Суддя: Зайченко С. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Горлівки Донецької
області в складі:

Головуючого - судді
Зайченко С.В.,

при секретарі Бабець
О.В.,

за участю

позивача: ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та визнання
права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою, в якій зазначає, що вона -
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася у м.
Горлівка, Донецької області, її
батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Батькові позивачки належав дім
АДРЕСА_1, де я проживала разом з батьком
і матір'ю.

У 1988 році батько позивачки вирішив
продати цей дім ОСОБА_7, з яким у нього
була усна домовленість, згідно якої
батько позивачки продає
вищезазначений дім за 5 000 рублів (на
сьогоднішній день 5 000 грн.) та підписує
договір, а ОСОБА_7 виплачує дану суму у
розстрочку.

26.05.1988 року будинок розташований за
адресою: АДРЕСА_1, був проданий ОСОБА_7
неодноразово приходили до ОСОБА_7 з
вимогою розрахуватися за проданий
батьком позивача дім, однак останній
відмовлявся виконувати договірні
обов'язки, а саме сплатити гроші.

Позивач наголошує, що не одноразово зі
своїми батьками приходила до ОСОБА_7, з
вимогою розрахуватися за дім,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, однак
останній відмовився виконувати
договірні обов'язки, а саме сплатити
гроші.

ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_6 - померла.

Позивач зазначає, що її батько
знаходився на диспансерному лікуванні
у психіатричній клініці, його
психічний стан дедалі погіршувався,
він лягав до лікарні для відповідного
лікування. Він на період вчинення
правочину з продажу дому находився у
такому психічному стані, що не
відповідав за свої дії та діяв попре
його внутрішній волі. Під час укладення
договору батько позивачки перебував в
такому стані, коли не міг розуміти
значення своїх дій і керувати ними. Сам
факт продажу будинку без повного
розрахунку за нього свідчить про це.

На підставі вищезазначеного позивач
просить суд:

Поновити строк для звернення до суду за
захистом своїх прав.

Визнати договір купівлі - продажу
домоволодіння АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідченого 26.05.1988р.
державним нотаріусом першою
Горлівської нотаріальної контори
Забара Т.О. за реєстром № 2559 - недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та
вищезазначене.

Відповідачі позов не визнали,
зазначивши, що твердження позивачки не
відповідають дійсності та не засновані
на законі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у їх
сукупності, прийшов до наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Частина 1 ст.317 ЦК України передбачає, що
власнику належать права володіння
користування та розпорядження своїм
майном.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач) ,
народилася у м. Горлівка, Донецької
області, її батьками є ОСОБА_5 та
ОСОБА_6.

Відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеному 26 травня 1988
року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_7 купив
будинок АДРЕСА_1; договір посвідчений
державним нотаріусом першої
Горлівської нотаріальної контори
Забара Т.О. за реєстром № 2559.

Відповідно до п. 2 вищезазначеного
договору, продаж вчинено за вісім
тисяч карбованців; ОСОБА_9 гроші
одержав повністю до підпису цього
договору.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Згідно ст.203 ЦК України, однією з умов
чинності правочину є дотримання вимоги
закону про те, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до довідки, наданої КЛПУ
«Міська психоневрологічна лікарня м.
Горлівки» Вих. № 383 від 31.01.2014 року,
наданої на офіційний запит суду,
громадянин ОСОБА_5, який мешкав за
адресою: АДРЕСА_1 на час 26.05.1988 року під
наглядом лікаря-психіатра не
знаходився.

Крім того, позивачем не надано доказів,
що її батько на момент укладення
правочину не усвідомлював значення
своїх дій і не міг керувати ними.

Таким чином, підстави для визнання
договору купівлі-продажу недійсним -
відсутні. Також відсутні підстави для
визнання за позивачем права власності
на домоволодіння АДРЕСА_1.

Оскільки права позивача не порушені, то
і підстави для поновлення строку
звернення до суду - відсутні.

На підставі вищезазначеного в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
визнання права власності слід
відмовити.

Керуючись ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та визнання права власності -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С. В. Зайченко