У х в а л а

3 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

Колодійчука В.М., Олійник
А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 червня 2012 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання недійсними кредитного
договору, додаткової угоди та договору
іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 24 жовтня
2011 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед ПАТ
«Укрсоцбанк» за договором кредиту
№07/П/10-К від 20 березня 2007 року в сумі 606
134,83 грн, звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 20 вересня 2005 року
та угоди про внесення змін до
зазначеного договору купівлі-продажу
квартири від 20 вересня 2005 року.

Встановлено спосіб реалізації
предмету іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження з початковою
ціною реалізації на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна,
визначеної на підставі оцінки,
здійсненої суб'єктом оціночної
діяльності.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 25 квітня 2012
року рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 жовтня 2011 року змінено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
на підставі іпотечного договору №
07/ІІ/10-І від 20 березня 2007 року,
укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 перед
ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту
№ 07/ІІ/10-І від 20 березня 2007 року у сумі 591
932,29 грн.

Встановлено спосіб реалізації
предмету іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження з початковою
ціною реалізації на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна,
визначеної на підставі оцінки,
здійсненої суб'єктом оціночної
діяльності.

У іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 червня 2012 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 жовтня 2011 року та рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 25 квітня 2012 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про визнання недійсним
кредитного договору, додаткової угоди
та договору іпотеки.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 червня 2012 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права та клопотання
про поновлення строку для подання цієї
заяви.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 17 січня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 13 березня 2013
року, якою справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 липня 2012 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 28 листопада
2012 року, якою справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 20 червня 2012 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 26 листопада 2012
року, якою справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 серпня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 21 вересня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 30 квітня 2012 року, якою справу
направлено на новий розгляду до суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті. Тому на
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 грудня 2013
року, 20 березня 2013 року, 12 червня 2013 року
та 7 серпня 2013 року не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 листопада 2012 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 3 травня 2012 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 25 липня
2012 року у справі про зобов'язання
виконати умови договору та
відшкодування збитків; постанову
Вищого господарського суду України від
7 березня 2013 року, прийняту за
результатами розгляду касаційної
скарги на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 20
грудня 2012 року у справі про стягнення
коштів.

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Пунктом 11 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» встановлено, що недодержання
умови щодо річного строку для подання
заяви про перегляд судових рішень
Верховним Судом України є підставою
для відмови у допуску справи до
провадження, оскільки такий строк
поновленню не підлягає.

ОСОБА_3 заяву про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 червня 2012 року здав на пошту
31 січня 2014 року, що підтверджується
штампом поштового відділення на
конверті, тобто з пропущенням річного
строку для подання заяви про перегляд
судових рішень Верховним Судом
України.

Недодержання умови щодо річного строку
для подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України є
підставою для відмови у допуску справи
до провадження, оскільки такий строк
поновленню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що клопотання
про поновлення строку задоволенню не
підлягає і у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні
клопотання про поновлення строку для
подання заяви про перегляд судового
рішення.

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання недійсними кредитного
договору, додаткової угоди та договору
іпотеки до провадження Верховного Суду
України за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 червня 2012 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О.ГвоздикСудді:
Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко
В.М.Колодійчук А.С.Олійник