Єдиний унікальний номер 249/2876/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2393/2014
Головуючий в 1 інстанції Нестеренко Є.В.
Доповідач: Зайцева С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Маширо О.П.

Суддів: Баркова В.М.,Зайцевої С.А.

При секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 жовтня 2013 року по цивільній
справі за позовом Комунального
підприємства «Житлове підприємство
«Городок» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, про
стягнення заборгованості за надання
житлово - комунальних послуг, -

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 14 жовтня 2013
року позовні вимоги КП «Житлове
підприємство «Городок» задоволено :
поновлено КП "Житлове підприємство
"Городок" строк звернення до суду ;
стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 на користь позивача
заборгованість за надання
житлово-комунальних послуг за період з
1 листопада 2009 року по 20 травня 2013
року в сумі 2 937 грн. 14 коп. ; судові
витрати у сумі 229 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати в
частині позову до неї. В обґрунтування
своїх доводів зазначає, що рішення суду
слід скасувати через не доведеність
обставин, що мають значення для справи,
невідповідность висновків суду
обставинам справи, порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду
сторони не з*явилися,належним чином
були повідомлені про час і місце
розгляду справи шляхом отримання
телефонограм ,зареєстрованих в журналі
телефонограм № 1 за №№ 614,615,616,617
(а.с.162,163,164,165),судових повісток ,про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с.166-170).Від відповідачів ОСОБА_1
надійшла заява про можливість розгляду
справи у їхню відсутність (а.с. 172).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи , не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1.ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін,якщо визнає,що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального
закону,тому підстав для його
скасування немає.

Ухвалюючи рішення,суд першої інстанції
всебічно,повно і об*єктивно дослідив
надані сторонами докази,правильно
встановив фактичні обставини справи
та зробив правильні правові висновки
про те,що вимоги позивача є
обгрунтованими та доведеними.

У рішенні наведені відповідні мотиви ,з
яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі є користувачами послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території, які надаються позивачем, але
зобов'язання по оплаті зазначених
послуг згідно до тарифів у строки
визначені договором відповідачі
належним чином не виконують, а тому
сума заборгованості у розмірі 2937
грн.14 коп : за період з 20.05.2010 року по
20.05.2013 року у розмірі 2254,76 грн., з 01.11.2009
року по 19.05.2010 року у розмірі 682,38 грн. ,
за такі житлово-комунальні послуги
підлягає стягненню з відповідачів у
солідарному порядку.

З таким висновком суду в оскаржуваній
його частині можна погодитись.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній його частині зазначеним
вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить відповідачам ОСОБА_1 в рівних
частках на праві власності на
підставі свідоцтва про право
власності від 07.08.2000 року (а.с.12).

Згідно з пунктом 2 статуту КП «Житлове
підприємство «Городок» предметом
діяльності підприємства є
забезпечення на належному рівні
експлуатації житлового фонду міської
комунальної власності, ефективного
використання та застосування права
комунальної власності територіальної
громади міста, передбаченого ЗУ «Про
місцеве самоврядування в України»,
облік та забезпечення належної
експлуатації житла, іншого майна та
майнових комплексів міської
комунальної власності з метою
задоволення соціально - економічних
інтересів та потреб територіальної
громади міста Шахтарська,
максимального поповнення міського
бюджету та власного прибутку. Однією з
основних функцій підприємства є
утримання об'єктів житлового фонду
(а.с.64-70 ).

Договорами про надання послуг з
обслуговування житлового фонду
Шахтарської міської ради від 13 квітня
2009 року , від 30 квітня 2010 року , від 10
травня 2011 року,від 10 травня 2012 року КП
«Житлове підприємство «Городок»
визначено виконавцем
житлово-комунальних послуг з утримання
житлових будинків та прибудинкових
територій, надання комунальних послуг
та проведення розрахунків з
квартиронаймачами та власниками
житлових та нежитлових приміщень
(а.с.71-73,74-80,81-84,85-126 ).

Отже, позивач у цій справі є належним
балансоутримувачем, а тому він має
права, а відповідачі відповідні
обов'язки, передбачені Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до положень ч.1 ст.13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються, зокрема, на
комунальні послуги (централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання
договорів на виконання послуг,
контроль виконання умов договору тощо);
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
порядок надання житлово-комунальних
послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам
договору та вимогам законодавства.
Перелік житлово-комунальних послуг, що
надаються споживачу, залежить від
рівня благоустрою відповідного
будинку (споруди).

Підпунктом 5 п.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
визначено, що споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

У ст.32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
передбачено, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Разом із тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених статтею 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Виходячи з вищезазначеного, оскільки
відповідачами своєчасно і у
встановленому розмірі оплату за
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території не
сплачувались, то суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з них у
солідарному порядку заборгованість за
житлово-комунальні послуги.

Апеляційний суд вважає, що здійснений
позивачем розрахунок суми боргу за
надані послуги з утримання будинку та
прибудинкової території, проведений на
підставі досліджених у судовому
засіданні доказів, є обґрунтованим та
арифметично вірним, відповідає
встановленому законодавством порядку
і затвердженим тарифам (а.с.5).

Доводи апеляційної скарги про
відсутність правових підстав для
сплати наданих позивачем послуг з
утримання будинку, прибудинкової
території є необґрунтованими, оскільки
не базуються на положеннях Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», де зазначено, що укладення
договору про надання
житлово-комунальних послуг
передбачено законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін, крім того такий обов'язок
покладено на споживача.

Пунктом 1 частини першої статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини третьої
статті 20 цього Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Зокрема, обов'язком споживача також є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовки та укладання зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотриманням умова його виконання.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Наявні в матеріалах справи договори
про надання послуг по обслуговуванню
житлового фонду, акти опису матеріалів
та виконаного об'єму робіт, паспорти
готовності до роботи в опалювальний
період, акти виконання робіт по
дезінфекції та інше, рішення
Шахтарської міської ради про тарифи на
послуги з утримання житла, тарифи на
послуги з утримання житла для
населення, яке мешкає в комунальному
фонді м. Шахтарська свідчать про
фактичне існування між сторонами
договірних відносин з приводу надання
житлово-комунальних послуг.

Не укладання договору про надання
житлово-комунальних послуг у письмовій
формі не звільняє відповідачів від
обов'язку оплачувати надані послуги.

Також апеляційний суд визнає не
спроможними доводи апеляційної скарги
щодо незабезпечення виконавцем
своєчасності та якості наданих
житлово-комунальних послуг, оскільки
такі доводи є недоведеними у розумінні
ст.ст.58-60 ЦПК України, оскільки вимогами
ст.18 Закону України «Про
житлово-комунальній послуги»
передбачено, що у разі порушення
виконавцем умов договору споживач має
право викликати його представника для
складення та підписання акта-претензії
споживача, в якому зазначаються строки,
види, показники порушень тощо.
Представник виконавця повинен
з'явитися на виклик споживача не
пізніше строку, визначеного договором.
Акт-претензія складається споживачем
та представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.
Акт-претензія споживача подається
виконавцю, який протягом трьох робочих
днів вирішує питання про перерахунок
платежів або видає письмово споживачу
обґрунтовану письмову відмову в
задоволенні його претензій.

Докази звернення відповідачів в
установленому законодавством порядку
з претензіями щодо надання неякісних
житлово-комунальних послуг у
матеріалах справи відсутні.

На виконання зазначених положень
частини першої статті 60 ЦПК України
позивачем надані відповідні докази в
обґрунтування своїх вимог (а.с.
5,13-15,62,89-126 ).

Заперечуючи проти суми боргу, апелянт
у своїй апеляційній скарзі
посилається ,що позивач звернувшись з
позовом лише 20 травня 2013 року про
стягнення заборгованості за період з
листопада 2009 року по 01 вересня 2012 року,
пропустив строк позовної давності.
Апелянт вважає,що позовна давність
пропущена позивачем та за вимогами
позивача можливе було б стягнення
боргу тільки за період з червня 2010 року
.

Однак апеляційний суд не може
прийняти такий довід апеляційної
скарги ,оскільки він спростовується
матеріалами справи .

Так, згідно ст.257 ЦК України
,загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами 2-4 статті 267 ЦК України
передбачено ,що заява про захист
цивільного права та інтересу має бути
прийнята судом до розгляду незалежно
від спливу позовної давності .Позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі ,зробленою до
винесення ним рішення .Сплив позовної
давності ,про застосування якої
заявлено стороною у спорі ,є підставою
для відмови у позові.

Відповідно до ст.264 ЦК України
,перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов*язку .Позовна давність
переривається у разі пред*явлення
особою позову до одного із кількох
боржників ,а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги ,право на
яку має позивач . Після переривання
перебіг позовної давності
починається заново.Час ,що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується .

Відповідно ч.3.ст.118 ЦПК України
позовна заява щодо вимог ,визначених у
частині першій статті 96 цього Кодексу
,може бути подана тільки в разі відмови
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

У пункті 1 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року № 14 « Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»
зазначено,що наказне провадження є
самостійним і спрощеним видом судового
провадження у цивільному судочинстві
при розгляді окремих категорій справ ,у
якому суддя в установлених законом
випадках за заявою особи,якій належить
право вимоги ,без судового засідання і
виклику стягувача та боржника на
основі доданих до заяви документів
видає судовий наказ ,який є особливою
формою судового рішення.

За матеріалами справи
вбачається,що позивач 18 жовтня 2011 року
звертався до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з
ОСОБА_2,ОСОБА_1,ОСОБА_3 заборгованості
на утримання будинку прибудинкової
території та вивозу ТПВ за період з 01.11.
2009 року по 01.09.2011 року у розмірі 2270,18
грн. Ухвалою Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 23 січня 2012 року судовий наказ від
09 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2
вишевказаної суми заборгованості -
скасовано (а.с.6,7 ).

20 травня 2013 року позивач звернувся
до суду із позовною заявою про
стягнення заборгованості за період з
01.11. 2009 року по 01.09.2012 року (а.с.3).У
вересні 2013 року позивач надав
уточнення до позовної заяви ,просив
поновити строк позовної давності та
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку заборгованість з 20.05.2010 року по
20.05.2013 року у розмірі 2254,76 грн., з 01.11.2009
року по 19.05.2010 року у розмірі 682,38 грн., що
становить 2937,14 грн.(а.с.59).

Тобто, доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи.

Отже, під час вирішення справи суд
першої інстанції повно та всебічно
встановив обставини справи, правильно
визначив характер правовідносин та
вірно застосував закон, що їх регулює, а
доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів,
наявним в матеріалах справи, яким вже у
відповідності до норм ЦПК України дана
належна правова оцінка.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді,на
правильність висновків суду вони не
впливають,тому апеляційний суд
вважає,що апеляційну скаргу слід
відхилити як безпідставну,рішення суду
як таке,що відповідає вимогам закону
,залишити без змін.

Судове рішення в іншій частині в
апеляційному порядку не оскаржено, та
предметом перегляду не було (ст.303 ЦПК
України).

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий:

Судді: