АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1355/2014
Головуючий у І інстанції - Гуменюк А.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Онищенко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 5 листопада
2013 року про часткове закриття
провадження по справі у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації,
ОСОБА_3 про визнання незаконними наказу
та свідоцтва про право власності на
квартиру та визнання права власності
на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач 4 березня 2013 року звернувся до
суду з позовом до Головного управління
житлового забезпечення КМДА, ОСОБА_3
про визнання незаконними наказу,
Свідоцтва про право власності на
квартиру та визнання права власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що у 2004 році
він уклав інвестиційний договір на
будівництво квартири в будинку
АДРЕСА_1, і що будівництво квартири ним
було профінансовано одноособово у
повному обсязі. В 2005 році він
зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 Під час
розлучення із ОСОБА_3 у 2011 році він
випадково дізнався, що Свідоцтво про
право власності на спірну квартиру
було оформлено Головним управлінням
житлового забезпечення КМДА на нього
та на ОСОБА_3 у рівних частках, згідно з
наказом від 18 липня 2006 року № 1360-С/КІ.
Зазначав, що загальна вартість спірної
квартири склала 328 838 грн., з них лише 20 160
грн. були сплачені ним під час шлюбу,
тому вважає, що підстави для видачі
свідоцтва про право власності на
спірну квартиру в рівних частках на
нього та на ОСОБА_3 були відсутні.
Просив суд визнати незаконними наказ
Головного управління житлового
забезпечення КМДА від 18 липня 2006 року №
1360-С/КІ та Свідоцтво про право
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, видане від 25 липня 2006 року на
ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах,
та визнати за ОСОБА_2 право власності на
спірну квартиру.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 5 листопада 2013 року
провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_2 до Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації щодо визнання
незаконними наказу та Свідоцтва про
право власності на квартиру закрито, з
тих підстав, що набрала законної сили
ухвала суду про закриття провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації щодо визнання
незаконними наказу та Свідоцтва про
право власності на квартиру та
визнання права власності на квартиру у
зв'язку з відмовою позивача від позову,
постановлена з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі
представник позивача просить
скасувати ухвалу суду та направити
справу для продовження розгляду,
вказуючи на порушення норм
матеріального та процесуального права,
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Представники апелянта підтримали
апеляційну скаргу, просили її
задовольнити, ухвалу суду першої
інстанції скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_3
просив відхилити апеляційну скаргу та
ухвалу суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 2 листопада
2005 року (а.с. 19).

Згідно зі Свідоцтвом про право
власності, виданим від 25 липня 2006 року
на підставі наказу Головного
управління житлового забезпечення
КМДА від 18 липня 2006 року № 1360-С/КІ,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири
АДРЕСА_1 в рівних частинах (а.с. 18).

24 травня 2012 року ОСОБА_2 звертався
з позовом до Головного управління
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації, 3-я
особа ОСОБА_3 про визнання права
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, визнання незаконним наказу
Головного управління житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації від 18.07.2006 року
№ 1360-СКІ та свідоцтва про право
власності на вказану квартиру в рівних
частках.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва
від 25 липня 2013 року прийнято відмову
ОСОБА_2 від позову, а провадження по
справі закрито.

Постановлюючи ухвалу про закриття
провадження по справі в частині
позовних вимог ОСОБА_2 до Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації про визнання права
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, визнання незаконним наказу
Головного управління житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації від 18.07.2006 року
№ 1360-СКІ та свідоцтва про право
власності на вказану квартиру в рівних
частках 5 листопада 2013 року з тих
підстав, що набрала законної сили
ухвала від 25 липня 2013 року про
прийняття відмови від позову та
закриття провадження по справі, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що позивачем ОСОБА_2 було заявлено ті ж
позовні вимоги до того ж відповідача з
тих же підстав.

Однак, з такими висновками суду
першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст.. 205 ч.1 п.2 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду або ухвала
суду про закриття провадження у справі
у зв'язку із відмовою позивача від
позову або укладенням мирової угоди
сторін, ухвалені або постановлені з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Як вбачається із матеріалів
справи суб'єктний склад позовних вимог
в заявах від 24 травня 2012 року та в
даному спорі змінився. ОСОБА_3 в першому
позові залучалася як третя особа, а в
даному- як відповідач, тому колегія
суддів вважає, що спір виник не між тими
самими сторонами.

Підстави позову також інші,
оскільки в першому позові ставилося
питання про визнання наказу, Свідоцтва
про право власності та визнання права
власності на квартиру лише до органу
державної влади, який порушив право
власності позивача на житлове
приміщення, в даному позові
пред'явлені вимоги як до органу
державної влади так і до відповідачки
ОСОБА_3, оскільки при вирішенні даного
спору про право власності на житло
зачіпаються права як позивача так і
відповідача.

На думку колегії суддів для
правильного та законного вирішення
спору роз'єднання вимог ОСОБА_2 окремо
до ОСОБА_3 і окремо до Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації є неможливим, оскільки
ці вимоги взаємопов'язані і повинні
розглядатися одночасно.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку про скасування
ухвалу суду першої інстанції від 5
листопада 2013 року та розгляд вимог
позивача до обох відповідачів в одному
провадженні.

Керуючись ст.ст. 303, 311, 312 ЦПК
України , колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити .

Ухвалу Шевченківського
районного суду м.Києва від 5 листопада
2013 року скасувати , а питання передати
для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: