Справа № 434/4400/13-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н НЯ

іменем України

/заочне/

06 березня 2014 року
Артемівський районний суд м. Луганська
в складі:

головуючого - судді Река А.С.,

при
секретарі - Малько А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - Державна
сільськогосподарська інспекція
Луганської області, Управління
архітектури і містобудування
Луганської міської Ради, ТОВ
«Луганськвода» про зобов'язання
вчинити певні дії,-

Встановив:

У червні 2013 року позивач
звернулась до суду з дійсним позовом,
який було уточнено. В обґрунтування
своїх позовних вимог позивач
зазначила, що відповідно до державного
акту на право власності на земельну
ділянку від 22.01.2004 року, їй передано у
власність земельну ділянку площею 0,1411
Га, для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та ведення особистого селянського
господарства, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. На частині
вищевказаної земельної ділянки у 2007-2008
роках був розташований
торгово-виставочний комплекс з
автомийкою, за адресою АДРЕСА_2, який
належить ОСОБА_2 без відповідних
дозвільних документів. Вироком
Артемівського районного суду м.
Луганська від 17.09.2010 року по справі №
1-35/10, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні
самовільного будівництва на земельних
ділянках, які належать ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, її дії кваліфіковано за ч.3
ст.197-1 КК України та призначено
покарання у вигляді штрафу в розмірі 5500
гривень на користь держави. Рішенням
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено частково, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 зобов'язано усунути перешкоди у
користуванні та розпорядженні ОСОБА_1
належній їй земельній ділянці шляхом
зносу інженерно-будівельних споруд,
розташованих на самовільно зайнятій
земельній ділянці площею 0,0153 Га. за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 порушила права
суміжного землекористувача, оскільки
після зносу частини будівлі,
визначеної Апеляційним судом
Луганської області, задня частина
інженерно-будівельних споруд
залишилась прямо на межі ділянок
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, завдаючи позивачу
суттєвих незручностей. З метою захисту
своїх прав, позивач просить суд усунути
перешкоди в користуванні її
земельною ділянкою шляхом знесення
частини інженерно-будівельних споруд,
розташованих на червоній лінії
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2,
відступив 6 метрів, для усунення
порушень норм ДБН та забезпечення
доступу до вітки водо забезпечення та
зведення паркану, що зведена на
земельній ділянці, яка відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку перебуває у власності
ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
позивача наполягала на задоволенні
позовних вимог. У судове засідання,
призначене на 06.03.2014 року не з'явилась,
надала до суду заяву в якій просила суд
розглянути справу за її відсутності.
Проти винесення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась. Про час, дату та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином. Причини неявки суду не
повідомила.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Луганськвода» в
судове засідання свого уповноваженого
представника не направило. Причини
неявки суду не повідомили.

Державна сільськогосподарська
інспекція Луганської області в судове
засідання свого уповноваженого
представника не направило. Причини
неявки суду не повідомили.

Департамент архітектури та
містобудування Луганської міської
ради направило до суду заяву про
розгляд справи без участі
уповноваженого представника.

У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК
України, судом ухвалено розгляд справи
в заочному порядку.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Артемівського районного у
місті Луганську ради від 25.09.2003 року №
71/22 «Про передачу громадянці України
ОСОБА_1 у приватну власність шляхом
приватизації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1», передано громадянці
України ОСОБА_1 у приватну власність
шляхом приватизації земельну ділянку
площею 0,1411 Га, з яких 0,1000 Га для
будівництва, обслуговування жилого
будинку та господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка), а 0,0411 Га
для ведення особистого селянського
господарства, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).

22.01.2004 року позивач ОСОБА_1 отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЛГ № 074720,
відповідно до якого вона є власником
земельної ділянки площею 0,1411 Га, як
розташована за адресою: АДРЕСА_1, під
будівництво і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
ведення особистого селянського
господарства (а.с.22).

У 2007-2008 роках ОСОБА_2, яка проживала за
адресою: АДРЕСА_2, здійснила самовільне
будівництво торгівельно-виставочного
комплексу з автомийкою за адресою:
АДРЕСА_2, яким зайняла частку належній
ОСОБА_1 земельній ділянки загальною
площею 0,0153 Га, у зв'язку з чим остання
позбавлена можливості використовувати
земельну ділянку на власний розсуд та
розпоряджатися нею.

Вироком Артемівського районного суду
м. Луганська від 17.09.2010 року по справі №
1-35/10 ОСОБА_2 визнано винною за ч.3 ст. 197-1
КК України та призначено покарання у
вигляді штрафу в розмірі 5500 гривень на
користь держави

Відповідно до висновку спеціаліста по
кримінальній справі № 9030/09 за фактом
самовільного зайняття частини
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 в результаті самовільного
будівництва торгівельно-виставочного
комплексу за адресою: АДРЕСА_2, зайняла
частину земельної ділянки АДРЕСА_1,
загальною площею - 175,0 кв.м. (0,0175 Га)
(а.с.23-24).

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Луганської області від 15.09.2011 року по
справі № 22ц-3317/11, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено частково та ОСОБА_2
та ОСОБА_4 зобов'язано усунути
перешкоди у користуванні та
розпорядженні ОСОБА_1 належній їй
земельній ділянці шляхом зносу
інженерно-будівельних споруд,
розташованих на самовільно зайнятій
земельній ділянці площею 0,0153 Га. за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-14).

Відповідно до висновку № 1073/10.6 судової
будівельно-технічної експертизи по
цивільній справі № 434/4400/13-ц,
провадження № 2/434/2893/13, розташування
інженерно-будівельної споруди, яка
розташована на земельній ділянці по
АДРЕСА_2, не відповідає нормам ДБН 360-92**
п.3.25 та вимогам: Закону України «Про
планування і забудову територій» від
20.05.2010 року №2367-VI ст.1, ст.28, ст.28-1, ст.29,
ст.30, ст.30-1, ДБН А.2.2-3-2004 «склад, порядок
розробки, узгодження і затвердження
документації для будівництва»
затверджені наказом Держстрою України
від 20 лютого 2004 року № 8 у повному
обсязі, ДБН 360-92**. «Містобудування.
Планування та забудова міських і
сільських поселень», п.3.25., Додаток 8.1
(обов'зкове), протипожежні розриви
встановлюються залежно від
призначення по вогненебезпечній і
пожежній небезпеці, міра
вогнестійкості будівлі відповідно до
вимог ДБН 360, СНіП ІІ-89, ДБН Б.2.4-1, ДБН
Б.2.4-3,СНіП 2.1-06, ВБН В.2.2-53-1 та ін..
нормативних документів. Протипожежна
відстань між жилими громадськими та
іншими допоміжними спорудами
приймаються по таблиці 1 (чисельник) ДБН
360-92** І ІІ ступеню вогнестійкості,
відстань повинна складати не менш 6 м.
п.3.37 Відстань між житловими та
громадськими спорудами слід приймати у
відповідності з поверховістю
затінюючої будівлі та не менш величин ,
наведених в таблиці 3.3 - між подовжніми
сторонами будівлі з кількістю поверхів
2-4 - 20м, чи не менш 2.5 висот протилежної
найбільш високої будівлі. Земельного
Кодексу України ст.103 п.1,2 «Зміст
Добросусідства», а також безпечного
утримання об'єкту у відповідності з СОУ
ЖКГ 75.ІІ-35077234.0015: 2009 року «Правила
визначення фізичного зносу житлових
будівель» (а.с.138-149).

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Земельного
кодексу України порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

На неодноразові звернення ОСОБА_1 до
Державної інспекції сільського
господарства в Луганській області з
приводу перевірки дотримання вимог
земельного законодавства на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_2, було
порекомендовано звернутися до суду для
захисту порушених прав.

За змістом ст. 103 Земельного кодексу
України власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідських
земельних ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Відповідно до положень ст. 96 Земельного
кодексу України землекористувачі
зобов'язані, зокрема, не порушувати
прав власників суміжних земельних
ділянок та землекористувачів.

Статтею 152 Земельного кодексу України
передбачено, що власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування заданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється, в
тому числі, шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчинення
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав,
відшкодування збитків та застосування
інших передбачених законом способів.

Виходячи із зазначених положень та
враховуючи, що інженерно-будівельна
споруда, яка розташована на земельній
ділянці по АДРЕСА_2, а саме тильна
сторона стіни по лінії зносу,
знаходиться на суміжній межі з
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що не
відповідає нормам ДБН 360-92** п.3.25, та
протипожежна відстань між суміжними
житловими будівлями згідно норм ДБН
повинна складати не менш 6 м., що
підтверджується матеріалами висновку
спеціаліста № 9030-09, проведеною
Луганським бюро незалежної оцінки ТОВ
«Луниг», суд вважає, що розташування
вказаного комплексу порушує права
ОСОБА_1, як власника земельної ділянки.
В добровільному порядку відповідач
відмовляється привести вказану
будівлю у відповідність з вимогами
закону та не дотримується правил
добросусідства визначених ст. 103 ЗК
України, а тому вимоги позивача є
обґрунтованими.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Позивачем було сплачено судові витрати
по справі, а саме судовий збір у розмірі
234,80 гривень, а також витрати пов'язані з
проведенням судової
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 3000 гривень, що підтверджується
квитанцією № 31 від 13.02.2014 року та
квитанцією № 840 від 18.12.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 95, 96, 103, 152 Земельного кодексу
України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи - Державна сільськогосподарська
інспекція Луганської області,
Управління архітектури і
містобудування Луганської міської
Ради, ТОВ «Луганськвода» про
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, знести
частину інженерно-будівельних споруд,
розташованих на червоній лінії (межі)
земельних ділянок, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, відступив
шість метрів, для усунення порушень
норм ДБН.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, що
проживає за адресою: АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1, судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 234 (двісті тридцять чотири)
гривні 80 копійок, та судові витрати
пов'язані з розглядом справи у сумі 3000
(три тисячі) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на подання апеляційної скарги.

Відповідач має право оскаржити заочне
рішення у десятиденний строк з дня
отримання копії рішення суду, шляхом
подання відповідної письмової заяви до
Артемівського районного суду м.
Луганська.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в апеляційному порядку до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання через Артемівський
районний суду м. Луганська у
десятиденний строк з дня проголошення
заочного рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено та
підписано 10.03.2014 року.

Суддя
А.С.
Река