НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/303/13- ц
№ 2/183/290/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної
ради Новомосковського району, треті
особи на стороні відповідача, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Відділ Держкомзему у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області, Перша
Павлоградська державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області, про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за
законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до Губиниської
селищної ради Новомосковського району,
треті особи на стороні відповідача, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору: Відділ Держкомзему у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області, Перша
Павлоградська державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області, в
якому просить визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
5,170 га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована та території
Губиниської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області, належну
померлій ОСОБА_2 на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю 1-ДП № 025201, виданого 15.12.2000 року
Губиниською селищною ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю № 12131.

В обґрунтування заявленого позову,
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати
ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась
спадщина, зокрема, у вигляді земельної
ділянки площею 5,170 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Губиниської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області, яку
остання успадкувала після смерті
ОСОБА_2, про що, 21.04.2010 року отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом. Однак, звернутися до відділу
Держкомзему в Новомосковському районі
та отримати державний акт не встигла,
оскільки тяжко хворіла.

Після смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, позивач звернулась
до Першої Павлоградської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини у вигляді
вищезазначеної земельної ділянки,
однак 13.11.2012 року ОСОБА_1 отримала
відмову, оскільки нею не було
представлено державному нотаріусу
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, тобто
правовстановлюючий документ
(державний акт) був виданий не на ім'я
померлої ОСОБА_3, а на ім'я ОСОБА_2.

Позивач зазначає, що оскільки право
власності на земельну ділянку
зареєстроване за колишнім власником
ОСОБА_2 згідно держаного акту на право
приватної власності на землю, вона не
може підтвердити факт належності
спадкодавцю ОСОБА_3 факт належності
спірного майна та оформити спадкові
права на належну земельну ділянку, у
зв'язку з чим вимушена звернутися з
даним позовом до суду.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи у свою відсутність,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, надавши
заяву про розгляд справи у свою
відсутність.

Представники третіх осіб - Відділу
Держкомзему у Новомосковському районі,
Першої Павлоградської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явилися, надавши заяву
про розгляд справи у свою відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла ОСОБА_3 (а.с.13), після смерті якої
відкрилась спадщина у вигляді
земельної ділянки площею 5,170 га, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Губиниської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області (а.с.14, 15).

Дана земельна ділянки, згідно
держаного акту на право приватної
власності на землю 1-ДП № 025201, виданого
15.12.2000 року Губиниською селищною радою,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю № 12131, належала на
праві приватної власності ОСОБА_2
(а.с.15).

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за
заповітом стала ОСОБА_3, що
стверджується свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 26.02.2010 року
(а.с.14).

Однак, за життя ОСОБА_3 оформити право
власності на спадкове майно в органах
Держземангенства не встигла, оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла.

Згідно довідки Першої Павлоградської
державної нотаріальної контори від
02.11.2013 року № 4668/046 спадкоємцями після
смерті ОСОБА_3 є її донька - позивач по
справі ОСОБА_1, та ОСОБА_5, який
відмовився від належної йому частки у
спадщині на користь рідної сестри
ОСОБА_1 (а.с.43).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_3 заповіту не склала, а
тому спадкування в даному випадку
здійснюється за законом.

На виконання вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України,
ОСОБА_1 звернулася до Першої
Павлоградської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за законом після смерті
ОСОБА_3, однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину їй було відмовлено,
оскільки заявницею не представлено до
нотаріальної контори
правовстановлюючого документу на
приватизовану земельну ділянку (а.с.12).

Згідно вимог ст. 1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Крім того, у відповідності до ст. 125 ЗК
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті (ч. 1 ст. 126 ЗК України).

Так, право власності на земельну
ділянку, набуту у власність із земель
приватної власності без зміни її меж,
цільового призначення, посвідчується,
зокрема цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеного в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою
(п.1ч.2 ст.126 ЗК України).

Аналізуючи вищевикладене та
враховуючи те, що позивач не має
можливості вступити в спадкування у
зв'язку з тим, що померла ОСОБА_3 у
встановленому законом порядку не
зареєструвала своє право власності на
вищевказану земельну ділянку та не
отримала у зв'язку з цим державного
акту на право власності на земельну
ділянку, суд вважає за можливе визнати
за ОСОБА_1 право власності на земельну
ділянку площею 5,170 га, розташовану на
території Губиниської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 3, 58, 10, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст. ст. 1223, 1225, 1261, 1267 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Губиниської
селищної ради Новомосковського району,
треті особи на стороні відповідача, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору: Відділ Держкомзему у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області, Перша
Павлоградська державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області, про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку площею 5,170 га, розташовану на
території Губиниської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, що не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Суддя
В.В. Березюк