РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Кабанячий Ю. В.

при секретарі Тоцькій К. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності за
набувальною давністю, визнання
державного акта на землю недійсним, про
визнання права на земельні ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи і
підтримуючи який зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4.
Після її смерті спадщину на житловий
будинок прийняла вона, її брати ОСОБА_5
і ОСОБА_6 та сестра - ОСОБА_7. Після
смерті матері спадщину прийняла вона з
братами і сестрою але фактично володіє
спадковим будинком, утримує його та
користується земельною ділянкою вона.

В 1997 році вона отримала державний акт
на землю виготовлений на ім'я її
матері. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її брат
ОСОБА_6, який на час смерті не мав
спадкоємців і фактично вона вступила в
володіння його часткою майна.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат ОСОБА_5 і
фактично вона вступила в володіння
його часткою майна. Спадкоємці
померлого до цього часу на спадкове
майно правовстановлюючого документа
не отримували. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її
сестра ОСОБА_7 і фактично вона вступила
у володіння її часткою майна.
Спадкоємці померлої до цього часу на
спадкове майно правовстановлюючого
документа не отримували.

Таким чином вона фактично із вересня 1995
року і тривалий час, більше 18 років,
добросовісно, відкрито та безперервно
володіє, як своєю власністю жилим
будинком АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
бажають оформляти на себе спадкові
частки будинку та просять визнати
право власності на будинок за нею.

В судове засідання позивач та її
представник не з'явилися, проте надали
суду письмову заяву в якій просять
справу розглядати за їх відсутності та
задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, проте кожен
окремо подали письмові заяви в якій
просять суд розглядати справу за її
відсутності та не заперечують проти
задоволення позову.

В зв'язку з неявкою всіх учасників
судового розгляду, відповідно до ст.197
ЦПК України, фіксування судового
процесу не проводилося.

Суд дослідив, проаналізував всі
зібрані по справі докази в їх
сукупності та приходить до висновку
про наявність достатніх підстав для
задоволення позовних вимог зважаючи на
наступне.

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу свої вимоги і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 27.06.1997 р., власниками
будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а. с.9 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.8),
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 (а. с.21),
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а. с.22 ),
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 (а. с.28 ), що
підтверджується копіями відповідних
свідоцтв про смерть. Таким чином із
спадкоємців після смерті ОСОБА_4
залишилася лише ОСОБА_1

Відповідно до довідки Сеньківської
сільської ради №714 від 29.10.2013 року
ОСОБА_1 дійсно використовувала та
обробляла земельну ділянку,
здійснювала нагляд за будинком (а.с.17).

Відповідно до письмових заяв
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вони
спадковим будинком не користувалися та
не утримували його, успадковувати
частку не бажають, просять
задовольнити позов ОСОБА_1 (а. с.27,35).

Відповідно до копії технічного
паспорту на буд.АДРЕСА_1 (а.с.12-15),
власником вказаного будинку є позивач.
Відповідно до довідки КП
Бориспільської районної ради БТІ
(а.с.16), за вказаною адресою виявлені
будівлі, які не зазначені в переліку
майна при оформленні свідоцтва про
право на спадщину від 27.06.1998 р.
Самовільної забудови та перебудови на
земельній ділянці не виявлено.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Частина 2 вказаної статті
зазначає, що особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті,
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери -
набувається за рішенням суду.

З листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 15.05.2013
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»,
вбачається, що позовні вимоги про
визнання права власності за
набувальною давністю на нерухоме майно
можуть бути пред'явлені в судовому
порядку з 01 січня 2011 року.

Судом встановлено, що позивач
добросовісно заволодіє даним
спадковим майном. Продовжує відкрито
та безперервно ним користуватися. Суд
приходить до висновку, що позов про
визнання права власності за
набувальною давністю необхідно
задовольнити в повному обсязі,
оскільки вимоги позивача відповідають
нормам матеріального права,
передбасчених ст. 344 ЦК України.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4
подала всі необхідні документи для
отримання державного акту на землю з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства за адресою АДРЕСА_1, але
державного акту не отримала у зв'язку
із смертю.

Державний акт на право власності на
земельні ділянки серії КВ №002590
відповідно до рішення Сеньківської
сільської ради від 02 серпня 1995 року на
ім'я ОСОБА_4 був виготовлений після її
смерті, а саме: на земельну ділянку
площею 0,25 га з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд та земельну ділянку площею 0,17
га з цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.
с.10-11).

Позивач на даний час не має змоги
отримати правовстановлюючий документ
на право власності на земельні ділянки
з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та для ведення особистого
селянського господарства на своє ім'я,
так як є не скасований державний акт на
право власності на ці земельні ділянки
на ім'я ОСОБА_4, яка за життя державний
акт не отримувала.

Існування державного акту на земельні
ділянки виданого з порушенням
законодавства ( на померлу особу)
позбавляє позивача можливості
оформити право на земельні ділянки,
зареєструвати їх та вільно
розпоряджатися ними.

Суд приходить до висновку, що
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серії КВ
№002590, відповідно до рішення
Сеньківської сільської ради від 02
серпня 1995 року слід визнати недійсним,
так як він виготовлений після смерті
ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку виникає
після одержання її власником або
користувачем документа що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою та
його державної реєстрації.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1223 ч.ч. 1, 3 ЦК
України, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Право на спадкування
мають особи за законом або визначені у
заповіті. Право на спадкування виникає
у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України,
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Судові витрати залишити за позивачем.

З урахуванням наведеного, керуючись
ст.ст.1218,1220,1223,1225 ЦК України, ст. 125 ЗК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності за
набувальною давністю, про визнання
державного акта на землю недійсним,
визнання права на земельні ділянки,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності за
набувальною давністю на 3/4 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
із: житлового будинку «А», веранди «а1»,
сараю «Б», прибудови «В», прибудови «Г»,
сараю «Д», погреба «Е», літньої кухні
«Ж», прибудов «З», сараю «Л», хвіртки
«N1», воріт «N2», огорож «N3», огорожі «N4»,
хвіртки «N5», колодязя питного «К».

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну
ділянку площею 0,25 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
право на земельну ділянку площею 0,17 га
з цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства
по АДРЕСА_1, яка надавалась її матері -
ОСОБА_4, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати недійсним та скасувати
державну реєстрацію державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку серії КВ №002590, виготовленого
на підставі рішення Сеньківської
сільської ради Бориспільського району
Київської області від 02 серпня 1995 року,
на ім'я ОСОБА_4, котра померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду через
Бориспільський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з часу оголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду
Ю. В.
Кабанячий