Провадження № 2/161/147/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

17 березня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.

при секретарі - Ковальчук А.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Парфелюка
П.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи - Державна інспекція сільського
господарства у Волинській області,
Приватне підприємство «Деметра-СМ»,
Радомишльська сільська рада Луцького
району, про відновлення межі земельної
ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд із позовом до
відповідача про відновлення межі
земельної ділянки. Позов мотивував тим,
що користується та є на підставі
Державних актів власником земельних
ділянок площею 0,2455 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд і
площею 0,0956 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_2, де
і проживає. Її сусідка, відповідач
ОСОБА_2, яка проживає в АДРЕСА_1, зайняла
частину її земельної ділянки вздовж
межової лінії. Проведеною Державною
інспекцією сільського господарства у
Волинській області перевіркою було
виявлено накладку координат земельних
ділянок, в результаті якої при
винесенні в натуру меж цих ділянок,
їхні площі не відповідають дійсності.
Просила суд, відновити межу між її
земельною ділянкою та ділянкою
відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
вимоги позову підтримала з викладених
у позовній заяві підстав. Просила позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала. Суду пояснила, що
земельну ділянку разом з будинком в
АДРЕСА_1 придбала в 2006 році у
попереднього власника, у якого вже був
на неї Державний акт. Межі земельної
ділянки вона не порушувала. Технічну
документацію із землеустрою
виготовила в 2006 році, однак Державного
акту не отримала. Позивач ОСОБА_1 свою
землю приватизовувала пізніше. А тому,
просила в задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи Державної
інспекції сільського господарства у
Волинській області Колбасюк О.В. в
судовому засіданні пояснив, що
оскільки на спірні земельні ділянки є
державні акти, то інспекція не має
права втручатися у вирішення спору.

Представник третьої особи ПП
«Деметра-СМ» Тачинська О.Р. суду
пояснила, що їхнє підприємство в 2008
році виготовляло технічну
документацію із землеустрою по
земельній ділянці позивача ОСОБА_1.
Жодних питань щодо порушення межі не
виникало.

Представник третьої особи
Радомишльської сільської ради Семенюк
В.П. (сільський голова) суду пояснив, що
відповідач ОСОБА_2 придбала свою
земельну ділянку, у попереднього
власника на неї уже були документи.
Сільська рада проводила комісійне
обстеження і було встановлено, що
межовий знак був і залишається. Є
незначна накладка по площах, але межа
збережена.

Представник третьої особи
Радомишльської сільської ради
Парфелюк П.І. (землевпорядник) суду
додатково пояснив, що виміри для
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку відповідача ОСОБА_2
в 2006 році проводились ще рулеточним
способом, а на земельну ділянку
позивача ОСОБА_1 - за допомогою
програмного забезпечення, могла бути
похибка. Технічні роботи по землі
ОСОБА_1 проводило ПП «Деметра-СМ» і
вийшло, що земельна ділянка ОСОБА_1
заходить на земельну ділянку ОСОБА_2
Там механічна накладка. Однак, після
видачі державного акту ОСОБА_1
проплатила кошти і ПП «Деметра-СМ»
відновила межові знаки.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов до
задоволення не підлягає.

Статтею 106 ЗК України установлено що
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відповідно до ст.107 ЗК України
основою для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації. У
разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки неможливо встановити, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки. У
випадках, коли в такий спосіб
визначення меж не узгоджується з
виявленими обставинами, зокрема з
встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з
урахуванням цих обставин.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач є власниками та
користувачами суміжних земельних
ділянок в АДРЕСА_1.

23.05.2006 року відповідач ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу придбала у
ОСОБА_7 земельні ділянки загальною
площею 0,5432, що знаходяться в АДРЕСА_1
(0,2500 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, 0,2932 га
для ведення особистого селянського
господарства) (а.с.37-38). Земельні ділянки
належали ОСОБА_7 на підставі Державних
актів на право власності на земельну
ділянку серії ЯА №651622, серії ЯА №651623
(а.с.50-51). З Акту погодження меж з
суміжними землекористувачами від
10.05.2006 року, який наявний в матеріалах
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку гр. ОСОБА_7,
виготовленої Луцьким районним
відділом Волинської регіональної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру» (а.с.77) вбачається, що межі
його землекористування були погоджені
суміжними землекористувачами, в тому
числі і ОСОБА_8 - чоловіком позивача.
Межі землекористування були
закріплені в натурі межовими знаками
встановленого зразка і передані
власнику на зберігання. Непорозумінь
при погодженні меж землевласності гр.
ОСОБА_7 не виникало.

Після придбання земельних ділянок у
ОСОБА_7, в 2006 році ТзОВ «Горизонт»
виготовило технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку гр. ОСОБА_2 Параметри
земельних ділянок в кадастрових планах
в технічній документації ОСОБА_2
(а.с.62-62) абсолютно відповідають
параметрам в кадастровому плані в
технічній документації попереднього
власника ОСОБА_7 (а.с.79). Крім того, з Акту
погодження меж з суміжними
землекористувачами від 18.12.2006 року,
який наявний в матеріалах технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_2 (а.с.67) вбачається, що межі її
землекористування також були
погоджені суміжними
землекористувачами, в тому числі і
чоловіком позивача ОСОБА_8 Межі
землекористування були закріплені в
натурі межовими знаками встановленого
зразка. Непорозумінь при погодженні
меж землевласності гр. ОСОБА_2 не
виникало.

Державні акти на земельні ділянки
відповідачу ОСОБА_2 не видавалися.

Позивач ОСОБА_1 право власності на
земельні ділянки в АДРЕСА_2 оформляла в
2008 році. Технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку гр. ОСОБА_1
виготовляло ПП «Деметра-СМ». 27.11.2008 року
позивачу ОСОБА_1 було видано Державні
акти серії ЯД №341267 та серії ЯД №341268 на
право власності на земельні ділянки
площею 0,2456 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
площею 0,0956 га для ведення особистого
селянського господарства (а.с.6-7).

З Акту про перенесення в натуру
меж земельної ділянки та передачу на
зберігання межових знаків від 28.10.2008
року (а.с.5) вбачається, що проведено
встановлення та закріплення на
місцевості меж земельної ділянки
загальною площею 0,52 га, переданої у
власність ОСОБА_1 Претензії при
встановленні зовнішніх меж не
виявлено. Межі погоджені і не
викликають спірних питань. Поворотні
точки зовнішньої межі закріплені
межовими знаками довготривалого
зберігання. Межові знаки пред'явлені
землевласнику і передаються йому на
зберігання. Про відповідальність за
збереження межових знаків
землевласника попереджено. Даний акт
підписаний представником сільської
ради, представником ПП «Деметра-СМ» та
ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що
межі земельної ділянки відповідача
ОСОБА_2 закріплювалися в 2006 році, а межі
земельної ділянки позивача ОСОБА_1
закріплювалися пізніше -- в 2008 році.

З листа Державної інспекції
сільського господарства у Волинській
області від 25.07.2013 року №01-21/1732 (а.с.17), на
який як на доказ своїх вимог
покликається позивач, вбачається, що
проведеною інспекцією перевіркою
виявлено накладку координат земельних
ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в результаті
якої, при винесенні в натуру меж
земельних ділянок, площі не
відповідають дійсності.

Разом з тим, жодних доказів порушення
спільної межі між земельними ділянками
позивача та відповідача, зникнення чи
переміщення межових знаків стороною
позивача не надано.

Позивачу в судовому засіданні
неодноразово роз'яснювалося право на
заявлення клопотання про призначення у
справі судової експертизи щодо
встановлення порушення межі між
земельними ділянками та її відновлення
у разі такого порушення.

Однак, позивач такого клопотання
не заявляла.

За відсутності висновку
спеціаліста не можливо встановити,
внаслідок чого виникла накладка
земельних ділянок, чи відповідає межа
держактам, чи змінена вона та за
рахунок чого відбулась зміна.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в
судовому засіданні доказів, суд
приходить до висновку, що позивачем не
доведено обставин, на які вона
посилається як на підставу вимог
позову, в зв'язку з чим в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати слід залишити за
позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 16, 58, 59, 60, 86, 88, 213,
214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 15
ЦК України, ст.ст. 106, 107, 120, 126, 183, 184, 152, 193,
198 ЗК України, ст.ст. 2, 25, 50, 55 Закону
України «Про землеустрій», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи - Державна інспекція
сільського господарства у Волинській
області, Приватне підприємство
«Деметра-СМ», Радомишльська сільська
рада Луцького району, про відновлення
межі земельної ділянки -- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій