Номер провадження № 22-ц/785/2126/14
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Булгак Х.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу, визнання права на житло,
зобов'язання укласти договір найму на
житлове приміщення з оформленням
особистого рахунку, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 квітня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

25.02.2013р. ОСОБА_2 звернулася до суду із
вказаним позовом до Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради, посилаючись на те, що вона
зареєстрована та проживає в кімнаті
АДРЕСА_2 Кімнату в даному гуртожитку
вона отримала коли працювала на
підприємстві ПКФ «Ольвія». Зазначала,
що у 2004р. вона познайомилась із своїм
сусідом - ОСОБА_3, який як і вона
працював на підприємстві ПКФ «Ольвія»
та мешкав у гуртожитку в кімнаті
АДРЕСА_3 Між нею та ОСОБА_3 склалися
довірливі стосунки та починаючи з 2004р.
вони стали проживати однією сім'єю без
реєстрації шлюбу у кімнатах АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_2 та вести спільне господарство.
ОСОБА_3 був пенсіонером, пенсію, яку він
отримував йому не вистачало, тому
01.04.2009р. він оформив на її ім'я
довіреність на представлення його
інтересів у відповідних органах,
установах та організаціях на випадок
необхідності вирішення необхідних
питань, у зв'язку із його не
транспортабельністю. Стверджувала, що
оскільки ОСОБА_3 був людиною похилого
віку, то з 2004р. по 2010р. вона доглядала за
ним, оплачувала його комунальні
рахунки та продовжувала проживати
разом з ним. ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_3 помер.
Після його смерті позивачка понесла
усі витрати по його похованню. При
цьому, у період з 01.06.1996р. по 18.03.2010р.
позивачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 18
березня 2010р. шлюб між нею та ОСОБА_4 був
розірваний.

Посилаючись на вказані обставини,
позивачка просила суд встановити факт
її проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з липня 2004р. по 12
серпня 2012р., визнати за нею, як за членом
сім'ї наймача ОСОБА_3 право
користування на житло, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_3 та зобов'язати
Малиновську районну адміністрацію
Одеської міської ради укласти з нею
договір найму житлового приміщення з
оформленням на її ім'я особистого
рахунку.

Позивачка та її представник, діючий
за договором про надання правової
допомоги від 25.11.2011р. в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили їх задовольнити.

Представник Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради,
діючий за довіреністю від 08.01.2013р. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив суд відмовити в їх
задоволенні у повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 10 квітня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню знаступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
факт спільного проживання однією
сім;єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у період з
2004року по 2010 рік недоведений, не надано
жодного допустимого доказу на
підтвердження вимог про визнання
цього факту, а крім того, ОСОБА_2 в цей
період перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
і всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України
суд розглядає справи про
встановлення факту проживання однією
сім;єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім;єю , але не перебувають у
шлюбі між собою або у будь- якому
іншому шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

У пункті 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня
2007року № 11 « Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ спільного майна подружжя»
роз;яснено, що під час застосування ст.74
СК України , що регулює поділ майна
осіб, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у будь-
якому іншому шлюбі і між ними склалися
усталеві відносини, що притаманні
подружжю.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що на підставі
рішення Одеської міської ради № 345 від
29.09.2006року « Про надання згоди на
передачу з колективної до комунальної
власності територіальної громади м.
Одеси жилих будинків , гуртожитків та
інженерних мереж, що належать ЗАТ «
Одеська фабрика технічних тканин»
Одеська міська рада надала згоду на
передачу жилого будинку по АДРЕСА_2 з
колективної до комунальної власності
територіальної громади м. Одеси.

Рішенням виконкому Одеської
міської ради № 922 від 22.08.2007р. « Про
затвердження актів приймання-
передачі з колективної до комунальної
власності територіальної громади м.
Одеси жилих будинків, гуртожитків та
інженерних мереж, що належать ЗАТ «
Одеська фабрика технічних тканин»
було затверджено акти приймання-
передачі спірних об;єктів, у тому числі
і жилого будинку по АДРЕСА_2

Таким чином, на теперішній час
житловий будинок 12 по вул. Старицького
в м. Одесі належить Одеській міській
раді.

Позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2.

З 01.06.1996р. по 18.03.2010р. позивачка
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4, який також зареєстрований та
проживає в АДРЕСА_2. 18.03.2010р. шлюб між
позивачкою та ОСОБА_4 було розірвано.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, займав
кімнату АДРЕСА_3, однак був
зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3, що
підтверджено копією паспорта. Спірна
кімната АДРЕСА_3 ОСОБА_3 у власність не
передавалась. ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_3
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть.

В матеріалах справи відсутні будь-
які докази того, що ОСОБА_3 надавав
згоду на вселення ОСОБА_2 в кімнату
АДРЕСА_3 в якості члена своєї сім;ї у
відповідності до вимог ст.65 ЖК України.

На підставі наведеного, колегія
суддів прийшла до висновку, що суд
першої інстанції обгрунтовано
відмовив у задоволенні позову,
оскільки чинним законодавством не
передбачено встановлення факту
проживання однією сім;єю чоловіка та
жінки без шлюбу, при наявності
зареєстрованого шлюбу з іншим
чоловіком. Крім того, відсутність
доказів про законність вселення в
кімнату в якості члена сім;ї є
підставою для відмови у позові.

В апеляційній скарзі вказується на
те, що свідки, які були допитані в
судовому засіданні, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що
ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 однією
сім;єю, доглядала за ним, купувала йому
ліки, сплачувала комунальні послуги,
поховала за свій рахунок.

Колегія суддів не приймає до уваги
дані доводи, оскільки в той період про
який свідчать свідки, ОСОБА_2
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
іншим чоловіком, а саме ОСОБА_4

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 квітня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
А.І. Дрішлюк

А.П. Заїкін