Провадження №2/761/989/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарях
Іовенко М.В., Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «УКРБОРГ» про вжиття
заходів щодо захисту прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 звернулись до суду
мотивуючи свої вимоги тим, що 10.06.2008 р.
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до кого банк взяв на себе
зобов'язання надати позивальнику, а
позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використовувати і
повернути кредит у формі кредитної
лінії , що надається траншами з лімітом
2 497,50 грн.. Також між банком та ОСОБА_1
було укладено 10.06.2008 р. договір про
надання споживчого кредиту № 0. В
цей же день між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2було укладено договір поруки за
яким позивач взяв на себе зобов'язання
перед кредитором відповідати за
виконання з боку ОСОБА_1 умов
кредитного договору № 0, як
солідарний боржник. 11.02.2013 р. позивачі
звернулися до керівника відділення №
603 АКІБ 2УкрСиббанк» із заявою щодо
проведення звірки по кредитному
договору № 0 та надати довідку,
яка містить інформацію щодо сплачених
за договором коштів та наявності
заборгованості., проте отримали
відповідь щодо відсутності наявності
підстав для надання такої інформації з
посиланням на банківську таємницю. В
подальшому, а саме 20.02.2013 р., 12.03.2013 р.,
25.06.2013 р. позивачі знову звертались з
аналогічними заявами, і знову не
отримали запитуємо інформацію.
Зазначене є порушенням прав позивачів,
які мають право на отримання такої
інформації, як це передбачено Законом
України «Про захист прав споживачів».
Крім того, позивачі зауважили, що ними
15.05.2013 р. було отримано вимогу від ТОВ
«Укрборг» з повідомленням, що між
товариством та відповідачем було
укладено договір про надання послуг ,
на підставі якого третя особа здійснює
дії направлені на погашення
заборгованості ОСОБА_1 перед банком за
кредитним договором № 0 від 10.06.2008
р. Проте, позивачі не отримували
повідомлення про передачу товариству
таого права на примусове стягнення за
кредитним договором. За таких обставин
ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять суд винести
рішення, яким зобов'язати Публічне
акціонерне товариство»УкрСиббанк»
надати повний, достовірний розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№ 0 від 10.06.2008 р. укладений між
ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним
банком «УкрСиббанк».

В судовому засіданні ОСОБА_2, який є
одночасно і представником ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги, просив
задовольнити з підстав зазначених в
позові. Також пояснив, що наданим
представником банку розрахунок не
відповідає дійсності та вимогам
чинного законодавства.

Представник Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» заперечував
щодо задоволення позову, оскільки
відсутні перешкоди для отримання
позичальником розрахунку
заборгованості і він наявне в
матеріалах справи. А крім того чинним
законодавством України не передбачено
такого засобу захисту, яким позивачі
вимагають захистити їх права.

Представник ТОВ «УКРБОРГ» в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується
сторонами, що 10 червня 2008 р. між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», правонаступником
якого є відповідач, та ОСОБА_1 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За умовами кредитного договору банк
взяв на себе зобов'язання надати
позивачу грошові кошти у розмірі в
іноземній валюті в сумі 50 000,00 доларів
США, а ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання
прийняти, належним чином використати і
повернути банку кредит (грошові кошти)
та сплатити проценти за його
користування шляхом внесення
ануїтентних платежів в порядку і на
умовах, передбачених договором.

Згідно положень ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Також встановлено і не оспорюється
сторонами, що в якості забезпечення
виконання умов кредитного договору з
боку позичальника між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки за яким позивач, взяв на
себе зобов'язання відповідати перед
банком за виконання ОСОБА_1 умов
кредитного договору № 0 від 10.06.2008
р. в повному обсязі.

Як стверджує ОСОБА_2, і це
підтверджується матеріалами справи,
позивачі протягом лютого - червня 2013 р.
звертались до відповідача з заявами
про надання довідки про наявність
заборгованості, та її структуру.

Також як свідчать матеріали справи,
представник ПАТ «УкрСиббанк», надаючи
відповіді на заяви ОСОБА_2, який діяв в
якості представника позичальника та
від власного імені, як поручитель,
зазначав, що надасть таку інформацію на
запит власника такої інформації -
позичальника.

25.03.2013 р. представник відповідача на
спільну заяву позивачів надав
відповідь, що останні потрібну
інформацію про наявність
заборгованості за кредитним договором
можуть отримати безпосередньо
отримати у відділенні банку, де
обслуговується договір.

Позивач, представник позивача просить
суд зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк»
повний та достовірний розрахунок
заборгованості для відновлення
порушених прав та зазначає, що
розрахунок наданий представником
банку на вимогу суду не відповідає
дійсності.

Приписами ст. 16 ЦК України передбачено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

При цьому ч. 2 ст. 16 ЦК України
встановлено, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) припинення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання зобов'язання в
натурі; 6) зміна правовідношення; 7)
припинення правовідношення, 8)
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової
шкоди; 10) визнання незаконним рішення,
дії чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

В свою чергу відповідно до
положень ст. 60 ЦПК України, встановлено
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на те, що позивач,
представник позивача не зазначив норму
матеріального права, яка передбачає
такий спосіб захисту цивільного права,
як зобов'язання надати повний
достовірний розрахунок заборгованості
за кредитним договором, беручі до уваги
відсутність доказів, що розрахунок
наданий представником банку в судовому
засіданні не відповідає дійсності
підстави для задоволення вимог
позивачів відсутні.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК України

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України,
ст.ст.16, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя