У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Ковальчук Н.М., Максимчук
З.М.

Секретар судових засідань Пиляй
І.С.

З участю представників ОСОБА_2 та МВС
України,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Рівненського міського суду від 31 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
прокуратури Рівненської області,
Міністерства внутрішніх справ України,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці,
Державної казначейської служби
України про захист честі, гідності
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із позовом до прокуратури
Рівненської області, Міністерства
внутрішніх справ України та Державної
казначейської служби України про
захист честі, гідності ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду
від 31 січня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено
повністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2,
не погоджуючись із рішенням суду
посилається на порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

Вказувала, що судом порушено ст. 33
ЦПК України, а саме без згоди
представника позивача залучено за
клопотанням відповідача до участі у
справі, в якості співвідповідача -
Управління МВС

Справа №22ц/787/595/2014
Головуючий у 1-й інстанції Наумов С.В.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

України на Львівській залізниці.

Вказувала, що суд першої інстанції,
відмовляючи в позові, не врахував того,
що відповідачем по справі, а саме
представником МВС України було
поширено відомості, що не відповідають
дійсності, або викладені неправдиво, і
це порочить її честь, гідність та
ділову репутацію. Нею було надано
докази суду на підтвердження доводів,
зокрема того, що негативна,
недостовірна інформація, поширена
відповідачем щодо неї, порушила право
на недоторканість ділової репутації,
оскільки спотворила та принизила
оцінку її діяльності з боку
громадськості та суспільства, ця
оцінка перестала бути об"єктивною,
поставила під сумнів її професійність,
породила сумніви щодо дотримання нею
моральних та правових норм, зокрема,
зважаючи на викладену та поширену
інформацію.

З тексту інформації в газеті
„Львівський залізничник" вбачається,
що відносно неї поширені недостовірні
дані, які є не оціночними судженнями, а
звинуваченням викладеним неправдиво.

Зокрема, у вступній частині
інформації автор вказує, що Сарненські
транспортні правоохоронці притягують
до відповідальності старшого
товарного касира станції Сарни,

У другому реченні поданої
інформації вказується на те, що вона
давала вказівку прийомоздавачам,
товарним касирам переоформлювати акти
загальної форми відомостей бланків за
користування вагонами.

В кінці поданої інформації
зазначено, що вона нанесла залізниці
збитки на суму 36497гривень.

Вважає, що судом у порушення вимог
ЦК України не застосовано ч. 3 ст. 277 ЦК
якою регламентовано, що негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного.

Інформація по нанесенню нею збитків
в розмірі 36497гривень викладена
неправдиво. Згідно постанови про
притягнення її як обвинуваченого їй
інкримінували збитки в сумі
28393,67гривень, а не 36497гривень.

Моральну шкоду обґрунтовує тим, що
за весь цей час вона пережила значне
приниження та ганьбу, перебувала у
стані психологічного стресу, втратила
спокій, сон, погіршився стан її
здоров"я, суттєво знизився престиж і
ділова репутація за місцем її роботи та
проживання.

По наведених підставах просила
оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов до Державної
казначейської служби України,
прокуратури Рівненської області,
Міністерства внутрішніх справ України
про захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник УМВС України на Львівській
залізниці вказує на законність та
обґрунтованість рішення суду,
ухвалення його з дотримання норм
матеріального та процесуального права
та безпідставність доводів
апеляційної скарги, яку просив
відхилити, а оскаржуване рішення суду
залишити без змін.

В письмовому листі до апеляційного
суду Рівненської області від 03 березня
2014 року ОСОБА_2 відмовилася від
апеляційної скарги в частині вимог до
прокуратури Рівненської області.

Колегія суддів заслухавши доводи та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі і з"явились в судове засідання у
межах апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду дійшла висновку про її відхилення
з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в
газеті „Львівський залізничник" №
45(7436) від 19 січня 2001 року на третій
сторінці в колонці під назвою „Вісті з
лінійних відділів" завідувач прес -
центром Управління МВС України на
Львівській залізниці Т.Маєр поширила
неправдиві відомості вказавши, що
„Сарненські транспортні
правоохоронці притягують до
відповідальності старшого товарного
касира станції Сарни громадянку С. Вона
дала вказівку прийомоздавачам,
товарним касирам переоформлювати акти
загальної форми відомостей бланків за
користування вагонами, чим нанесла
залізниці збиток на 36497гривень".

Зазначені у даній статті відомості
про особу, безпосередньо не вказували
на прізвище позивачки ОСОБА_2

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
заявлених позовних вимог, а також із
того, що повідомлення через друкований
засіб масової інформації про
притягнення позивачки постановою від 06
грудня 2001 року старшого слідчого
Рівненської транспортної прокуратури
до кримінальної відповідальності не є
такою інформацією, що принижує честь,
гідність та ділову репутацію фізичної
особи оскільки, в момент поширення
такої інформації, ОСОБА_2 дійсно
притягувалася до кримінальної
відповідальності, з такими висновками
суду погоджується і апеляційна
інстанція.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім"ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

З вимогами про спростування
недостовірної інформації ОСОБА_2 до
друкованого засобу масової інформації,
який поширив таку інформацію ОСОБА_2 не
зверталася.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки, вимога про відшкодування
моральної шкоди заподіяної поширенням
недостовірної інформації про особу, є
похідною від вимоги про захист честі,
гідності, ділової репутації, яка не
доведена в суді, тому не підлягає до
задоволення і вимога про відшкодування
моральної шкоди.

Заява ОСОБА_2 про відмову від
апеляційної скарги в частині її позову
до прокуратури Рівненської області
нічиїх прав не порушує, відповідає
вимогам закону, а тому підлягає до
задоволення.

Виходячи з того, що судом при
вирішенні справи норми матеріального
та процесуального права порушені не
були, а доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду, підстав для скасування
оскаржуваного рішення колегія суддів
не знаходить.

Керуючись ч. 4 ст. 300, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 31 січня 2014 року залишити без змін.

Апеляційне провадження в частині
позовних вимог ОСОБА_2 до прокуратури
Рівненської області про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди закрити
у зв"язку з відмовою позивачки від
апеляційної скарги в цій частині.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
Н.М.Ковальчук

З.М.Максимчук