Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2014

Артемівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Шевченко Л.В.,

при секретарі
Івашко
К.В., Бурикіній Я.Д.,

за участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
не з?явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Артемівську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
житловим будинком, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1. Позивач обґрунтовує
позов тим, що житловий будинок АДРЕСА_1
належить йому на праві приватної
власності згідно договору дарування
будинку від 13.01.2003 року. У даному
будинку зареєстрований він, його
колишня дружина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка в зазначеному будинку не мешкає,
місце її проживання йому не відоме.
Після розірвання шлюбу у грудні 2007 року
відповідачка забрала свої особисті
речі та виїхала з належного позивачу
будинку. Особистих речей відповідачки
в будинку немає, комунальні платежі та
витрати по утриманню будинку вона не
здійснює. Оскільки відповідачка
залишається зареєстрованою в будинку,
позивач змушений виплачувати за нього
комунальні платежі, позбавлений права
розпорядитися своєю власністю.
Мотивуючи позов тим, що відповідач в
указаному житловому приміщенні не
мешкає більше року, без поважної
причини, плату за користування
житловим приміщенням не здійснює,
реєстрація відповідача в житловому
будинку перешкоджає позивачу
розпоряджатися власністю, позивач
просить визнати відповідача -ОСОБА_2,
особою, яка втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

По справі було ухвалено заочне
рішення від 15.01.2013 року та позовні
вимоги ОСОБА_1 були задоволені.
Відповідач ОСОБА_2 08.07.2013 року надала до
суду заяву про перегляд заочного
рішення суду про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим будинком у відношенні ОСОБА_2.
Зазначивши, що відповідач не була
повідомлена про день та час слухання
справи тому просить переглянути
рішення суду. В заяві зазначивши, що
ОСОБА_1 не є власником даного будинку, а
від 13.01.2003 року був укладений договр
даріння на ОСОБА_1, але договір не був
зареєстрований в БТІ м.Артемівська
станом на 01.01.2012 року.

Ухвалою суду від 22.07.2013 року
заочне рішення Артемівського
міськрайонного суду від 15.01.2013 року по
справі № 0503/10919/2012 провадження 2/219/394/2013
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим будинком
скасовано та призначено до слухання.

У судовому засіданні позивач
наполягав на задоволенні позовних
вимог, на підставах, викладених у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду
письмову заяву про слухання справи без
її участі та заперечувала проти
позовних вимог позивача.

Представник відповідача
ОСОБА_3 (представник за довіреністю)
надав суду клопотання про призупинення
провадження по справі до винесення
рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права спільної сумісної
власності подружжя.

Ухвалою суду від 11.10.2013 року справу
було зупинено.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про
відновлення провадження по справі
вхід. № 2107 від 03.02.2014 року
та просив долучити до справи рішення
Апеляційного суду Донецької області.

Ухвалою суду від 03.02.2014 року
провадження у справі відновлено,
призначено справу до слухання.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані суду докази в їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору дарування
будинку від 13 січня 2003 року ОСОБА_1 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно довідки Суспільного
квартального комітету №14 вбачається,
що за адресою: АДРЕСА_1 мешкають: ОСОБА_1,
його дружина ОСОБА_5, та син -ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії домової книги, доданої
до матеріалів справи видно, що у
будинку АДРЕСА_1 прописані: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно акту обстеження будинку
за адресою: АДРЕСА_1 від 27.11.2012 року,
складеного головою Суспільного
квартального комітету та сусідами,
встановлено, що за даною адресою
проживають: ОСОБА_1, його дружина
ОСОБА_5, та син -ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. В
будинку прописана колишня дружина
ОСОБА_2, яка після розлучення у грудні
2007 року поїхала в інше місто та більш в
даному будинку не проживала.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - жилий будинок, садиба,
квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права
власника жилого будинку, квартири
визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Ст. 150 ЖК України визначає, що
громадяни, які мають у приватній
власності житловий будинок / частину
будинку /, квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

У відповідності до ч.1 ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Рішенням Артемівського
міськрайонного суду від 02.12.2013 року у
справі № 219/6677/2013-ц визнано будинок
АДРЕСА_1 та зареєстрований на ОСОБА_1,
спільною сумісною власністю за
особами, шлюб між якими розірвано, -
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Поділено будинок
АДРЕСА_1, що є об'єктом спільної
сумісної власності осіб шлюб між якими
розірвано, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на 1/8 частку житлового
будинку АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_1
право власності на 7/8 часток житлового
будинку АДРЕСА_1.

Згідно рішення Апеляційного суду
Донецької області від 10.01.2014 року
вищевказане рішення Артемівського
міськрайонного суду від 02.12.2013 року
скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про поділ майна - відмовлено.

Судом встановлено, що
відповідач, ОСОБА_2 не проживає за
місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1
з грудня 2007 року, тобто більш ніж один
рік, особистих речей відповідача у
будинку не має, домовленості між
власником житла та відповідачем
відносно його реєстрації у будинку
немає.

Позивач в позовній заяві не ставить
питання про стягнення з відповідача на
його користь судових витрат в сумі 107,60
грн. Тому судові витрати підлягають
зарахуванню до державного бюджету
України. Також суд у відповідності до
статті 88 ЦПК України вирішив судові
витрати за перегляд судового рішення
не стягувати.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим будинком
доведений у судовому засіданні та
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 14, 60, 88, 209,
214, 215, ЦПК України, ст. 405 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
будинком - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного
суду Донецької області через
Артемівський міськрайонний суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення ухвалено, оформлено
та підписано суддею одноособово в
нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя
Л.В.Шевченко