Номер провадження № 22-ц/785/2615/14
Головуючий у першій інстанції Галич
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі: головуючого
судді Сидоренко І.П., суддів Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Біляївського районного суду
Одеської області від 12 грудня 2013року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, -

встановила:

Ухвалою суду від 12 грудня 2013р. позивачу
ОСОБА_2 відмовлено у задоволені заяви
про забезпечення доказів та про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на будинок АДРЕСА_1, і на
земельну ділянку 0,12га та заборону
відповідачу ОСОБА_3 здійснювати певні
дії з даними об'єктами (а.с.8-9).

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2
просить ухвалу суду скасувати,
посилаючись на те, що суд безпідставно
відмовив йому у задоволені клопотання
(а.с.10-11).

Справа розглянута у відсутності
сторін, які були належним чином
сповіщені про слухання справи, і
просили розглянути справу в суді
апеляційної інстанції у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
та надані докази, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.151
ЦПК Украйни суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову, що допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 17
серпня 2013року ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3, в якому просив
встановити порядок користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1,
виділити йому і його сім'ї кімнату
площею 20кв.м., залишив в загальному
користуванні кухню, коридор, ванну,
туалет; зобов'язати відповідача ОСОБА_3
не чинити перешкоди у користуванні
жилою кімнатою та приміщеннями
загального користування.

При цьому позивач вказав, що він з дня
народження, тобто з 1968року мешкає в
спірному будинку. Після смерті батька
його мати ОСОБА_3 отримала свідоцтво
про право на спадщину на спірний
будинок та між ним і ОСОБА_3 є
домовленість, за якою ОСОБА_3 виділила
кімнату площею 20кв.м., в якій він з
сім'єю мешкає до цього часу. В
подальшому між ним та матерю склалися в
край неприязнені стосунки, мати в осені
2012року фактично позбавила його сім'ю
можливості користуватися вищевказаною
кімнатою, вони мешкають в гаражі, що на
думку позивача, порушує його права як
члена сім'ї власника будинку,
передбачені ст.156 ЖК України.

Позивач ОСОБА_2 просив суд забезпечити
позов шляхом накладення арешту на
будинок АДРЕСА_1 і на земельну ділянку
0,12га, заборонити відповідачу ОСОБА_3
здійснювати певні дії з даними
об'єктами (а.с.1-3, 4).

22 жовтня 2013р. представник позивача
подав клопотання про забезпечення
доказів, у якому просив суд
витребувати:

- з Біляївської державної
нотаріальної контори Одеської області
спадкову справу від 05 грудня 2001 року
про надання громадянки ОСОБА_3
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті чоловіка;

- з Біляївської філії КП «ОМБТІ та
РОН» копію технічного паспорту на
будинок АДРЕСА_1 та витяг з реєстрації
про право власності станом на 01 грудня
2012р.;

- з Великодальницької сільської
ради інформацію про звернення позивача
та його дружини ОСОБА_5 про заяву на
громадянку ОСОБА_3, ОСОБА_6, про їх
непристойну поведінку по відношенню
ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_5;

- з Біляївського РВ УМВС України в
Одеській області інформацію про
звернення ОСОБА_2, ОСОБА_5 на ОСОБА_3,
ОСОБА_6, та які заходи були прийняті до
них.

Ухвалою суду від 12 грудня 2013р. позивачу
ОСОБА_2 відмовлено у задоволені заяви
про забезпечення доказів та
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно та заборону вчиняти
певні дії (а.с.8-9).

При цьому суд вважав за необхідне
відмовити у задоволенні клопотання про
витребування доказів та забезпечення
позову, оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, що позивач не
надав суду жодних обґрунтувань про
необхідність накладання арешту на
майно, заборону вчиняти певні дії, та
необхідність у витребуванні доказів.

Судова колегія не може погодитися з
вказаним висновком суду та вважає, що
ухвала суду постановлена з порушенням
вимог ЦПК України.

Так, в матеріалах направлених судом
першої інстанції до суду апеляційної
інстанції відсутня ухвалу суду першої
інстанції про відкриття провадження по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, відсутній
протокол про фіксацію судового
засідання від 12 грудня 2013року при
вирішенні питання про постанову ухвали
суду від 12 грудня 2013року.

Ухвала суду від 12 грудня 2013року
прийнята в порушені вимог ч.1 п.3 ст.210
ЦПК України, оскільки в ній не
зазначені мотиви, з яких суд дійшов
висновку про відмову у задоволені
заяви ОСОБА_2 про витребування доказів
і забезпечення позову, а суд формально
і передчасно вказав, що необхідне
відмовити у задоволенні клопотання про
витребування доказів та забезпечення
позову, оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, що позивач не
надав суду жодних обґрунтувань про
необхідність накладання арешту на
майно, заборону вчиняти певні дії, та
необхідність у витребуванні доказів.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 22
грудня 2006р. «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції відмовив у задоволені заяви
ОСОБА_2 про витребування доказів та
забезпечення позову, не лише формально
відмовив у задоволені вказаної заяви,
та вже фактично вирішив справу по суті,
висловив думку про відсутність підстав
для задоволення вказаної заяви.

Судова колегія, не приймає до уваги
надану відповідачем ОСОБА_3 до
заперечень на апеляційну скаргу ухвалу
Біляївського районного суду від 23
січня 2014року про залишення без
розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення порядку
користування житловим приміщенням,
оскільки позивачу ОСОБА_2 не відомо про
вказану ухвалу суду, яка вже як вказав
суд набрала чинності 28 січня 2014року
(а.с.22).

При вищевказаних обставинах, судова
колегія, вважає, що питання за заявою
ОСОБА_2 про забезпечення доказів та про
забезпечення позову необхідно
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст.304, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду
Одеської області від 12 грудня 2013року -
скасувати.

Питання за заявою ОСОБА_2 про
забезпечення доказів та про
забезпечення позову направити до суду
першої інстанції на новий судовий
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.П.Сидоренко

Судді
Л.А.Гірняк

Т.В.Цюра