Справа № 1319/7195/2012
пр.№ 2/464/253/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2014 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко
О.М.

при секретарі Грицунь
З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Окремого
контрольно-пропускного пункту «Київ»,
Головного управління юстиції у
Львівській області, Головного
управління державної казначейської
служби у Львівській області, треті
особи: Державна казначейська служба
України, начальник 2-го відділення
інспекторів прикордонної служби
відділу прикордонної служби
«Бориспіль-3» Бригинець Олександр
Миколайович про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,
завданої незаконними рішеннями та
діями органів державної влади,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суд з позовом,
в якому просить стягнути з держави
України 8 128 гривень 38 коп.
матеріальної шкоди та 100 000 грн.
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями та діями органів державної
влади. В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що ухвалою
Галицького районного суду м.Львова від
05.12.2011р. її обмежено у праві виїзду за
кордон, однак, ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 29.03.2012р.
вказана ухвала скасована. 02.04.2012р. нею
укладено договір на придбання
туристичних послуг, а саме поїздку до
Єгипту, вартістю 5734 грн., 80 коп. Для
вильоту до Єгипту 11.04.2012р. вона прибула
до аеропорту «Бориспіль», маючи усі
необхідні документи для цього. Однак,
її було примусово, із застосуванням
фізичної сили висаджено із борту
літака працівником ОКПП «Київ»
Бригінцем О.М., чим обмежено у свободі
пересування та створено перешкоди для
виїзду за кордон. Внаслідок цього нею
отримано травми та пережито надмірне
нервове напруження, через що вона була
змушена 11.04.2012р. о 03.40 год. звернутися по
медичну допомогу до працівників
медпункту. У зв»язку із зазначеними
неправомірними діями значно
погіршився стан її здоров»я, що
зумовило необхідність придбання
медикаментів на суму 393,57 грн. та
отримання допомоги психолога, вартістю
2 000 грн., відтак, їй заподіяна
матеріальна шкода на суму 8128,38 грн. Крім
того, внаслідок незаконних рішень та
дій відповідачів їй заподіяно і
моральної шкоди, яка виразилась у
душевних переживання, у зв»язку із
незаконним обмеженням її праві виїзду
за кордон, нереалізацією запланованої
туристичної поїздки, що призвело до
значного погіршення стану здоров»я,
порушило її звичний життєвий уклад,
зумовило необхідність лікування.
Вважає, що розмір грошового
відшкодування за завдану їй моральну
шкоду становить 100 000 грн. До
спричинення матеріальної та
моральної шкоди призвело невиконання
державним виконавцем ухвали
Апеляційного суду Львівської області
від 29.03.2012р. про скасування ухвали
постановленої 05.12.2011р. Галицьким
районним судом м.Львова, що призвело до
несвоєчасного вилучення її даних з
бази даних «Відомості про осіб, яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України». На її усні пояснення
Бригінцем О.М. не вжито жодних заходів
щодо підтвердження інформації і
з'ясування дійсних обставин чим
порушено основні принципи
прикордонного контролю. Вважає, що
державний виконавець не мав підстав
для звернення до суду про тимчасове
обмеження її у праві виїзду з території
України, Галицький районний суд
м.Львова безпідставно постановив
ухвалу про таке обмеження, а
невиконання державним виконавцем
обов'язку щодо негайного повідомлення
органів Державної прикордонної служби
про необхідність вилучення інформації
щодо неї з бази даних зумовило
неправомірне обмеження її прав,
зокрема, залишення території України
на законних підставах.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, дав
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви, просить позов задоволити .

Представник відповідача Державної
казначейської служби та третьої особи
Управління державної казначейської
служби у Львівській області позов не
визнав та пояснив, що факт
неправомірності дій щодо позивачки, як
обов»язкова умова відповідальності,
відсутній, що встановлено постановою
суду від 04.02.2013р., яка набрала законної
сили. Вважає позов безпідставним та
просить відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача ОКПП «Київ» та
третьої особи Бригінця О.М., беручи
участь у судовому засіданні в режимі
відеоконференції, позов не визнав та
пояснив, що рішення про відмову в
перетині державного кордону України
позивачці прийнято на підставі
інформації, що містилася у базі даних
Державної прикордонної служби, згідно
якої щодо позивача прийнято рішення
про тимчасове обмеження її права
виїзду з України, відтак, таке є
правомірним та прийняте відповідно до
наданих третій особі повноважень. На
момент перетину кордону України ОСОБА_2
не було пред'явлено як уповноваженій
особі Державної прикордонної служби
відповідальній за паспортний контроль,
так і Бригінцю О.М. належним чином
завірену копію ухвали Апеляційного
суду у Львівській області від 29.03.2012р., а
в базі даних «Відомості про осіб, яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України» було рішення про тимчасове
обмеження позивача у праві виїзду з
України. Відтак, невиконання станом на
11.04.2012р. ухвали суду від 29.03.12р. сталося з
вини самого позивача. Просить
відмовити в задоволенні позову.

Представники відповідача відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області та відповідача Головного
управління юстиції у Львівській
області в судове засідання не
з»явились, хоча належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, а тому суд прийшов до висновку
про можливість розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третіх осіб, з'ясувавши
дійсні обставини справ та перевіривши
їх доказами, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити
з наступних підстав.

Судом встановлено, що старшим
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ОСОБА_6 відкрито виконавче
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа №2-1323/09,
виданого Галицьким районним судом
м.Львова 09.06.2010р. про солідарне
стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_9 на
користь ВАТ «ВТБ Банк»заборгованості
за кредитом у розмірі 591 400 доларів США 69
центів, що станом на 10.06.2009р. за
офіційним курсом НБУ становить 4 500 618,39
гривень 39 копійок.

В процесі примусового виконання
вищевказаного рішення суду державний
виконавець 24.11.2011р. звернувся з
поданням у Галицький районний суд
м.Львова про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.
Вказане подання внесено у
відповідності до п.18 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
який закріплено право державного
виконавця у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням, та на підставі
п.5 ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», згідно якого
громадянин України може бути тимчасово
обмежений у праві виїзду за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Ухвалою Галицького районного суду
м.Львова від 05.12.2011р. по справі №6- 648/2011р.
подання державного виконавця
задоволено та тимчасово обмежено
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., проживаючу у
АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання нею зобов'язань за
виконавчим листом №2-1323/09 виданим
09.06.2010р. Галицьким районним судом
м.Львова.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 29.03.2012р. по справі №1304/2-

1323/09 (провадження №22-ц/1390/2146/12) ухвалу
Галицького районного суду м.Львова від
05.12.2011р. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі території України
ОСОБА_2 скасовано .

Як вбачається з матеріалів справи
02.04.2012р. між ОСОБА_2 та ПП «Світ-

Тревел» укладено договір про надання
послуг на туристичне обслуговування:
організацію та проведення поїздки до
Єгипту на період з 11.04.2012р. по 18.04.2012р.

11.04.2012 року о 03 год 40 хв. інспектором
Державної прикордонної служби України
при проведенні паспортного контролю
щодо ОСОБА_2, яка мала намір перетнути
кордон України, виявлено, що їй
заборонено виїзд з території України у
відповідності до ухвали суду, у зв»язку
із чим ним прийнято рішення про відмову
позивачці в перетинанні державного
кордону України.

Відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного
кодексу України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04.02.2013р., яка
набрала законної сили 08.10.2013р., в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
начальника 2-го відділення інспекторів
прикордонної служби відділу
прикордонної служби «Бориспіль-3»
Бригінця О.М., старшого державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській
області Германчука Р.В., Адміністрації
державної прикордонної служби
України, Головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України про
визнання дій незаконними - відмовлено
та встановлено законність дій
відповідачів при виконанні ухвали від
29.03.2012р. та прийнятті рішення про
відмову позивачці у перетинанні
кордону України.

Так, вказаною постановою встановлено,
що 29.12.2011р. до Головного центру разом з
супровідним листом ВДВС ГУЮ у
Львівській області від 26.12.2011р. за
№09-01-45/911/В6-18578, надійшла ухвала
Галицького районного суду від 05.12.2011р.
про тимчасове обмеження позивача у
праві виїзду з України. Заначена ухвала
прийнята на виконання, та інформацію
про позивача було внесено в базу даних
«Відомості про осіб, яких тимчасово
обмежено у праві виїзду з України», а
ОСОБА_2 поставлено на контроль як таку,
що обмежена у праві виїзду з України.

11.04.2012р. представником позивача до
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби ГУЮ у Львівській області подано
заяву про направлення ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 29.03.2012р. в органи Державної
прикордонної служби для зняття
тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

Зареєстровану 11.04.2012р. заяву
представника позивача, яка була
адресована Начальнику ППВР ВДВС ГУЮ у
Львівській області та яка була
передана до виконання Начальником ППВР
ВДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_6 за
обліковим номером 3603 одержано ним -
13.04.2012р. Супровідним листом від 19 квітня
2012 року за №09.1-45/46/В6-5680, за підписом
начальника підрозділу ПВР відділу ДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області, повідомлено
Адміністрацію ДПСУ про надходження
ухвали Апеляційного суду Львівської
області від 29.03.2012р. у підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області та внесено прохання припинити
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 25.04.2012р. вказаний лист з
ухвалою від 29.03.2012р. надійшов до
Головного центру та 03.05.2012р. інформацію
про позивача було вилучено з бази даних
Державної прикордонної служби України.

На підставі зазначених обставин, з
врахуванням того, що станом на 3.00 год.
11.04.2012р. в базі даних «Відомості про
осіб, яких тимчасово обмежено у праві
виїзду з України» щодо ОСОБА_2
містились відомості про обмеження її у
праві виїзду з України, та були
відсутні відомості щодо скасування
таких згідно ухвали суду від 29.03.2012р.
судом був зроблений висновок про
дотримання начальником 2-го відділення
інспекторів прикордонної служби
відділу прикордонної служби
«Бориспіль-3» Бригінцем О.М. вимог
Закону України «Про Державну
прикордонну службу» та правомірність
прийняття рішення про відмову у
перетинанні їй державного кордону
України. Також з врахуванням того, що
державний виконавець ППВР ВДВС ГУЮ у
Львівській області Германчук Р.В.
участі при розгляді справи за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного
суду м.Львова не брав, а копія ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 29.03.2012р. на адресу ППВР ВДВС ГУЮ у
Львівській області станом на 11.04.2012р.
від апеляційного суду Львівської
області не надходила, а була
зареєстрована лише 11.04.2012р. та передана
державному виконавцю 13.04.2012р. після
того, як позивачу було відмовлено у
перетинанні державного кордону
України, судом зроблений висновок про
те, що державний виконавець був
позбавлений можливості без належним
чином завіреної копії ухвали суду від
29.03.2012р. вчинити процесуальні дії щодо
її виконання 11.04.2012р.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. При цьому
під шкодою слід розуміти зменшення або
втрату (загибель) певного особистого чи
майнового блага.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Отже, для відшкодування шкоди за
правилами ст.1166 ЦК України, з
врахуванням положень ст.1173 ЦК України,
щодо наявності вини, підлягають
доведенню: неправомірність поведінки
особи, наявність шкоди, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
завданою шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

Як вбачається із позовної заяви
заподіяння матеріальної шкоди
позивачкою обґрунтовано понесенням
витрат на придбання туристичної
поїздки та оплату медикаментів і
послуг психолога, а заподіяння
моральної шкоди - душевними
хвилюваннями, що призвели до
погіршення стану здоров»я, змін у її
життєвих відносинах, внаслідок її
обмеження у виїзді за кордон та
неможливості здійснення оплаченої
туристичної поїздки 11.04.2012р.

Проте, враховуючи те, що придбання
вказаної поїздки мало місце 02.04.2012р.,
невиїзд позивачки за кордон - 11.04.2012р.,
тобто, вже після скасування ухвали
Галицького районного суду м.Львова та
поновлення прав позивачки на виїзд за
кордон (29.03.2012р.), а правомірність дій
щодо позивачки при виконанні ухвали
суду від 29.03.2012р. як державного
виконавця, так і працівників ОКПП
«Київ» встановлена рішенням суду, що
набрало законної сили, суд приходить до
висновку про відсутність факту
заподіяння зазначеної шкоди позивачці
незаконними рішеннями та діями органів
державної влади, а відтак, і про
відсутність підстав для її
відшкодування в силу ст.1173 Цивільного
кодексу України.

З огляду на зазначені обставини,
суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1173
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 10, 60, 209-212 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в :

в задоволені позову ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Окремого
контрольно-пропускного пункту «Київ»,
Головного управління юстиції у
Львівській області, Головного
управління державної казначейської
служби у Львівській області про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої
незаконними рішеннями та діями органів
державної влади - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Львівської
області через Сихівський районний суд
м.Львова протягом 10 днів після його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з часу отримання його копії.

Головуюча :