АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №677/388/13-ц
Провадження №22-ц/792/684/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів:
Корніюк А.П., Талалай О.І.,

при
секретарі: Сацюк Г.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Красилівського районного суду від 12
вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання
договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»,
ОСОБА_2 про про визнання договору
поруки припиненим. В обґрунтування
якого зазначала, що 14.02.2008 року між
банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №HMKWGA00007967. В
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за вищевказаним
кредитним договором між нею та банком
було укладено договір поруки. За
умовами даного договору вона
відповідає перед кредитором за
виконання зобов'язань по кредитному
договору в тому ж розмірі, що і
позичальник, включаючи сплату кредиту,
відсотків, комісій, винагород, штрафів,
пені та ін. платежів. Відповідно до п. 16
договору поруки відсотки за
користування кредитом встановлені в
розмірі 1% за місяць, що становить 12%
річних. Проте, в ході розгляду справи
про звернення стягнення на предмет
іпотеки позивач дізналась про
підвищення банком в односторонньому
порядку відсоткової ставки, без
повідомлення при цьому поручителя.
Позивач вважає, що у зв'язку зі
збільшенням відсоткової ставки по
кредитному договору збільшився обсяг
її відповідальності, як поручителя, а
тому наявні підстави для визнання
договору поруки припиненим.

Рішенням Красилівського
районного суду від 12 вересня 2013 року
позов задоволено. Визнано припиненим
договір поруки укладений 14 лютого 2008
року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».
Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 114,70
грн.

В апеляційній скарзі
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову. При цьому
посилається на порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Особи, які беруть участь у справі
в судове засідання не з'явились, про час
і місце слухання справи повідомлені
належним чином.

У відповідності до ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 14.02.2008 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №НМКWGA00007067 у вигляді
не поновлювальної лінії у розмірі 70200
доларів США на термін до 11.02.2022 року зі
сплатою відсотків на користування
кредитом у розмірі 1% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом (12%
річних) (а.с. 6-9).

В забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором 14.02.2008 року між
банком та ОСОБА_1 було укладено договір
поруки № НМКWGA00007968/1 (а.с. 5).

Пунктом 13 договору поруки
передбачено, що зміни та доповнення до
цього договору вносяться тільки за
згодою сторін, в письмовому вигляді,
шляхом укладення відповідної
додаткової угоди.

З розрахунку заборгованості за
кредитним договором вбачається, що
банком з 20.10.2008 року було збільшено
відсоткову ставку з 12% річних на 15,12%
річних. ( а.с. 11-12). При цьому поручитель
не був повідомлений про зміну
відсоткової ставки, відповідні
додаткові угоди з ним не укладались.

Згідно ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Зі змісту ст. 554 ЦК України
випливає, що хоча поручитель і
пов'язаний із боржником певними
зобов'язальними відносинами, він є
самостійним суб'єктом у відносинах із
кредитором. Це підтверджується його
правом висувати заперечення проти
кредитора і в тому разі, коли боржник
від них відмовився або визнав свій борг
(ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з роз'ясненнями,
викладеними в п. 22 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання. Якщо в договорі поруки
такі умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У такому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Аналогічна правова позиція
викладена в постановах Верховного Суду
України від 26.09. 2012 року №6-100цс12 та від
20.02.2013 року №6-172цс12, які, згідно зі ст.
360-7 ЦПК України, є обов'язковими для
судів.

Оцінивши в сукупності докази по
справі, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що в
порушення умов договору поруки
збільшення процентної ставки за
кредитним договором відбулося без
згоди поручителя, внаслідок чого має
місце збільшення обсягу його
відповідальності, що відповідно до
вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою
для припинення поруки.

Безпідставними є доводи
апеляційної скарги про те, що ч 1 ст. 559
ЦК України не передбачає право сторони
договору поруки звернутись до суду з
вимогою про припинення договору поруки
відповідно до визначених нею обставин.
Оскільки, у разі невизнання кредитором
права поручителя, передбаченого ч. 1
ст. 559 ЦК України, на припинення
зобов'язання за договором поруки таке
право підлягає захисту судом за
позовом поручителя шляхом визнання
його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

Не заслуговують на увагу посилання
в апеляційній скарзі на те, що позивач
звернулась до суду з пропуском строків
позовної давності. Як вбачається зі
змісту позовних вимог, позивач
дізналась про зміну банком відсоткової
ставки з позовної заяви банку про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за якою було відкрито
провадження у справі 24.10.2012 року. Ці
обставини не були спростовані в
судовому засіданні в суді першої
інстанції представником відповідача
та на підтвердження своїх заперечень
відносно цих обставин достовірних
доказів не навів.

Інші доводи апеляційної скарги
також не містять посилань на докази,
які б спростовували висновки суду
першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319,
324ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Красилівського районного
суду Хмельницької області від 12
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
І.В.П'єнта

_______________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції - Чорна
Л.М. Провадження № 22-ц/792/684/14

Доповідач -П'єнта І.В.

Категорія № 19