Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1227/14
Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 20 січня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
припинення права на частку у спільній
власності, визнання права власності на
1/4 частину квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначала, що на
підставі договору дарування від
22.08.2011р., посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 3436, їй
на праві власності належить 3/4 частини
квартири АДРЕСА_1. Право власності
зареєстровано в ОП ЗМБТІ 23.08.2011р., про що
зроблений запис 35334 в книзі 191, № витягу
31062984, реєстраційний номер 342443729.

Право на іншу 1/4 частину вказаної
квартири має відповідач ОСОБА_3 як
спадкоємиця за законом першої черги
після смерті матері ОСОБА_6, яка померла
у ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач після смерті
матері звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, проте, свідоцтва про право на
спадщину не отримала.

На підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2011р.
позивач вселена в квартиру АДРЕСА_1.

Розділити спірну квартиру або виділити
частки в натурі, а також визначити
порядок користування є неможливим,
оскільки квартира є однокімнатною,
житлова площа складає 17,5 кв.м.

Відповідач у спірній квартирі не
проживає, її частка є незначною та не
може бути виділена в натурі, також
ОСОБА_3 має інше власне житло. Сторони
не є родичами, між ними існують
неприязні відносини, через які спільне
користування спірним майном неможливе.

Ринкова вартість спірної квартири
складає 167893 грн., вартість 1/4 частини
квартири становить відповідно 41973,25
грн., вказану суму позивач згодна
сплатити відповідачу, проте, ОСОБА_3
відмовляється в добровільному порядку
вирішити даний спір.

Посилаючись на зазначені обставини, на
те, що припинення права відповідача на
1/4 частину у спірній квартирі не
завдасть істотної шкоди її інтересам,
вартість 1/4 частки у спірній квартирі,
що визначена суб'єктом оціночної
діяльності, внесена на депозитний
рахунок суду, позивач на підставі ст. 365
ЦК України просила суд припинити право
ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1,
вартістю 41973,25 грн., яка належить
останній в порядку спадкування за
законом після смерті матері - ОСОБА_6,
яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за
нею, ОСОБА_4, право власності на 1/4
частину кв. АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 20 січня 2014 року
позов задоволено.

Припинено право ОСОБА_3 на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано Територіальне Управління
Державної судової адміністрації в
Запорізькій області після набрання
рішенням законної сили виплатити
ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 42000 грн.,
яка була внесена 10.12.2013 року ОСОБА_4 по
квитанції № 6991.291.1 на рахунок 0607
Територіального Управління Державної
судової адміністрації в Запорізькій
області, як зарахування суми по
цивільній справі 336/10526/13ц.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 400 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
вірно вирішив питання наявності
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував правові норми до цих
правовідносин. З дотриманням вимог
ст.ст. 212- 215 ЦПК України суд належно
оцінив надані сторонами докази,
виконав вимоги цивільного судочинства
і вирішив справу згідно з законом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції з огляду на приписи ст. 365 ЦК
України, виходив із того, що спірне
майно є неподільним, відповідач має
інше житло, частка у спільній
власності, на яку вона має право в
порядку спадкування, є незначною та не
може бути виділена в натурі. Між
сторонами існують неприязні стосунки,
що унеможливлює спільне володіння та
користування спірним майном. Оплатне
припинення права відповідача на частку
у спільній власності не завдасть
істотної шкоди її інтересам, оскільки
відповідач ніколи не проживала у
спірній квартирі та на даний час цього
житла не потребує. Позивачем внесена
вартість частки відповідача у
спільному майні на депозит суду.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинено за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що
для припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК
України, за умови, що таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 на
праві спільної сумісної власності
належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва № 10846 про право власності на
житло від 26.04.2000р., яке зареєстровано в
ОП ЗМБТІ 10.05.2000р. за № 191рн35334 (а.с. 68).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 60 зв.).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина за законом, що складалася з 1/2
частини спірної квартири.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 17.05.2011р. було
встановлено, що частки ОСОБА_6 та ОСОБА_7
у праві спільної сумісної власності в
квартирі АДРЕСА_1 є рівними та кожному
із них належить по 1/2 частині вказаної
квартири; визнано за ОСОБА_7 право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті дружини ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У встановлений законом для прийняття
спадщини строк відповідач ОСОБА_3
поштою направила до П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини за законом
після смерті матері ОСОБА_6 (а.с. 49 зв., 50).
Свідоцтва про право на спадщину після
смерті матері відповідач не
отримувала.

Позивачу на праві власності належить 3/4
частини квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування частки квартири від
22.08.2011р., що був укладений між
дарувальником ОСОБА_7 та обдаровуваною
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за № 3436. Право
власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ
23.08.2011р. (а.с. 6, 7, 46).

На підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2011р.
позивач вселена в квартиру АДРЕСА_1 (а.с.
11).

Як вбачається з копії технічного
паспорту, спірна квартира розташована
на 9 поверсі 9-ти поверхового житлового
будинку, є однокімнатною, житлова площа
17,5 кв.м.,загальна площа 32,90 кв.м. (а.с. 8-9).
Відповідачу на 1/4 частину квартирі
припадає 4,38 кв.м (17,5:4) житлової площі та
8,23 кв.м (32,90:4) загальної площі.

Відповідач має інше житло за адресою:
АДРЕСА_2, де зареєстрована з 02.12.1997 року
(а.с. 42).

В спірній квартирі фактично проживає
позивач.

За висновком, що складений суб'єктом
оціночної діяльності, ринкова вартість
об'єкта оцінки (спірної квартири)
становить 167893 грн. (а.с. 14-39).

ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду
внесена сума 42000 грн., що дорівнює
вартості 1/4 частки спірної квартири, що
вбачається з квитанції № 6991.291.1 від
10.12.2013 року (а.с. 43). Відповідачем не
оспорювалася вартість частки у
спільній власності, на яку вона має
право в порядку спадкування.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не були
порушені норми процесуального права,
правильно застосовані норми
матеріального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 303
ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Всупереч вимогам статті 60 ЦПК України
відповідач ОСОБА_3 не надала доказів,
які могли б спростувати висновки суду.

Так, доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, колегія
суддів до уваги взяти не може, оскільки
судом першої інстанції фактичні
обставини з'ясовані повно та всебічно і
висновки суду відповідають
встановленим фактам.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
тому не можуть бути визнані
обґрунтованими.

Довід скарги про те, що відповідач як
співвласник спірної квартири не може
бути позбавлена цього права чи
обмежена у його здійсненні, колегія
суддів вважає необґрунтованим з
наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мірно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до положень статті 365 ЦК
України вимога про попереднє внесення
на депозитний рахунок вартості частки
в спільному майні в разі припинення
права власності за вимогою інших
співвласників є однією з основних умов
ухвалення рішення про позбавлення
особи майна без її згоди.

Довід скарги про те, що ринкова
вартість квартири взята «зі стелі»,
колегія суддів вважає безпідставним,
оскільки відповідачем не надано
будь-яких доказів, які б спростували
висновки суб'єкта оціночної
діяльності. Більш того, як зазначалося
вище, відповідачем вартість частки у
спільній власності, на яку вона має
право в порядку спадкування, не
оспорювалася, а за положеннями ч. 1 ст. 61
ЦПК України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки є повторенням обставин, якими
відповідач обґрунтовувала свої
заперечення проти позову, всебічна
оцінка яким була дана судом першої
інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують його законність, підстав
для скасування або зміни судового
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 20 січня 2014 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: