АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г.,
Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипник С.В.

за участю представника ПАТ «Креді
Агриколь Банк»,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Креді
Агриколь Банк», третя особа - приватний
підприємець ОСОБА_6, про визнання
договору про відкриття карткового
рахунку, видачу платіжної картки та їх
обслуговування з встановленою
відновлювальною кредитною лінією
недійсним, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, інтереси яких на
підставі договору про надання правової
допомоги представляє ОСОБА_7, на
рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 02 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2012 року позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Креді Агриколь Банк»,
третя особа - приватний підприємець
ОСОБА_6, про визнання договору про
відкриття карткового рахунку, видачу
платіжної картки та їх обслуговування
з встановленою відновлювальною
кредитною лінією недійсним.

Посилаються на те, що вони перебували в
трудових відносинах з третьою особою,
підприємцем ОСОБА_6 25 лютого 2008 року між
АТ "Індустріально-експортний банк",
повним правонаступником якого є
відповідач, та ОСОБА_6, був укладений
договір про реалізацію зарплатного
проекту. Про укладення такого договору
їх повідомила роботодавець та
запропонувала отримувати заробітну
плату за пластиковими картками. Для
отримання пластикової карточки
ОСОБА_6 принесла з

____________________________________________________________________

22ц-212/2014 р.
Головуючий у 1нстанції Тріска
А.І.

Категорія 19/27
доповідач Савчук М.В.

банку та надала на підпис договори,
який вони вважали документом на
реалізацію вказаного вище договору
щодо зарплатного проекту. Зі змістом
документів, які підписувались, вони не
ознайомлювались, оскільки заздалегідь
були повідомлені про який договір йде
мова. Жодної іншої інформації, в тому
числі, письмової про умови договору
вони не отримували.

Вказують, що отримували заробітну
плату по картці банку, та виявилось, що
у банку вони отримали кредит за
договором про відкриття карткового
рахунку, видачу платіжної картки та їх
обслуговування з встановленою
відновлюваною кредитною лінією.

Вважають, що при укладенні договору
порушено їх права як споживача та норми
цивільного законодавства. Оспорюванні
договори були укладені з порушення
вимог Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених «постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року N 168 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 р. за N 541/13808. Не
відповідає дійсності пункт 9.6 спірних
договорів про те, що вони при його
підписанні були ознайомлені з
Правилами та Тарифами та отримали їх.

Вказують, що умови договору є
несправедливими, оскільки суперечать
принципу добросовісності наслідком
договору є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на їх
шкоду як споживачів; договором
установлено обов'язкові для споживачів
умови, з якими вони не мали реальної
можливості ознайомитися перед
укладенням договору, відповідачем
недобросовісно використано
необізнаність позивачів із
законодавством та істотними умовами
договору, ситуацію із можливістю
видачі заробітної плати із
застосуванням пластикових карток,
упущення чи зловживання роботодавця.
Крім того, вважають оспорюванні
договори такими що суперечать вимогам
ЦК України та Закону України «Про
захист прав споживачів».

Просять визнати договори № 22 ЗП/08, 14 ЗП
08 від 07.03.2008 року та № 55 ЗП 08 від 11.03.2008
року про відкриття карткового рахунку,
видачу платіжної картки та їх
обслуговування з встановленою
відновлювальної кредитної лінії
недійсними.

Рішенням Садгірського районного
суду м. Чернівці від 02 квітня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, інтереси яких на підставі
договору про надання правової допомоги
представляє ОСОБА_7, просять скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Посилаються на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, неповне з'ясування обставин
справи,недоведеність обставин справи,
які суд вважав встановленими порушення
норм матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ПАТ «Креді Агриколь Банк» просить
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, а рішення суду залишити без
змін як законне та обгрунтоване.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції - залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову,
судом першої інстанції було повно і
всебічно з'ясовані обставини справи,
дана вірна оцінка зібраним по справі
доказам та правильно застосовані до
даних правовідносин норми
матеріального права.

Судом першої інстанції установлено, що
між АТ «Індустріально-експертиний
банк», повним правонаступником якого є
ПАТ "Креді Агріколь Банк" та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено
договори про відкриття карткового
рахунку, видачу платіжної картки та їх
обслуговування з встановленою
відновлювальною кредитною лінією № 22
ЗП/08 від 07 березня 2008 року, № 55 ЗП/08 від 11
березня 2008 року та № 14 ЗП/08 від 07
березня 2008 року.

Відповідно до п. 1.1 договорів позивачам
відкрито картковий рахунок зі
встановленою відновлюваною кредитною
лінією.

Порядок розрахунків передбачений п. 1.3
договору, відповідно до якого,
користування кредитною лінією банк
щоденно нараховує, а власник рахунку
місячно у розрахунковий день сплачує
проценти за користування кредитною
лінією згідно діючих тарифів банку.
Нараховані відсотки погашаються за
рахунок позитивного залишку власних
коштів на картрахунку шляхом
акцептного списання банком з
карткового рахунку. При умові
відсутності позитивного залишку на
картрахунку нараховані відсотки
погашаються внаслідок збільшення
заборгованості по кредиту.

Підписуючи спірні договори, позивачі
засвідчили, що ознайомлені з правилами
і тарифами, отримали їх та
зобов'язалися безумовно дотримуватись.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Пунктом 9.6 зазначеного договору
передбачено, що власник рахунку,
підписуючи цей договір, засвідчує, що
він ознайомлений з правилами і
тарифами, отримав їх та зобов'язується
безумовно дотримуватись. Те, що
позивачі ознайомлені з тарифами банку,
умовами зазначеного договору та
правилами користування платіжною
карткою, засвідчується їхніми
підписами в кінці оригіналів
оспорюваних договорів.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Враховуючи зазначені вимоги Закону,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно дійшов до висновку про
те, що, кредитний договір відповідає
вимогам закону.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про ненадання
інформації про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, чим порушено
його права як споживача, оскільки до
укладення вищезазначеного договору
позивачі заповнювали
анкету-опитувальник клієнта банку,
подавали заяву про відкриття
карткового рахунку з встановлювальною
кредитною лінією та видачу
«мультикартки». Питання про відкриття
карткового рахунку, видачу платіжної
картки та встановлення позивачу
кредитного ліміту розглядалося на
засіданні Кредитної комісії банку.

Пунктом 2.1 Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затвердженими постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року №168, на банки
покладається обов'язок надання
споживачу в письмовій формі інформації
про умови кредитування, а також
орієнтованої сукупної вартості
кредиту та зобов'язують банк отримати
письмове підтвердження споживача про
ознайомлення з цією інформацією.

Статтею 19 Закону України «Про захист
прав споживачів» встановлено заборону
нечесної підприємницької практики, яка
включає будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною.

Позивачі не зазначили, які саме пункти
договору є несправедливими, чи
узгоджуються ці положення договору з
вимогами ч. 3 ст.18 Закону України «Про
захист прав споживачів» та чи зумовили
вони зміну інших і яких саме умов
договору.

Підприємницька практика є такою, що
вводить в оману, якщо під час
пропонування продукції споживачу не
надається або надається у нечіткий,
незрозумілий або двозначний спосіб
інформація, необхідна для здійснення
свідомого вибору (ст..19 Закону).

Позивачі не навели, які саме дії
відповідача та які умови договору
ввели в оману з урахуванням переліку
форм підприємницької практики, що
вводять в оману, закріплених в частині 3
цієї статті.

Посилаючись на наявність агресивної
підприємницької практики з боку
відповідача, апелянти не зазначили, які
саме умови спірних договорів є
елементами примусу, впливу на свободу
їх вибору.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що правочин здійснений з використанням
нечесної підприємницької практики, на
яку посилаються позивачі як на
підставу для задоволення свого позову,
є недійсним. Вимоги про визнання
договору недійсним з підстав нечесної
підприємницької практики позивачі не
заявляли.

Стаття 308 ЦПК України передбачає, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам
матеріального та процесуального
права, а доводи

апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, інтереси яких на підставі
договору про надання правової допомоги
представляє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Садгірського районного
суду м. Чернівці від 02 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді :