Провадження № 2/344/1414/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

20 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Сивухіної Ю.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої злочином,
мотивуючи тим, що в ніч з 19 квітня 2011
року по 20 квітня 2011 року відповідач
вчинив крадіжку з його автомобіля чим
спричинив матеріальну шкоду у розмірі 1
175 грн. Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_2,
який обвинувачувався за ст. 185 ч. 1 КК
України звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 1 п.
«а» ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року,
кримінальну справу відносно нього
закрито. Однак завдану майнову шкоду,
за фактом викрадення майна, позивачу
відшкодовано не було. Позивач вважає,
що ОСОБА_2 також спричинив йому
моральну шкоду, яку він оцінює в
розмірі 1000 грн. За наведених обставин
просив стягнути з відповідача 1 175 грн.
матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної
шкоди.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити в повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судове засідання не
з`явився. Оскільки згідно адресної
довідки було неможливо встановити його
зареєстроване місце проживання
(перебування), в газеті «Галичина»
опубліковано оголошення про виклик
ОСОБА_2 до суду в якості відповідача.
Про причини неявки відповідач суд не
повідомив, будь-яких заяв від нього не
надходило.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України, з
опублікуванням оголошення про виклик
відповідач вважається повідомленим
про час і місце розгляду справи.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК
України суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанова суду, з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_2,
який обвинувачувався за ст. 185 ч. 1 КК
України звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 1 п.
«а» ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року,
кримінальну справу відносно нього
закрито.

Як встановлено постановою суду, в ніч з
19 квітня 2011 року по 20 квітня 2011 року
ОСОБА_2 вчинив крадіжку з автомобіля
ОСОБА_1 Своїми діями ОСОБА_2 спричинив
ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну
суму 1175 гривень 13 копійок.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної особи або юридичній
особі, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27 березня 1993 року, з наступними
змінами, «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», шкода, заподіяна
особі і майну громадянина підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Неправомірність дій відповідача та
його вина підтверджується постановою
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 22
жовтня 2013 року, яку ніким не скасовано.

Окрім того, ст. 14 ЗУ «Про амністію» від
08.07.2011 року вказує на те, що амністія не
звільняє від обов'язку відшкодувати
заподіяну злочином шкоду, який
покладено на винну особу вироком або
рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
відшкодування відповідачем шкоди в
розмірі 1 175 грн. на користь позивача є
обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок доказування і
подання доказів. Це положення є одним
із найважливіших наслідків принципу
змагальності. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, тобто твердженнях, які
самі по собі потребують доведення.

При вирішенні спору в частині вимоги
позивача про стягнення з відповідача
моральної шкоди суд врахував
роз'яснення, викладені в Постанові
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31.03.1995 р. «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», а тому виходив з
оцінки причинного зв'язку між такою
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні, встановленої судом, та
з'ясував, що факт заподіяння позивачу
моральних страждань та втрат
немайнового характеру відбувся за тих
обставин, що його було незаконно
позбавлено права на вільне
користування та розпорядження майном,
а відповідач будучи підсудним у
кримінальній справі повністю визнавши
свою вину жодним чином не намагався
відшкодувати завдану шкоду. Однак, суд
вважає, що розмір моральної шкоди,
зазначений позивачем у позові, є
суттєво завищеним, оскільки при цьому
не вказано з чого ОСОБА_1 виходив при
визначенні саме такого розміру
моральної шкоди. Із зазначених підстав
суд вважає, що вимога про відшкодування
моральної шкоди підлягає до часткового
задоволення в розмірі, який суд за
внутрішнім переконанням вважає
співмірною моральним стражданням
позивача, а саме в сумі 500 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Тому судові витрати по справі слід
стягнути з відповідача на користь
держави.

На підставі викладеного, відповідно до
ст. 1166 Цивільного Кодексу України, ст.
ст. 3, 4, 10, 11, 61 ч. 4, 88 ч. 3 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 213-215, 224-226 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє
відоме місце проживання: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 в
користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2, - 1 175
грн. (одну тисячу сто сімдесят п`ять
гривень) матеріальної шкоди та 500 грн.
(п`ятсот гривень) моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє
відоме місце проживання: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в
спеціальний фонд Державного бюджету
України з зарахуванням на рахунок
0002, отримувач коштів УДКСУ у м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
обл., код за , банк
отримувача ГУДКС України в
Івано-Франківській області, код банку
отримувача (МФО) 836014, код класифікації
доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду
02891693 - 229 гривень 40 копійок судового
збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Івано-Франківським міським судом за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 21 березня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.