АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2480/14
Головуючий в 1 інстанції - Тананайська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Романюк М.М.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 10 січня 2014 року у справі за
позовом прокурора м. Марганця
Дніпропетровської області в інтересах
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_2,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року прокурор м.
Марганця в інтересах ОСОБА_1 звернувся
до суду з вказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в
результаті аварії, яка сталася 12 жовтня
2010 року на залізничному переїзді в с.
Городище загинула дружина ОСОБА_1 -
ОСОБА_3, внаслідок чого позивачу
завдано моральну шкоду. Просив суд
стягнути з ДП «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
50 000 грн. у відшкодування моральної
шкоди, з кожного, оскільки вони є
власниками джерел підвищеної
небезпеки, внаслідок взаємодії яких
йому завдано таку шкоду, а також 2550 грн.
моральної шкоди з ПрАТ «Страхова група
«ТАС», яка зобов'язана нести
відповідальність в силу Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 10 січня
2014 року позов задоволений частково.
Стягнуто солідарно з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 97 450
грн.; з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на
користь ОСОБА_1 стягнуто 2 550 грн.
Вирішено питання стосовно розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП
«Придніпровська залізниця»,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати в
частині задоволених позовних вимог до
ДП «Придніпровська залізниця» та
ухвалити нове рішення, яким в позові
відмовити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначене судове рішення
відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 12 жовтня 2010 року
на залізничному переїзді в с.Городище,
в районі м. Марганця Дніпропетровської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода, що підтверджується актом
розслідування причин та обставин ДТП,
що сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км + 566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, відповідно до
якого в результаті зіткнення
електровоза ВЛ-8 № 1583 з рейсовим
автобусом БАЗ-А079 «Еталон» загинуло 45
осіб та 8 осіб травмовано.

В результаті вказаного зіткнення
загинула дружина позивача - ОСОБА_3

Відповідно до акту розслідування
автобус БАЗ-А079 «Еталон», держаний
номер НОМЕР_1, належить ПП «ОСОБА_4»,
перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на
перевезення НОМЕР_2, дійсна до 29
листопада 2014 року, видана на фізичну
особу ОСОБА_2

Електровоз ВЛ-8 № 1583 приписаний
до Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 2 ст. 188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» судам роз'яснено, що особи,
які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (ст.ст. 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами ст. 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки,
коли внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки шкоди
завдано самим володільцям цих джерел,
від випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(ч. 2 ст. 1188 ЦК). При цьому солідарний
боржник, який відшкодував спільно
завдану шкоду, має право вимагати з
кожного з інших завдавачів шкоди
частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов' язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами ст.
1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає
ступеню вини кожного з боржників.

Отже, оскільки внаслідок зіткнення
двох транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки (автобуса та
поїзда) загинула мати позивачки, яка
була пасажиром автобуса, то володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачкою.

Враховуючи встановлені обставини, суд
першої інстанції, керуючись ст.ст. 1167,
1187, 1188, 1190 ЦК України, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги прокурора
в інтересах ОСОБА_1 частково, стягнувши
з ДП «Придніпровська залізниця» та
ОСОБА_2 на користь останнього у
солідарному порядку моральну шкоду в
розмірі 97450 грн., виходячи з засад
розумності та справедливості , в тому
колегія суддів вважає, що рішення суду
в цій частині підлягає залишенню без
змін.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги щодо порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яка до того ж за своїм змістом
відтворює доводи апелянта, викладені у
запереченнях на позовну заяву і, які
суд першої інстанції врахував під час
розгляду справи та дав їм належну
оцінку.

Колегія суддів вважає, що при
розгляді справи, судом першої
інстанції були виконані всі вимоги
процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, спір вирішено у
відповідності з нормами матеріального
права. Рішення є обґрунтованим, з
повним відображенням обставин, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 10 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: