Єдиний унікальний номер 244/4680/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/165/2014
Головуючий у 1 інстанції Кучма
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: КІЯНОВОЇ С.В., ІВАНОВОЇ А.П.,

При секретарі Люліній Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сніжнянського міського суду
Донецької області від 08 листопада 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири
спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Сніжнянського міського суду
Донецької області від 08 листопада 2013
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
квартири спільною сумісною власністю.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та повернути
справу в суд першої інстанції на новий
розгляд, оскільки судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, не витребувано
підтвердження права власності, не
враховано, що відповідач страждає на
психічне захворювання та може змінити
свою думку щодо визнання квартири
спільною сумісною власністю,
наполягав, що ним особисто були надані
грошові кошти за 1/2 частину квартири.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлені
належним чином, згідно письмової
заяви, яка надійшла до апеляційного
суду, позивач та його представник
просили розглянути справу у їх
відсутність.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним
право спільної сумісної власності на
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Мотивовано тим, що позивач
проживає разом із відповідачем,
оскільки є його сином. Спільно ними
придбана квартира за вказаною адресою.
Для придбання квартири він дав
батькові 10000грн. Оскільки спірна
квартира зареєстрована на ім'я
відповідача, вважає, що відповідач
позбавив його права розпорядження
спільною сумісною власністю, а тому є
підстави для задоволення заявлених
позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем невірно
визначено предмет спору, заявлені ним
позовні вимоги не відповідають
фактичним правовідносинам, які
полягають у спонуканні до оформлення
укладеного правочину відповідно до
вимог законодавства, а саме - договору
купівлі-продажу.

За змістом ч.1 ст.368 ЦК України спільна
сумісна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Відповідно до ч.4 цієї ж
статті майно, набуте в результаті
спільної праці та за спільні грошові
кошти членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку, що позивачем не надано
доказів щодо того, за який саме період
спільного проживання була придбана
спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1, та
хто саме є її власником. До того ж,
позивачем не надано доказів щодо
передання відповідачеві грошової суми
у розмірі 10000грн. в якості сплати
вартості за 1/2 частину спірної
квартири.

З заяви відповідача ОСОБА_2 вбачається,
що дійсно ОСОБА_1 є його сином, у них
була домовленість про те, що за 10000грн.
він передає йому 1/2 частини квартири.
Гроші ним отримані, але документи не
переоформлені (а.с. 19).

Зазначена заява свідчить про укладення
між сторонами договору купівлі-продажу
1/2 частини квартири, оскільки
відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За вимогами ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу квартири укладається
у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано встановлено, що між
сторонами фактично укладено договір
купівлі-продажу частини квартири,
однак не додержано форми його
укладання, встановленої ст. 657 ЦК
України.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам закону і
підстав для його скасування чи зміни не
має.

Доводи апеляційної скарги позивача про
те, що судом першої інстанції
проігноровано захворювання
відповідача на психічний розлад, який
періодично не пам'ятає події, може
змінити свою думку в будь-який час,
безпідставні, та не ґрунтуються на
вимогах закону, оскільки постанова
Сніжнянського міського суду Донецької
області від 03.07.2012року про застосування
до відповідача ОСОБА_2 примусових
заходів медичного характеру у вигляді
госпіталізації в психіатричну
установу не є належним доказом
визнання відповідача недієздатним чи
обмежено дієздатним.

Доводи апелянта ОСОБА_1 щодо не
розгляду позовної вимоги про
витребування в «КП Сніжнянське БТІ»
даних про власника квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та
дати реєстрації права власності не
приймаються до уваги, оскільки останні
не є позовними вимогами у
відповідності із вимогами ст.16 ЦК
України та ст.4 ЦПК України.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сніжнянського міського суду
Донецької області від 08 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді