пояснив суду, що обов'язок утримувати
неповнолітню дитину, встановлений у ст.
180 СК України, є абсолютним та не може
залежати від тих аліментних обов'язків,
які виникають у зв'язку з можливістю
платника їх виконувати, а саме:
аліментів на утримання дружини,
аліментів на утримання повнолітнього
сина, доньки, непрацездатних батьків і
т.ін.

Послався також на те, що з часу
стягнення аліментів середній
заробіток позивача не зменшився, а
навпаки - збільшився, з 2417,12 грн. до 4049,02
грн.

Мати позивача була інвалідом на час
вирішення справи про стягнення
аліментів, але на той час позивач не
заявляв дану обставину, як таку, що має
служити підставою для стягнення
аліментів у меншому розмірі, ніж 1/4
частина.

Крім того, мати позивача отримує
пенсію, докази чого позивач надав суду
у судовому засіданні.

Вважає, що дитину цивільної дружини
позивача від першого шлюбу має
утримувати її батько, а не позивач і це
не може мати стосунку до аліментів, що
стягуються на користь ОСОБА_3

ОСОБА_3 на даний час знаходиться у
скрутному матеріальному становищі,
оскільки звільнена з роботи за
скороченням штату, сама утримує
малолітнього сина, інших джерел
прибутку не має.

При таких обставинах просив суд
відмовити у позові.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
сторони перебували у шлюбі з 13.06.2009 року
по 17 квітня 2012 року, після чого їх шлюб
було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину -
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3).

На даний час у позивача склалася інша
родина, у якій у нього народився син -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 5).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 жовтня 2011 року з нього
були стягнуті аліменти на користь
відповідачки на утримання сина ОСОБА_4
у розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку (доходу) (а. с. 18).

Судом не можуть бути прийняті до уваги
доводи позивача про погіршення його
матеріального стану.

Матеріалами справи встановлено, що за
період з січня по грудень 2013 року, тобто
вже після народження другої дитини,
його середній заробіток становив 4049
грн. 03 коп. (а. с. 8).

На час ухвалення рішення про стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_4 середній
заробіток позивача становив 1899,17 грн.
(а. с. 15).

Таким чином, у позивача відбулося
збільшення його заробітку у 2,13 рази
(4049,03 грн. : 1899,17 грн. = 2,13), що очевидно
свідчить не про погіршення, а якраз про
суттєве покращення його матеріального
становища.

Мати позивача була інвалідом ІІ групи з
07.04.2008 року безстроково (а. с. 6). У
судовому засіданні 19.10.2011 року позивач
був присутній, але про дану обставину
суду не заявив, проти стягнення
аліментів у розмірі 1/4 частини не
заперечував.

Крім того, суд дає належну оцінку і
тому, що мати позивача отримує пенсію
за інвалідністю (а. с. 20). А також суд
вважає, що мати позивача не позбавлена
права на звернення до суду із позовом
про стягнення аліментів на своє
утримання в силу ст. 76 СК України.

Обов'язок позивача надавати своїй
непрацездатній матері допомогу по
утриманню згідно ст. 202 СК України
виникає лише у разі можливості
позивача надавати таку допомогу і не
може бути виконаний за рахунок
обов'язку утримувати неповнолітню
дитину.

Доводи позивача про те, що він
зобов'язаний утримувати ще й дитину
своєї цивільної дружини від першого
шлюбу не заслуговують на увагу,
оскільки ця дитина має рідного батька,
який має обов'язок надавати допомогу по
її утриманню до досягнення дитиною
повноліття.

В той же час, суд дає належну оцінку тій
обставині, що на даний час позивачка
втратила роботу, будучи звільненою за
п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 16-17), сама
утримує малолітнього сина ОСОБА_4 (а. с.
14), а тому суд вважає, що ОСОБА_3
знаходиться у набагато гіршому
матеріальному становищі ніж позивач.

Сама по собі обставина народження у
позивача другої дитини без його
погіршення матеріального становища не
може бути підставою для задоволення
позову. Крім того, аліменти на
утримання другого сина позивача не
стягнуті та він проживає зі своєю
дитиною однією сім'єю, про що не
заперечив у судовому засіданні.

При таких обставинах суд не вбачає
підстав для зменшення розміру
аліментів, що стягуються з позивача на
утримання, а тому в позові слід
відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений
позивачем судовий збір підлягає
зарахуванню у дохід держави.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 15, 60, 61, 88, 212, 213 -
215, 217, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
оголошення через Нікопольський
міськрайонний суд.

Суддя: І. В. Тихомиров