Ухвала

ІМЕНЕМ України

5 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Парінової
І.К., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визначення порядку
користування домоволодінням, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 07 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 19 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що він
та ОСОБА_4 є співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1 по Ѕ частині. Між
сторонами фактично склався порядок
користування домоволодінням,
відповідно до якого позивач
користується житловим будинком - літ.
«А», а ОСОБА_4 - житловим будинком - літ.
«Б». Посилаючись на те, що між сторонами
виникають суперечки з приводу
користування домоволодінням, а
поділити його в натурі неможливо,
просив встановити порядок
користування спірним домоволодінням,
виділивши йому житловий будинок - літ.
«А», ОСОБА_4 - житловий будинок - літ. «Б»
та гараж -літ. «Г», а сарай - літ. «Д»,
вбиральню - літ. «Е», погріб - літ. «пг»
залишити у спільному користуванні
сторін.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 19 листопада 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

І.К. Парінова