Справа № 143/159/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Погребищенський районний суд
Вінницької області

в складі головуючого - судді
Марченко Л.В.,

з участю секретаря Рудніцької
І.В.,

представника позивача адвоката
ОСОБА_1,

представника
відповідача-адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Погребищі цивільну
справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

Встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, в якій зазначає ,що 25
липня 2013 року , біля 10.00 годин ранку на
вулиці с.Гопчиця Погребищенського
району Вінницької області
відповідачка ОСОБА_4 без будь-якої
причини почала в грубій формі ображати
її , принижувати її людську гідність.
При цьому відповідачка не звертала
увагу на присутність сторонніх людей
та їх зауваження. У зв'язку з
неправомірними діями зі сторони
відповідачки ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_3
перехвилювалася, погіршився її стан
здоров'я. Позивачка вимушена була
звернутися за медичною допомогою .
Неправомірними діями відповідачки
було спричинено ушкодження здоров'я
позивачки , що потягнуло за собою
необхідність її лікування для
відновлення нормального стану
здоров'я. Під час лікування позивачкою
було витрачено на придбання ліків та
лікарських засобів на суму 983 гривні 32
коп. Окрім матеріальної шкоди
позивачці було завдано і моральну
шкоду неправомірними діями
відповідачки, оскільки було порушено
її нормальний спосіб життя і позивачка
вимушена докладати додаткових зусиль
для захисту своїх прав і для лікування
у закладі охорони здоров'я. Завдану їй
моральну шкоду позивачка оцінює в сумі
10 000 гривень.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги позивачки не
визнала та пояснила, 25.07.2013 року вона
позивачки не бачила і навпаки вона
повинна з аналогічним позовом
звертатись до суду , а не позивачка.
25.07.2013 року вона пішла до сусідки і з
нею сиділи на лавці , під воротами і в
цей час до них підійшов син позивачки
і ні за що вдарив її в обличчя та за був
засуджений Погребищенським районним
судом. І вважає , що даний позов ОСОБА_3
це лише помста.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні , що
вона проживає по сусідству із
сторонами в с.Гопчиця і дійсно знає , що
25.07.2013 року син ОСОБА_3 побив ОСОБА_4 І
даний позов це лише помства ОСОБА_3 за
свого сина, який засуджений.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що дійсно 25.07.2013 року вона
приїхала із Києва в с.Гопчиця , до
батьківського будинку. Вранці вона
сиділа на лавці біля воріт будинку і
до неї підійшла ОСОБА_4 і сіла біля неї
.В цей час до них підійшов син ОСОБА_3
випивший і безпричинно вдарив її в
лице. До ОСОБА_4 відразу викликали
«Швидку» ,у неї піднявся тиск . В цей
день сварки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -не
чула.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що дійсно в 7 годин ранку,
25.07.2013 року в с.Гопчиця виганяють до
череди корів і чула як ОСОБА_4 ображала
ОСОБА_3, якій після цього стало погано,
серце схватило і їй невістка давала
корвалол і відвезла в лікарню.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила , що вона пенсіонерка та
проживає в с.Гопчиця і пам'ятає , що
25.07.2013 року , біля 7 годин ранку гнали
череду і вона чула як ОСОБА_4 обзивала
нецензурними словами ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила , що вона є невісткою ОСОБА_3,
що вранці 25.07.2013 року вона чула на
вулиці жіночі крики , проте не звертала
уваги. Потім із будинку її позвала
ОСОБА_7 . та повідомила , що її свекрусі
погано. Вона викликала до ОСОБА_3
«Швидку» і її відвезли в лікарню
м.Погребище , де вона їй придбала ліків
на 983 гривні.

Суд, заслухавши пояснення сторін по
справі , свідків , дослідивши матеріали
справи, оцінивши в їх сукупності,
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позову з таких підстав..

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання. А
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ст..57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі , виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, а також шкода, завдана майну
фізичної чи юридичної особи, а також
шкода , завдана майну фізичної чи
юридичної особи , відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
А також , згідно чт.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю ,
відшкодовуюється особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна
шкода полягає : у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або
іншим ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної чи
юридичної особи. Під приниженням честі
та гідності фізичної особи потрібно
розуміти поширення недостовірної
інформації про таку особу, членів її
сім'ї або близьких родичів, внаслідок
чого вона зазнала фізичних чи душевних
страждань.

Відповідно до п. 3,5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової шкоди )» від 31.03.95
р.. ( зі змінами та доповненнями ) під
моральною шкодою потрібно розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями чи
бездіяльністю інших осіб. При
вирішення спору про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди
з'ясуванню підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача, вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати , чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (
бездіяльністю) вони заподіяні, в якій
грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходив, а
також інші обставини, що мають значення
для вирішення спору.

Однак, позивачкою ОСОБА_3 не надано до
суду будь-яких доказів факту завдання
та існування матеріальної та
моральної шкоди, не визначено , з яких
саме міркувань позивач виходить,
визначаючи розмір моральної шкоди в
сумі 10 000 гривень, чому саме ця сума є
відповідним відшкодуванням. Позивачка
посилається на докази , як
підтвердження матеріальних витрат-
накладних на придбання медичних
препаратів у грудні місяці 2013 року .

Разом з тим, суд відхиляє покази
позивачки ОСОБА_3 про те , що вона
неодноразово зверталась за допомогою
до Погребищенського РВ УМВС України в
2013 році для припинення дій ОСОБА_4 ,
оскільки вони спростовуються довідкою
від 26.02.2014 року за № 1614 , виданою
Начальником Погребищенського РВ УМВС
України у Вінницькій області, в якій
зазначається , що протягом 2013 року
будь-яких звернеь та заяв від ОСОБА_3,1954
року , жительки АДРЕСА_1, до райвідділу
не надходило.

Суд також критично оцінює покази
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7,
оскільки кожна окремо, зазначали що
чули як ОСОБА_4 о 7.00 годині 25.07.2013 року
ображала ОСОБА_3, а саму ОСОБА_4 вони не
бачили, та вони суперечать показам
позивачки, яка зазначає , що приблизно
0 10.00 годині ОСОБА_4 ображала її .

Наявність причинного зв'язку між
протиправним діянням і моральною
шкодою, виражає зв'язок протиправної
поведінки і шкоди, що настала, при якому
протиправність є причиною, а
шкода-наслідком.Заподіювач несе
відповідальність лише за ту шкоду , яка
є необхідним наслідком його
поведінки. Неправомірне діяння повинно
бути головною причиною, що з
неминучістю тягне за собою заподіяння
моральної шкоди, необхідною умовою
настання негативних наслідків у
вигляді фізичних або душевних
страждань.

Беручи до уваги всі вище перераховані
обставини суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог позивачки
та вважає за доцільне в задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст..ст.16,22,23. 216, 1166, 1167 ЦК ,
ст..ст.10,12,209, 212,214-215, 218 294 ЦПК України ,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України « Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 ,

Вирішив:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом 10 днів з дня його
проголошення до судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області.

Суддя