інстанції Петришин Н.М.Провадження №
22-ц/780/1080/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 4
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

та секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Броварської міської ради
Київської області про припинення права
на частку у спільному майні та
стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року позивач звернувся
до суду з вказаним позовом та просила
стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію
за належну їй ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивачці та відповідачу належить на
праві спільної часткової власності
двохкімнатна квартира АДРЕСА_1, по ?
частині кожному. Позивачка вказує, що у
неї з відповідачем відсутнє
порозуміння щодо порядку користування
квартирою, та виділу її частки в натурі.
Таким чином позивачка вважає, що у
відповідності до ст. 364 ЦК має право на
отримання від відповідача грошової
компенсації за належну їй частку, з
одночасним припинення її права
власності на ? частину квартири.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 на праві
приватної спільної часткової
власності належить ? частини квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом
про державну реєстрацію права
власності № 31658011 від 14.10.2011 року.

Власником іншої половини спірної
квартири є ОСОБА_2 що підтверджується
витягом про державну реєстрацію права
власності № 35722134 від 04.10.2012 року.

Відповідно до висновку експерта за
результатами проведення судової
оціночно-будівельної експертизи
№2044/11065/13-43 від 31.10.2013 року виділити в
натурі ? частку у квартири АДРЕСА_1 не
вбачається можливим, а дійсна (ринкова)
вартість об'єкта дослідження становить
665 517 грн. (а.с. 111-123).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
виділ в натурі частки майна позивачки є
неможливим, а стягнення компенсації за
її частку із відповідача всупереч його
волі буде суперечити вимогам чинного
законодавства та встановленим
обставинам справи.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 364 ЦК встановлено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим, співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

При цьому, відповідно до ч. 4 та 5 ст. 319 ЦК
України власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам та свободам громадян.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторонам на праві спільної часткової
власності належить двохкімнатна
спірна квартира, по ? частині кожному.

Згідно до висновку експерта від 31.10.2013
виділ належної позивачці частки
квартири в натурі неможливий.

Судом встановлено, що в провадженні
Броварського міськрайонного суду
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення
порядку користування спірною
квартирою. В спірній квартирі сторони
не проживають. Відповідач отримує
дохід у розмірі 1200 грн. на місяць,
утримає спільну з позивачкою дочку -
ОСОБА_3, а тому на переконання
апеляційного суду матеріально
неспроможний сплатити позивачці
грошову компенсацію за її частку в
квартирі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
присудження за рішенням суду грошової
компенсації частки позивачки, яка
бажає виділу, з відповідача, який
сплатити таку компенсацію
неспроможний, та визнання за останнім
всупереч його волі права власності на
частку позивачки є використанням одним
співвласником свого права власності на
шкоду іншому співвласнику, що порушує
конституційні права відповідача.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову, з урахуванням зокрема ст.ст. 319,
341, 364 ЦК, ст. ст.ст. 212-213 ЦПК, та вважає, що
він ухвалив законне і обґрунтоване
рішення на підставі належних та
допустимих доказів по справі.

Доводи апелянта на наявність у
відповідача доходу у розмір 49 900 грн. за
квартал є необґрунтованими, оскільки
розмір компенсації, яку вимагає
позивачка їй сплатити, значно
перевищує дохід відповідача.

Інших вагомих, достовірних та
достатніх доводів, які б містили
інформацію щодо предмета доказування і
спростовували висновки суду першої
інстанції та впливали на законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. 309 ЦПК
України могли б бути підставою для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: