РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Матіко Я.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2

представника відповідача ТОВ
«Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» - Гойс П.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» про спростування
недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з зазначеною
позовною заявою посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ТОВ «РВФ
«Тиждень-Прес» у Закарпатській
обласній газеті «РІО» на сторінці 3
випуску було опубліковано матеріали
під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_4». В даній
публікації відповідачем поширена
неправдива інформація відносно нього
та його покійного сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- «Експерти встановили, що незадовго до
смерті хлопчика було зґвалтовано» -
дане твердження не відповідає
дійсності, факт зґвалтування жодним
судом на день публікації
невстановлений, допустимими доказами
не підтверджений, є домислами
відповідача, паплюжать честь і
гідність загиблої дитини;

- «Батько хлопчика не вперше
притягується до кримінальної
відповідальності за подібний злочин» -
дана інформація є недостовірною,
оскільки він до кримінальної
відповідальності за доведення до
самогубства та насильницьке
задоволення статевої пристрасті
неприродним способом не притягувався.
Поширенням такої неправдивої
інформації грубо порушується
презумпція невинуватості, що
встановлено вимогами ч.2 ст.2 КК України,
ч.1 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод;

- «Рідний син ОСОБА_5, котрий
ІНФОРМАЦІЯ_5 скоїв самогубство» - дане
твердження не відповідає дійсності,
оскільки є предметом розслідування по
кримінальній справі №1156012, яка на час
публікації перебувала на стадії
досудового слідства і твердження, що
покійний ОСОБА_5 покінчив життя
«самогубством» не встановлене
належними і допустимими доказами.

Поширення відповідачем такої
недостовірної інформації допускається
порушення його - ОСОБА_1 репутації,
репутації його покійного сина, а також
вчинення тиску на Ужгородський
міськрайонний суд, який розглядає
кримінальну справу.

З метою захисту наданих йому праві він
подав до відповідача вимогу з
проханням спростувати вищезазначену
недостовірну інформацію або надати
право на відповідь, однак відповідач
таку вимогу не задоволив, вкорте
порушивши його права.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала, просила суд їх
задовольнити та постановити рішення,
яким визнати недостовірною інформацію,
поширену ТОВ «Редакційно-видавнича
фірма «Тиждень-Прес» у Закарпатській
обласній газеті «РІО» на сторінці 3
випуску за ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
опублікованої під заголовком
«ІНФОРМАЦІЯ_4» наступного змісту: 2.1
«Експерти встановили, що незадовго до
смерті хлопчика було зґвалтовано»; 2.2
«Батько хлопчика не вперше
притягується до кримінальної
відповідальності за подібний злочин»;
2.3 «…ОСОБА_5, котрий ІНФОРМАЦІЯ_5 скоїв
самогубство» та заборонити
відповідачу у подальшому поширювати
вищеназвану інформацію, визнану
судовим рішенням недостовірною,
зобов'язати відповідача надрукувати
спростування недостовірної інформації
у наступному випуску друкованого
видання після набуття законної сили
рішенням суду тим же шрифтом, на тій же
сторінці, де було здійснено поширення
інформації, спростування якої
друкується. Стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_1 понесені ним судові
витрати.

Представника відповідача ТОВ
«Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» - Гойс П.Б. у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
вважає, що такі є безпідставними,
оскільки редакція газети не може нести
відповідальність за інформацію, що
була опублікована у Закарпатській
обласній газеті «РІО» за ІНФОРМАЦІЯ_3
року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», так як
така є дослівним відтворення
депутатського звернення депутата
ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків:

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Закарпатській
обласній газеті «РІО», засновником та
видавцем якої є ТОВ
«Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес», на третій сторінці,
була опублікована стаття під
заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій
міститься інформація наступного
змісту: «Нагадуємо, експерти
встановили, що незадовго до смерті
хлопчика було зґвалтовано. У вчиненні
цього злочину підозрюється батько
дитини ОСОБА_1 проти котрого порушено
кримінальну справу за доведення до
самогубства та насильницьке
задоволення статевої пристрасті
неприродним способом. Батько хлопчика
не вперше притягується до кримінальної
відповідальності за подібний злочин.
…., а також рідний син ОСОБА_5, котрий
ІНФОРМАЦІЯ_5 скоїв самогубство.»

Відповідно до ч.2 ст.2 КК України та ч.1
ст.62 Конституції України особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Частиною 3 статті 62 Конституції України
визначено, що обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

З досліджених матеріалів справи
слідує, що вирок Ужгородського
міськрайонного суду від 23.10.2012 року,
яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано
винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч.1 ст.156 КК України
«вчинення розпусних дій щодо особи,
яка не досягла шістнадцятирічного
віку» та ч.2 ст.156 КК України «вчинення
розпусних дій щодо малолітньої особи
батьком», вступив в законну силу 10.04.2013
року, а кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні
кримінальних злочинів, передбачених ч.3
ст.120 КК України «доведення до
самогубства вчинене щодо
неповнолітнього» та ч.3 ст.153 КК України
«насильницьке задоволення статевої
пристрасті неприродним способом,
вчинене щодо малолітнього або, якщо
воно спричинило особливо тяжкі
наслідки» на даний час знаходиться на
розгляді в суті.

Тобто, на день публікації, викладені в
публікації твердження не були
підтверджені належними та
достовірними докази, які б доводили
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів
і є припущеннями.

Частиною 1 статті 277 ЦК України
визначено, що фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» №1 від
27.02.2009 р. недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені).

Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію.

В судовому засіданні встановлено, що
стаття під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_4»
опублікована ТОВ
«Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» у Закарпатській
обласній газеті «РІО» випуску за
ІНФОРМАЦІЯ_3 року є дослівним
відтворенням депутатського звернення
народного депутата України ВР України -
першого заступника голови
парламентського комітету з питань
боротьби з оргзлочинністю та корупцією
ОСОБА_4 до голови Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України, яке було
розміщено на персональному сайті
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 року за наступним
гіперпосиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6. Даний
факт підтвердив у своєму листі,
адресованому на адресу суду, і сам
ОСОБА_4, який зазначив, що таке його
депутатське звернення було
опубліковано в засобах масової
інформації Закарпатської області,
зокрема і тижневик «РІО», на його
прохання.

Статтею 42 Закону України «Про
друковані засоби масової інформації»
визначено, що редакція, журналіст не
несуть відповідальності за публікацію
відомостей, які не відповідають
дійсності, принижують честь і гідність
громадян і організацій, порушують
права і законні інтереси громадян або
являють собою зловживання свободою
діяльності друкованих засобів масової
інформації і правами журналіста, якщо:
ці відомості одержано від
інформаційних агентств або від
засновника (співзасновників); вони
містяться у відповіді на інформаційний
запит щодо доступу до офіційних
документів і запит щодо надання
письмової або усної інформації,
наданої відповідно до вимог Закону
України «Про інформацію»; вони є
дослівним відтворенням офіційних
виступів посадових осіб державних
органів, організацій і об'єднань
громадян; вони є дослівним
відтворенням матеріалів,
опублікованих іншим друкованим
засобом масової інформації з
посиланням на нього; в них
розголошується таємниця, яка
спеціально охороняється законом, проте
ці відомості не було отримано
журналістом незаконним шляхом.

Оцінивши в сукупності всі зібрані
докази, виходячи з їх належності та
допустимості, суд приходить до
висновку, що підстав для задоволення
позовної заяви ОСОБА_1 про спростування
недостовірної інформації, поширеної
ТОВ «Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» у Закарпатській
обласній газеті «РІО» на сторінці 3
випуску за ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
опублікованої під заголовком
«ІНФОРМАЦІЯ_4» до задоволення не
підлягає, оскільки ТОВ
«Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» у відповідності до ст.42
Закону України «Про друковані засоби
масової інформації» не несе
відповідальності за публікацію
відомостей, які містяться в даній
статті, оскільки такі вони є дослівним
відтворенням офіційного звернення
посадової особи.

У відповідності до положень ст.88 ЦПК
України понесені позивачем судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача лише у випадку задоволення
його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 14, 60, 212,-215, 218, 294 ЦПК
України, суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» про спростування
недостовірної інформації, поширеної
ТОВ «Редакційно-видавнича фірма
«Тиждень-Прес» у Закарпатській
обласній газеті «РІО» на сторінці 3
випуску за ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
опублікованої під заголовком
«ІНФОРМАЦІЯ_4» наступного змісту: 2.1
«Експерти встановили, що незадовго до
смерті хлопчика було зґвалтовано»; 2.2
«Батько хлопчика не вперше
притягується до кримінальної
відповідальності за подібний злочин»;
2.3 «…ОСОБА_5, котрий ІНФОРМАЦІЯ_5 скоїв
самогубство» та заборону відповідачу
у подальшому поширювати вищеназвану
інформацію, визнану судовим рішенням
недостовірною, зобов'язання
надрукувати спростування
недостовірної інформації, стягнення
судовий витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Микуляк П.П.