Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарях - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

особи, яка надає правову допомогу
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно, третя особа: Головне управління
юстиції в м. Києві та зустрічним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_1 1/3 частини витрат на
похорони спадкодавця, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання права
власності на спадкове майно, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його батько ОСОБА_6. Після його
смерті зали шилось спадкове майно у
вигляді 2-х кімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1. На день смерті у
вказаній квартирі ОСОБА_6 належала 1/3 її
частина від повідно до Свідоцтва про
право власності на житло, виданого
26.02.1998 року відділом прива тизації
державного житлового фонду
Шевченківської державної
адміністрації (наказ № 20857 від 26.02.1998
року).

Зазначає, що в травні 2012 року він
звернувся до Чотирнадцятої київської
державної нотаріальної конто ри із
заявою про прийняття спадщини. Також із
заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори крім нього
звернулись спадкоємці першої черги:
дружина померлого - ОСОБА_4 та її син -
ОСОБА_5.

Посилається на те, що станом на 14.01.2013
року він не має можливості на
реалізацію свого права щодо отриман ня
свідоцтва про право на спадщину 1/9
частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, у
зв'язку з тим, що дружина його батька
ОСОБА_4 відмовляється надавати
нотаріусу правовстановлюючі документи
на вказану квартиру для оформлення
спадщини.

Звертає увагу суду на те, що він
намагався отримати правовстановлюючі
документи на зазначену квартиру шляхом
звернення до Подільської районної в м.
Києві державної адміністрації, однак
йому було повідомлено, що дублікат
свідоцтва про право власності на житло
оформлюється виключно за письмовою
згодою власника та всіх співвласників,
які брали участь у приватизації. Також
він неодноразово звертався до ОСОБА_4 з
проханням надання нею
правовстановлюючих документів на
квартиру для офо рмлення
спадщини,однак отримував постійні
безпідставні відмови.

Зазначає, що враховуючи вищевикладене,
26.11.2012 року йому Чотирнадцятої
київської державної нотаріальної
контори було відмовлено у видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/9 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки ним не було
надано правовста новлюючі документи,
які б підтверджували право власності
померлого на вказану квартиру.

На підставі викладеного, а також
керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1297 ЦК
України звертається з даним позовом до
суду та просить визнати за ним право
власності на 1/9 частину квартири
АДРЕСА_1, а також стягнути з
відповідачів на його користь витрати
на правову допомогу в розмірі 9000, 00 грн.,
по 4500, 00 грн. з кожного та судовий збір.

Відповідачі звернулися до суду із
зустрічним позовом до позивача про
стягнення 1/3 частини витрат на похорони
спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, після
смерті якого відкрилась спадщина у
вигляді 1/3 частини двокімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначають, що після смерті ОСОБА_6
залишились три спадкоємці: ОСОБА_4
(дружина), ОСОБА_5 (син), та ОСОБА_1(син),
які подали до нотаріальної контори
заяви про прийняття спадщини, а відтак
стали спадкоємцями відповідно до ст. 1269
ЦК України.

Посилаються на те, що відповідно до ст.
1232 ЦК України, спадкоємці зобов'язані
відшкодовувати розумні витрати, які
були зроблені одним із них або іншою
особою на утримання, догляд, лікування
поховання спадкодавця. Витрати на
утримання, догляд, лікування
спадкодавця можуть бути стягнені не
більше як за три роки.

Звертають увагу суду на те, що
враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 не
приймав матеріальну участь у похоронах
спадкодавця - ОСОБА_6, однак претендує
на спадкове майно та являється
спадкоємцем, то в такому випадку він як
один із спадкоємців і рідний син
померлого зобов'язаний відшкодувати 1/3
частину витрат на похорони в
загальному розмірі 13 453, 90 грн. У зв'язку
з чим звертаються з даним зустрічним
позовом до суду.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом, а відповідач за
зустрічним свої позовні вимоги
підтримує з вищевикладених підстав,
обґрунтувавши поясненнями просить суд
первісний позов задовольнити в повному
обсязі, а в задоволенні зустрічного
позову відмовити у зв'язку з його не
обґрунтованістю та недоведеністю
належними доказами.

Відповідачі за первісним позовом, а
позивачі за зустрічним позовом та їх
представник в судовому засіданні
заперечують проти первісного позову,
обгрунтуваши запереченнями просять
суд відмовити в його задоволенні в
повному обсязі, а їх зустрічну позовну
заяву задовольнити з підстав
викладених в ній.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце слухання справи повідомлені
вчасно та належним чином, до суду
надано заяву згідно якої просять
розглянути справу за відсутності
представника Головного управління
юстиції у м. Києві, за наявними
документами та доказами, враховуючи
фактичні обставини справи та ухвалити
рішення відповідно до вимог діючого
законодавства.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутність представника
третьої особи відповідно до вимог
ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача за
первісним позовом, а відповідача за
зустрічним, відповідачів за первісним
позовом, а позивачів за зустрічним та
їх представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
первісний позов та зустрічний позов
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 64 роки помер
ОСОБА_6, що підтверджується наданим
суду Свідоцтвом про смерть Серії
НОМЕР_4 (а.с. 7).

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що після смерті покійного
ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу
якої зокрема входить 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, яка за життя належала
йому на праві власності, що
підтверджується наданими суду
Подільською районною в місті Києві
державною адміністрацією документами
на приватизацію зазначеної квартири
(а.с. 205, 206, 207, 208, 209, 210, 211).

Статті 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України,
визначають, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що за свого життя
ОСОБА_6 заповіту не склав, а тому
спадкоємцями за законом першої черги є
його діти, а саме ОСОБА_1(син), ОСОБА_5
(син) та дружина ОСОБА_4, інших
спадкоємців в померлого немає.

Зі змісту статті 1268 ЦК України
вбачається, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Статті 1269 та 1270 ЦК України, визначають,
що спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як вбачається з наданої на запит суду
копії Спадкової справи № 144/2012 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6,
ОСОБА_1 позивач по справі, вчинив
юридично значимі дії направлені на
прийняття спадщини, а саме подав 22.05.2012
року відповідну заяву до Чотирнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори (зворотна строна а.с. 50), крім
того заяви про прийняття спадщини
також було подано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.
41).

Згідно ст.ст. 1296, 1297, 1298 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
62), ОСОБА_1 22.11.2012 року до Чотирнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори було подано заяву про видачу
Свідоцтва про право на спадщину
зокрема і на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що незважаючи на
виконання ОСОБА_1 вимог
вищезазнвачених норм чинного
цивільного законодавства України,
державним нотаріусом Чотирнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори 26.11.2012 року було винесено
Постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 2457, а саме
останньому було відмовлено у видачі
Свідоцтва про право на спадщину на
майно у зв»язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
нього (зворотна сторона а.с. 62).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 намагався отримати
правовстановлюючі документи на
спадкове майно шляхом подачі заяви до
Чотирнадцятої Київської державної
нотаріальної контори з проханням
витребувати їх від ОСОБА_4, на підставі
якої нотаріальною конторою було
направлено на адресу останньої
відповідний лист, який залишився без
виконання і нотаріальна контора
роз»яснила ОСОБА_1, що у випадку не
надання ОСОБА_4 правовстановлюючих
документів, він може звернутися до суду
для усунення перешкод у оформленні
спадщини (зворотна сторона а.с. 60, 61 та
а.с. 61) і шляхом звернення до
Подільської районної в місті Києві
державної адміністрації, на що отримав
відповідь, що дублікат свідоцтва про
право власності на житло оформлюється
виключно за письмовою згодою власника
та всіх співвласників, які приймали
участь у приватизації житла або по
нотаріальному запиту у разі
відсутності співвласників (а.с. 6).

Вищевикладене на думку суду свідчить
про доведеність чинення ОСОБА_4
перешкод ОСОБА_1 в отриманні
правовстанолюючих документів на
спадкове майно, що в свою чергу
позбавляє останнього можливості
реалізувати своє право на отримання
спадщини у встановленому чинним
законодавством порядку.

Зі змітсту ст.ст. 15-16 ЦК України
вбачається, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та
інтересів може зокрема бути визнання
права.

Стаття 41 Конституції України визначає,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку визначеному законом. Зокрема
однією із підстав набуття права
власності, є спадкування.

Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як вже зазначалося вище, статті 1296, 1297,
1298 ЦК України визначають, що
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно. Свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Згідно глави 10 розділу II Наказу
Міністерства юстиції України «Про
затвердження Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
№296/5 від 22.02.2012 року, Свідоцтво про
право на спадщину видається на
підставі заяви спадкоємців, які
прийняли спадщину, після закінчення
шести місяців з дня відкриття спадщини,
а у випадках, передбачених частиною
другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного
кодексу України, - не раніше зазначених
у цих статтях строків.

Свідоцтво про право на спадщину
видається за наявності у спадковій
справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна
входить нерухоме майно, що підлягає
реєстрації (за винятком земельної
ділянки), нотаріус вимагає, крім
правовстановлюючого документа, витяг з
Реєстру прав власності. За відсутності
у спадкоємця необхідних для видачі
свідоцтва про право на спадщину
документів нотаріус роз'яснює йому
процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» зазначив, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин справи, суд
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовна вимога позивача ОСОБА_1 про
визнання права власності на 1/9 частину
квартири АДРЕСА_1, знайшла своє
доведення в судовому засіданні, є
такою, що ґрунтується на вимогах
чинного законодавства, а тому підлягає
задоволенню. Вимога ж про стягнення з
відповідачів ОСОБА_4 таОСОБА_5 на його
користь витрати на правову допомогу в
розмірі 9 000, 00 грн., по 4 500, 00 грн. з
кожного, задоволенню не підлягає,
оскільки суд вважає їх завищеними і
такими, що не відповідають складності
наданої адвокатом правової допомоги, а
також у зв'язку з тим, що позивачем в
порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України
не надано до суду належних та
допустимих доказів в підтвердження їх
понесення, а ті що надані не можуть бути
взяті до уваги судом, оскільки вони не
відповідають вимогам які ставляться до
їх оформлення чинним законодавством
України.

Що стосується зустрічної позовної
заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення з
ОСОБА_1 1/3 частини витрат на похорони
спадкодавця, то вона також підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступних підстав.

Як вже зазначалося вище, позивачі
звертаючись із зазначеним зустрічним
позовом до суду обґрунтовують його тим,
що ОСОБА_1 не приймав матеріальну
участь у похоронах спадкодавця -
ОСОБА_6, однак претендує на спадкове
майно та являється спадкоємцем, а тому
в такому випадку він як один із
спадкоємців померлого зобов'язаний
відшкодувати 1/3 частину витрат на
похорони, які складаються із: витрат на
організацію та проведення поховання;
витрат на поминки: у день поховання, на 9
день, на 40 день, річницю поховання;
зберігання в морзі; оплата водіям;
місце для погребіння на кладовищі;
макіяж покійному, в загальному розмірі
13 453, 90 грн.

Судом встановлено та визнається
сторонами, що ОСОБА_1 є спадкоємцем
першої черги після померлого ОСОБА_6, а
тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
зазначена обставина доказуванню не
підлягає.

Стаття 1232 ЦК України визначає, що
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Згідно статті другої Закону України
«Про поховання та похоронну справу»,
поховання померлого - комплекс заходів
та обрядових дій, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом або урни з прахом у могилу
або колумбарну нішу, облаштування та
утримання місця поховання відповідно
до звичаїв та традицій, що не
суперечать законодавству.

З аналізу зазначених норм чинного
законодавства вбачається, що
законодавцем дано визначення поняттю
поховання померлого, а саме зокрема це
комплекс заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом у могилу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, у зв'язку з чим суд приходить
до висновку, що витратами на поховання
є саме витрати пов'язані із здійсненням
саме зазначених дій.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення зустрічного позову саме в
частині стягнення з позивача ОСОБА_1
витрат на організацію та проведення
поховання в розмірі 3 304 , 33 грн. (9 913 грн. :
3 = 3 304 , 33 грн.), однак дана сума підлягає
стягненню лише на користь ОСОБА_4,
оскільки як вбачається із матеріалів
справи (а.с. 170), Договір-замовлення на
організацію та проведення поховання
від 21.01.2012 року був укладений між нею та
СПД - ОСОБА_9 у зв'язку з чим логічним є
те, що витрати по виконанню
зазначеного договору понесені саме
ОСОБА_4, як стороною договору. Будь-яких
доказів їх понесення також ОСОБА_5 суду
не надано.

Суд не приймає до уваги заперечення
особи, яка надає правову допомогу
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який на момент їх
подання діяв як його представник, в
частині того що витрати на поховання не
підтверджені належними доказами, а
саме що розцінки в договір-замовлення
на організацію проведення поховання
вписані не відповідно до місцевих умов
та розцінок, завищені і нічим не
підтверджується, що такі послуги
надавалися, оскільки останнім не
надано належних та допустимих доказів
в підтвердження зазначених обставин як
того вимагають ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Що стосується вимог відповідачів про
стягнення з ОСОБА_1 на їх користь витрат
на поминки: у день поховання, на 9 день,
на 40 день, річницю поховання, то в їх
задоволенні необхідно відмовити,
оскільки як вже зазначалося вище
зазначені витрати не відносяться до
витрат на поховання, а тому і не
підлягають відшкодуванню.

Вимоги ж відповідачів про стягнення з
ОСОБА_1 на їх користь витрат на оплату
зберігання тіла в морзі; оплату водіям;
оплату місця для погребіння на
кладовищі; макіяж покійному, не
підлягають задоволенню у зв'язку з
недоведеністю, оскільки відповідачами
не надано будь-яких доказів в
підтвердження їх понесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Враховуючи приписи зазначених норм
цивільно-процесуального Закону, з
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь позивача ОСОБА_1 підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 730, 00
грн., а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 134, 50 грн.

Крім того судом встановлено, що
відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при
подачі зустрічного позову не було
сплачено в повному обсязі судовий збір,
а саме недоплачено 94, 90 грн., у зв»язку з
чим зазачена сума судового збору
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
держави.

На підставі викладеного ст.ст. 10, 11, 15, 16,
1216, 1218, 1220-1223, 1226, 1232, 1261, 1267, 1268-1270, 1278,
1296-1299 ЦК України, Закону України «Про
поховання та похоронну справу»,
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»,
Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», керуючись ст.ст.10, 11, 60,79,84,
88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно, третя особа: Головне управління
юстиції в м. Києві - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування на 1/9 частину
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1 та ОСОБА_5,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_2 на користь
ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків: НОМЕР_3,
судовий збір в розмірі 730, 00 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 1/3
частини витрат на похорони
спадкодавця, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_3 на користь ОСОБА_4,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1, 1/3 частину
витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_6
в розмірі 3 304, 33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 134, 50 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_3 на користь держави судовий збір
в розмірі 94, 90 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя В. С. Декаленко