Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/870/14
Головуючий у 1 інстанції Мінгазов
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 11 грудня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазнав,
що відповідно до укладеного договору
між сторонами у справі, б/н від 25 жовтня
2007 року ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 500
грн., у вигляді встановленого
кредитного ліміту картки зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 %, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У порушення зазначених умов договору
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала, у
зв'язку з чим, станом на 30 березня 2013
року, відповідач має заборгованість
33075, 43 грн., яка складається з: 10208, 06 грн. -
заборгованість за кредитом, 16257, 49 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 4796, 76 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 250, 00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1563, 12 грн. -
штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив
суд стягнути з відповідачки на його
користь суму заборгованість за
кредитним договором в розмірі 33075, 43
грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Запорізького
районного суду Запорізької області від
11 грудня 2013 року позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 25 жовтня 2007
року в сумі 14760, 28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судовий збір в розмірі 229,
40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять змінити рішення суду в
частині зменшення судом
заборгованості по процентам та відмови
в стягненні комісії і штрафів та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин ,на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами,які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не у повній мірі
відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно до вимог ст. 628 ч.1 ЦК України
зміст договору становлять
умови(пункти),визначені на розсуд
сторін і погоджені ними,та умови,які є
обов»язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов»язковим для виконання
сторонами.

За змістом ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки,зокрема, сплата
неустойки,відшкодування збитків.

Судом встановлено і з матеріалів
справи вбачається те,що на підставі
поданої до банку Заяви і укладеного
сторонами договору ОСОБА_3 отримала у
позивача кредит в сумі 500 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту картки зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36 %
річних, з кінцевим терміном повернення,
що відповідає строку дії картки. За
умовами надання відповідачці ОСОБА_3
кредиту,що зазначені в її Заяві до
банку і підписаними сторонами, банк має
право збільшувати,зменшувати або
анулювати кредитний ліміт.

З матеріалів справи вбачається,що
кредитний ліміт неодноразово банком
збільшувався і остаточно він був
збільшений 26.09.2008р. до 10 000гривень,що
видно із витягу по особистому рахунку
ОСОБА_3 наданого суду розрахунку і
додаткових письмових пояснень банку.

Відповідачка користувалась наданими
кредитними коштами,що видно із
особистого рахунку і станом на 30.03.2013р.
має заборгованість за тілом кредиту в
сумі 10208гр.06коп.,про що суд здійснив
правильні висновки.

Згідно до вимог п.3.1 Умов і Правил
надання банківських послуг днем
укладення договору є день відкриття
рахунку, зазначений в розділі
«Відмітки банку» Заяви.

У розділі Заяви «Відмітки банку»
зазначений день відкриття рахунку на
ім.»я ОСОБА_3 - 28.09.2007 р.(а.с.7 зв.),а відтак
і днем укладення кредитного договору є
28.09.2007р., проте днем ознайомлення ОСОБА_3
з Умовами і Правилами надання
банківських послуг,на які посилається
позивач як на підставу для стягнення з
відповідачки суми комісії, зазначений
день 25.10.2007р.

Таким чином на час укладення
кредитного договору відповідачка не
була ознайомлена з іншими умовами
договору,ніж ті,що зазначені сторонами
в Заяві, і сторони не домовлялись про
стягнення комісії з боржника,що
вбачається із Заяви, а також про
стягнення підвищеної відсоткової
ставки за процентами,тому судова
колегія вважає,що кредитний договір
укладений лише на тих умовах, які
зазначені в Заяві ОСОБА_3 і підписані
сторонами. Судом першої інстанції
обгрунтовано відмовлено у стягненні з
відповідачки на користь банку комісії
в сумі 4694гр.68коп.

Разом із тим судова колегія вважає,що
,задовольняючи частково позовні вимоги
банку і стягуючи з відповідачки на
його користь проценти в сумі 4358гр.59коп.
судом першої інстанції помилково не
взято до уваги те,що за умовами
договору,які зазначені в Заяві до банку
боржник сплачує банку проценти в
розмірі 3% на місяць,що фактично
відповідає 36% річних і складає
4981гр.08коп., згідно розрахунку
банку,який узгоджується із іншими
матеріалами справи, заборгованість за
процентами за користування кредитними
коштами складає 4981гр.08коп.,які
підлягають стягненню з відповідачки.

Відмовляючи банку у стягненні
штрафу з ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив із того,що нарахування
позивачем штрафу здійснено
безпідставно.

Такі висновки на думку судової колегії
є помилковими і не грунтуються на
здобутих у справі доказах.

Із умов надання
кредиту,зазначених в заяві
відповідачки(а.с.7) видно,що за
порушення боржником строків платежів
більше,ніж 120 днів,він повинен сплатити
банку штраф в сумі 250гр.+ 5% від суми
позову.

Згідно до розрахунку банку
(а.с.3-6) відповідачка,користуючись
наданими їй кредитними коштами, не
виконує своїх зобов»язань за договором
з 24.11.2008 року - не сплачує
заборгованість понад 120 днів, тому на
підставі умов кредитного договору вона
повинна сплатити банку штраф.

Визначаючи суму штрафу,судова колегія
виходить із того,що розмір
заборгованості за тілом кредиту
дорівнює 10208гр.06коп.,заборгованість за
процентами складає 4981гр.08коп.. Таким
чином заборгованість відповідачки ,що
передбачена укладеним договором,
дорівнює :10208гр.06коп.+ 4981гр.08коп. = 15 189гр.
14коп., тому штраф складає:
250гр.+759гр.45коп.(5% від 15189гр.14крп.)=
1009гр.45коп.,які підлягають стягненню на
користь банку,а всього належить
стягнути з відповідачки 16 198гр.59коп.на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

При цьому судова колегія не може
погодитись зі ствердженням апелянта
про правомірність стягнення з
боржника підвищеного розміру
процентів на підставі Умов і Правил
надання банківських послуг,оскільки,як
вже зазначено, такі умови сторонами
при укладенні договору не
узгоджувались.

З огляду на зазначене і враховуючи,що
висновки суду першої інстанції в
частині відмови у стягненні з
відповідачки ОСОБА_3 штрафу і
неправильного визначення розміру
процентів суперечать здобутим у справі
доказам і частково вимогам
процесуального закону, рішення суду
підлягає зміні в зазначеній частині з
постановленням нового рішення.

В іншій частині рішення суду
відповідає вимогам матеріального і
процесуального закону, а доводи
апеляційної скарги спростовуються
матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»задовольнити
частково.

Заочне рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 11 грудня
2013 року у цій справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 16
198гр.59коп.(шістнадцять тисяч сто
дев»яносто вісім гривень).

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: