Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/141/14-ц
Провадження № 2/280/169/14
04 березня 2014 року
Коростишівський районний суд
Житомирської області в складі:
головуючої - судді: В.В.Янчук,
при секретарі: Кумечко С.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Коростишева
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням. В обґрунтування
він є власником житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,
5060 га, на підставі Договору купівлі -
продажу жилого будинку та земельної
ділянки від 18 травня 2009 року. В
житловому будинку, окрім позивача та
членів його сім'ї зареєстрована, але не
проживає більше одного року,
відповідач ОСОБА_2, яка добровільно 01
квітня 2010 виїхала разом з дочкою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,
проживати в інше місце до своєї матері
в цьому ж населеному пункті та з того
часу відповідач повністю припинила
виконувати обов'язки члена сім'ї, що
передбачені ст. 64 ЖК України, пов'язані
з утриманням , оплатою житлового
будинку та комунальних послуг.
Постійно проживаючи в іншому місці, в
своєї матері, відповідач не
цікавиться житлом, платою за
комунальні послуги, повністю забрала
свої речі з будинку. Позивач витрачає
кошти, пов'язані з оплатою комунальних
послуг ( оплата електроенергії,
телефонні послуги, опалення будинку,
оплата земельної ділянки, тощо), за
користування будинком та виконує всі
інші зобов'язання, щодо обслуговування
свого будинку. Жодних із вищенаведених
обставин для збереження за
відповідачем права на користування
жилим приміщенням немає, оскільки
відповідач втратила право на
користування житловим приміщенням, а
саме будинком АДРЕСА_1, Таким чином,
позивач просить у судовому порядку
визнати відповідача такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.
В судове засідання позивач не
з'явився, на адресу суду направив заяву,
в якій просить розглядати справу в його
відсутність, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, та просить їх
задовольнити, не заперечує проти
заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 для розгляду справи
в судове засідання не з'явилась, про час
і місце судового розгляду належним
чином повідомлена, про що маються в
матеріалах справи розписки про
отримання рекомендованих листів.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе проводити розгляд справи без
участі відповідача та вважає, що
відповідач повідомлена про час та
місце розгляду справи належним чином, з
огляду на приписи ст.74 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
якщо у суду не має відомостей про
причини неявки відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
справі даних чи доказів (постановляє
заочне рішення). Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
Тому, враховуючи вказане, а також
наявність згоди позивача на
проведення заочного розгляду даної
справи, суд вважає за можливе на
підставі ст. 224 ЦПК України розглянути
вказану справу у відсутності
відповідача на підставі наявних у
справі доказах.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК
України судове засідання проводилось
без технічної фіксації.
Суд, дослідивши надані докази на
засадах змагальності, в межах позовних
вимог, приходить до висновку , що позов
підлягає до задоволення.
Судом достовірно встановлено,
що ОСОБА_1 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки
площею 0, 5060 га, на підставі Договору
купівлі - продажу жилого будинку та
земельної ділянки від 18 травня 2009 року,
що посвідчений приватним нотаріусом
Коростишівського районного
нотаріального округу за № 1938 (а.с.5-6).
Рішенням Коростишівського
районного суду від 05.08.2011 року
розірвано шлюб, який був
зареєстрований 23.06.2009 року виконавчим
комітетом Щигліївської сільської ради,
Коростишівського району між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 ( відповідачем по справі)
(а.с.9).

Згідно довідки № 10 від 20.01.2014
року, виданої Щигліївською сільською
радою, відповідач ОСОБА_2 входить до
складу сім'ї позивача, однак проживає
за іншою адресою ( а.с.8).

Відповідно до акту № 11 від
20.01.2014 року, Щигліївської сільської
ради - відповідач по справі,
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1,
проте з квітня 2010 року за даною адресою
не проживає. ( а.с.7 ).

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем мешкання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира чи інше приміщення гідне для
мешкання в населеному пункті, в якому
особа мешкає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
р., громадяни України зобов'язані
протягом 10 днів після прибуття на нове
місце проживання зареєструвати місце
проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003 р., зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до «Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод», до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод» від
17.07.1997 р., закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Статтею 391 ЦК України закріплено право
захисту власності - власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Реєстрація місця проживання хоча і не
спричиняє виникнення права
користування житловим приміщенням,
проте обмежує майнові інтереси
власника, пов'язані з правом
розпорядитися ним.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Оскільки відповідач вибула з
будинку АДРЕСА_1 на інше постійне місце
проживання, де мешкає до цього часу,
добровільно не змінила реєстрацію
місця проживання, договір житлового
найму відсутній, без поважних причин не
проживає на житловій площі понад один
рік, тому вимога позивача щодо захисту
порушеного права є законною, у зв'язку з
чим слід визнати відповідача такою, що
втратила право користування житловим
будинком АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.
391,405 ЦК України, ст.150 ЖК України, 10, 11, 60,
209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, а
саме житловим будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростишівський
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги у 10-ти денний строк
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржено
відповідачем в апеляційному порядку,
шляхом подання в десяти денний строк з
дня постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення апеляційної скарги.

Суддя
В.В.Янчук.