Єдиний унікальний номер 243/9442/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/414/2014
Головуючий в 1 інстанції - Профатило
Доповідач - Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року

м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Бугрим Л.М., суддів
Агєєва О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 жовтня 2013 року про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення суми завдатку, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на житловий будинок
АДРЕСА_1 який належить на праві
власності ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
через неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом першої
інстанції не було повідомлено її про
час та місце розгляду справи та в
оскаржуваній ухвалі суд не навів з яких
підстав він дійшов висновку, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити виконання зобов`язань
відповідачем.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт доводи апеляційної скарги
підтримала, просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання
апеляційного суду не з'явилась, була
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що не
вжиття заходів забезпечення позову у
вигляді накладення арешту на житловий
будинок АДРЕСА_1 який належить на праві
власності ОСОБА_1 може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Проте, суд дійшов даного висновку з
порушенням норм процесуального права.

Згідно ч.4 ст.151 ЦПК України, за заявою
заінтересованої особи суд може
забезпечити позов до подання позовної
заяви з метою запобігання порушенню
права інтелектуальної власності.

Відповідно до ч.5 даної статті у разі
подання заяви про забезпечення позову
до подання позовної заяви заявник
повинен подати відповідну позовну
заяву протягом трьох днів з дня
постановлення ухвали про забезпечення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 30.09.13р. звернулась до суду з
позовом про стягнення суми авансу,
провадження за яким було відкрито
ухвалою суду від 15.11.13р.

Ухвала про забезпечення позову була
постановлена судом 14.10.13р., тобто до
відкриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки вимоги ОСОБА_2 не
пов`язані із запобіганням порушення
права інтелектуальної власності, суд
дійшов передчасного висновку про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на житловий будинок АДРЕСА_1

Крім того, колегія суддів зазначає, що
згідно ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року №9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Між тим, суд першої інстанції,
постановляючи оскаржувану ухвалу не
врахував вищенаведені вимоги
цивільного процесуального
законодавства, роз`яснення Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року №9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», не звернув увагу
на те, що ОСОБА_2 не надала доказів на
підтвердження кому саме на праві
власності належить нерухоме майно, на
яке вона просить накласти арешт, а
також залишив поза увагою, що
позивачка, посилаючись на ст.570, ч.3 ст.571
ЦК України, звернулась до суду з
позовом про повернення суми авансу,
сплаченого в рахунок забезпечення
виконання зобов'язання відповідачем та
предмет спору не пов`язаний з
виникненням у сторін прав та обов`язків
щодо нерухомого майна, тому не дав
належної оцінки саме обраному заходу
забезпечення позову.

У урахуванням вищевикладеного, ухвала
суду про забезпечення позову підлягає
скасуванню як така, що постановлена з
порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
не повідомлення її про час та місце
розгляду заяви є необґрунтованими з
урахуванням ч.1 ст.153 ЦПК України, згідно
якої заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

За таких обставин ухвала суду підлягає
скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України, з постановленням ухвали із
цього питання апеляційним судом про
відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.312, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного
суду Донецької області від 14 жовтня 2013
року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: