Справа № 157/15/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Гамула Б.С. Провадження №
22-ц/773/416/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру
аліментів за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення
Камінь-Каширського районного суду від
21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

02 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що рішенням
Камінь-Каширського районного суду від
18 лютого 2013 року з відповідача на її
користь було стягнуто аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 370 грн. на
кожну дитину щомісячно, починаючи з 17
жовтня 2012 року та до досягнення ними
повноліття.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області дане рішення суду першої
інстанції було скасовано та ухвалено
нове рішення, яким з відповідача
стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частини
від його заробітку (доходу), але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на кожну дитину, до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Вважає, що виконати таке рішення
неможливо, оскільки ОСОБА_2 є інвалідом
І групи загального захворювання. Його
щомісячна пенсія становить 1827 грн. 40
коп. Інших доходів відповідач не має.
Усі стягнення не повинні перевищувати
50 відсотків розміру пенсії, тобто 913
грн. 70 коп. В розрахунку на кожну з
чотирьох дітей ця сума становить по 228
грн. 43 коп., що значно менше
встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного
кодексу (далі - СК) України мінімального
розміру аліментів на одну дитину - 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Тому права
дітей ущемлені.

Управління соціального захисту
населення Камінь-Каширської
райдержадміністрації відмовило їй у
наданні тимчасової державної допомоги
дітям у зв'язку з тим, що боржник не
ухиляється від сплати аліментів. Також
їй не може бути призначена державна
допомога в порядку ч. 3 ст. 184 СК України
у вигляді різниці між визначеним
розміром аліментів і 30 відсотками
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, оскільки аліменти
встановлені не у твердій грошовій сумі.

У зв'язку із вищенаведеним просила суд
постановити рішення, яким зменшити
розмір стягуваних з відповідача
аліментів та визначити їх у твердій
грошовій сумі по 200 грн. на кожну дитину
щомісячно.

Рішенням Камінь-Каширського районного
суду від 21 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить скасувати це рішення і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням апеляційного суду Волинської
області від 03 квітня 2013 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі
1/2 частини від заробітку (доходу)
відповідача, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на кожну
дитину, до досягнення найстаршою
дитиною ОСОБА_3 повноліття.

Як вбачається з рішення управління
соціального захисту населення
Камінь-Каширської
райдержадміністрації від 25 листопада
2013 року (а. с. 6), довідки управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі від 23 грудня
2013 року № 5615 (а. с. 7), відповідач отримує
пенсію по інвалідності в розмірі 1827
грн. 40 коп., з якої щомісячно сплачує
аліменти в розмірі 888 грн. 70 коп.

Сторони в судовому засіданні пояснили,
що від часу стягнення аліментів їх
майновий та сімейний стан і стан
здоров'я не змінилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів у твердій грошовій
сумі визначається судом на підставі ч. 1
ст. 184 СК України лише у випадку, коли
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення.

Оскільки при розгляді справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів зазначених обставин
встановлено не було, апеляційний суд
своїм рішенням від 03 квітня 2013 року
стягнув з відповідача аліменти на
утримання дітей у частці від його
заробітку (доходу) (а. с. 4-5). Це рішення
набрало законної сили і на час розгляду
даної справи не скасоване. Тому у
відповідності з ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України встановлені ним обставини
мають преюдиціальне значення для
вирішення даного спору.

Після постановлення вказаного рішення
спосіб отримання доходу відповідачем
та його регулярність не змінилися, а
відтак встановлені законом підстави
для стягнення з нього аліментів у
твердій грошовій сумі відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Жодної з передбачених наведеною
правовою нормою обставин для зміни
розміру аліментів (їх зменшення)
позивач не навела. Неможливість
стягнення аліментів у визначеному
рішенням суду розмірі через
недостатність доходу платника не
передбачена СК України як підстава для
такої зміни.

Виходячи з викладеного, давши вірну
правову оцінку обставинам справи, суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Всупереч наведеній правовій нормі суд
першої інстанції, не прийнявши
визнання відповідачем ОСОБА_2
пред'явленого до нього позову про зміну
розміру аліментів, не постановив
відповідну ухвалу.

Однак зазначене порушення
процесуального права є формальним,
воно не вплинуло на правильність
вирішення спору, а тому не може бути
підставою для скасування правильного
по суті і справедливого рішення (ч. 2 ст.
308 ЦПК України).

В дійсності вказане визнання
відповідачем позову прямо суперечить
закону - статтям 184, 192 СК України, які за
встановлених судом і наведених вище
обставин справи не допускають
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі та зміну розміру аліментів.

Разом з тим, якщо сторони домовилися
про способи виконання батьком
обов'язку утримувати дитину, то вони
можуть реалізувати їх в позасудовому
порядку у відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 181
СК України, не пред'являючи виконавчий
лист про стягнення аліментів до
примусового виконання або відкликавши
його з державної виконавчої служби.

Інші доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеними
обставинами справи і не містять
встановленим законом підстав для
скасування оскарженого рішення, яке
постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити, а рішення
Камінь-Каширського районного суду від
21 січня 2014 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: