________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2593/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Салтан Л.В.

при секретарі
Мельничуковській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовом
до ОСОБА_2, в якому просить повернути
грошові кошти в розмірі 15000,00 Дол. США,
що за курсом НБУ еквівалентно 119895,00 грн.
та витрати, пов'язані із зверненням до
суду.

Позивач посилається на те, що 18 квітня
2011 року він позичив відповідачу
грошову суму в розмірі 15000,00 Дол. США,
строком на один рік, а саме до 18 квітня
2012 року.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Аналогічне міститься в п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення
у цивільній справі» відповідно до
якого за змістом частини четвертої
статті 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 18
квітня 2011 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 15000,00 Дол. США,
строком на один рік, а саме до 18 квітня
2012 року.

Свої зобов'язання позикодавець щодо
передачі грошей виконав. Відповідач до
теперішнього часу своє зобов'язання
щодо повернення грошей не виконав та
ухиляється від його виконання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір
позики - це угода, за якою одна особа
(позикодавець) передає іншій особі
(позичальникові) безоплатно або за
певну винагороду у власність гроші або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або рівну кількість речей того ж
роду і якості.

Борговим документом, що підтверджує
укладання договору позики між
відповідачем та позивачем є розписка,
яка посвідчує передання відповідачу
визначеної грошової суми. Таким чином,
так як договір позики це односторонній
договір, то у відповідача виник
обов'язок повернути позикодавцю
грошові кошти у такій самій сумі,
відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин
вважається укладеним у письмовій
формі, якщо його зміст зафіксовано в
листах, телеграмах, або за допомогою
електронного або іншого засобу зв'язку.

Розписка підписана відповідачем
(позичальником), є документом, що
стверджує про вчинення правочину між
позивачем та відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 207 та 1047 ЦК України
правочин укладений між позивачем та
відповідачем є договором позики на
вказаних у розписці умовах. Наявність у
позивача розписки свідчить про
неповернення відповідачем боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня, що встановлено ст.ст. 192 ч.1, 524 ч.1,
533 ч.1 ЦК України.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18
грудня 2009 року при задоволенні позову
про стягнення грошових сум суди
повинні зазначати в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні.

При викладених обставинах суд вважає,
що слід задовольнити зазначений позов.

Вирішуючи даний позов, суд враховує
вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 213, 215, 294
ЦПК України, ст.ст. 192, 524, 533, 525, 526, 530, 1046,
1047, 1049 1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі 15000,00 Дол. США, що за
курсом НБУ еквівалентно 119895 (сто
дев'ятнадцять тисяч вісімсот
дев'яносто п'ять) грн. 00 коп., та суму
сплаченого судового збору в розмірі 1198
(одна тисяча сто дев'яносто вісім) грн. 96
коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий
Салтан Л. В.