Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1771/14
Київський районний суд м. Одеси у
головуючого - судді Літвінової І.А.
за участю секретаря Непомнющого М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Одеської міської ради
про визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна та
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування,
ОСОБА_1 звернулась з позовом до
Київського районного суду м. Одеси та
за уточненими вимогами просить визнати
біржовий договір купівлі-продажу
дійсним та визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом за
після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
Позивач аргументує заявлені вимоги
тим, що в серпні 1996 року на Одеській
товарній біржі між ОСОБА_4, у якості
покупця, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якості
продавців, було укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1. Умови договору
сторонами виконано повністю, спірних
питань з цього приводу між ними не
виникало. У ІНФОРМАЦІЯ_1 році ОСОБА_4
помер. Після його смерті залишалася
відкритою спадщина, а саме
вищезазначена квартира. ОСОБА_1, як
жінка померлого, фактично прийняла
спадщину. Однак, при зверненні до
нотаріуса останній повідомив про
неможливість оформлення прав на
спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 у
зв'язку з недотриманням вимог закону
стосовно форми договору
купівлі-продажу квартири. За таких
обставин, з метою захисту свого
порушеного права, ОСОБА_1 звернулась з
вказаним позовом до суду.
Під час судового розгляду представник
позивача заявлені вимоги підтримав та
позов просив задовольнити. В останнє
судове засідання не з'явився,
скориставшись правом, передбаченим ч. 2
ст. 158 ЦПК України, надав заяву про
проведення розгляду справи без його
участі, зазначивши про відсутність
заперечень проти заочного розгляду
справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, надали заяви
про розгляд справи за їх відсутністю,
зазначивши, що проти задоволення
позову не заперечують.
Право відповідача у повному чи
частковому визнанні позову закріплено
статтею 31 Цивільного
процесуального кодексу України.
Представник відповідача Одеської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не сповістив.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України,
за згодою позивача, судом постановлено
ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні докази, встановивши
усі необхідні обставини, з урахуванням
визнання рештою відповідачів позову,
суд вважає, що заявлені позивачем
вимоги підлягають задоволенню з
Судом встановлено, що 29 серпня 1996 року
між ОСОБА_4, у якості покупця, та ОСОБА_2,
діючою за згодою матері - ОСОБА_3,
ОСОБА_3, у якості продавців, було
укладено договір купівлі-продажу
договору виступала квартира АДРЕСА_1.
Договір посвідчений помічником
директора Одеської товарної біржи
Кубрак В.П. та зареєстрований в КП
Відповідно до свідоцтва про шлюб
(НОМЕР_1) ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вступили у
шлюб 24.07.1962 року, тобто до придбання
ОСОБА_4 вищевказаної квартири.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим Першим
Малиновським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Згідно ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору
купівлі-продажу на біржах, конкурсах,
аукціонах (публічних торгах), договору
купівлі-продажу валютних цінностей і
цінних паперів застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено законом про ці
види договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.
Дотримуючись ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу квартири укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди за усіма істотними
З пояснень позивача викладених в
позовній заяві вбачається, що сторони
виконали усі істотні умови договору, а
саме позивач сплатив обумовлені
договором грошові кошти, а відповідачі
надали ключі від квартири та документи,
виселилися й знялися з реєстраційного
обліку. З дня укладення договору й по
сьогоднішній день ОСОБА_1 вільно
володіє та користується квартирою.
Однак, у зв'язку з тим, що договір не
було нотаріально посвідчено вона не
може розпоряджатися квартирою. При
цьому суд приймає до уваги, що продавці
квартири - відповідачі по справі
визнали позов, однак, у зв'язку зі
смертю ОСОБА_4 не має можливості
нотаріально посвідчити договір.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», зокрема угода
вважається укладеною з моменту її
реєстрації на біржі.
Згідно з ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за
договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти майно та
сплатити за нього визначену грошову
суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963
року право продажу майна належить
У відповідності до ст. 47 ЦК УРСР якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах при визнання угод
недійсними», суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК
УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка
виконала угоду вправі визнати угоду
дійсною. Це правило не може бути
застосовано, якщо сторонами не було
досягнуто згоди з істотних умов угоди
або для укладення її були в наявності
передбачені законом обмеження.
Оскільки згода щодо істотних умов між
сторонами була досягнута, суд вважає,
що, договір купівлі-продажу нерухомого
укладений між ОСОБА_4, у якості покупця,
та ОСОБА_2, діючою за згодою матері -
ОСОБА_3, ОСОБА_3, у якості продавців,
посвідчений помічником директора
Одеської товарної біржи Кубрак В.П. та
зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН»,
предметом якого виступає квартира
АДРЕСА_1 є дійсним, та є підтвердженням
законного набуття права власності
ОСОБА_4 на придбану квартиру.
Крім того, позивач позбавлена
можливості одержати в нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом із-за неналежного
оформлення правовстановлюючого
документу на спадкову квартиру.
У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст. 1261 ЦК України).
Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).
Позивач є спадкоємцем першої черги до
майна померлого ОСОБА_4
Наявними доказами підтверджено, що
ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, так
як постійно проживала з померлим
Факт постійного проживання позивача
разом з померлим ОСОБА_4
підтверджується даними паспорта
ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий
Київським РВ УМВС України в Одеській
області 26 вересня 1996 року), в якому є
штамп про знаходження ОСОБА_1 на
реєстраційному обліку за адресою -
останнім місцем проживання померлого
ОСОБА_4, а саме: АДРЕСА_1, що також
підтверджується довідкою відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області від 14.08.2013
Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.
Позивач, як спадкоємець виконала всі
передбачені законом дії щодо прийняття
спадщини, тому до ОСОБА_1 перейшло право
власності на зазначене нерухоме майно
в порядку спадкування за законом.
Позивач позбавлена можливості
одержати в нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
законом із-за неналежної реєстрації
правовстановлюючого документу на
Задовольняючи позовні вимоги, суд
приймає до уваги визнання позову
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
За положеннями ч. 2 ст. 220 ЦК України,
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.
Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
Позивач доказав всі обставини, на які
посилався як на підставу заявлених ним
Враховуючи проведення судового
розгляду справи без участі
відповідачів та ухвалення заочного
рішення, суд вважає за необхідне
зазначити, що інститут заочного
провадження призначений впливати на
відповідачів, які не вчиняють дій щодо
участі у розгляді справи, про що
вказано в Узагальненнях судової
практики у справах цивільної
юрисдикції щодо практики ухвалення та
перегляду судами заочних рішень у
цивільних справах, станом на 05 липня 2012
року.

Верховний Суд України також вказав, що
інститут заочного провадження
відповідає положенням та спрямований
на реалізацію Рекомендації № R (84) 5
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам стосовно принципів
цивільного судочинства, що направлені
на вдосконалення судової системи. Для
досягнення цієї мети необхідно
забезпечити доступ сторін до спрощених
і більш оперативних форм судочинства
та захистити їх від зловживань та
затримок, зокрема, надавши суду
повноваження здійснювати судочинства
більш ефективно.

Керуючись ст.ст. 41, 42, 47, 227, 241, 242 ЦК
Української РСР (в ред. 1963 року), ст. 220 ЦК
України, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»,
ст. ст. 10, 11, 27, 31, 60, 157, 209, 212-215, 217, 224-225 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Одеської міської ради про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна та
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування.

Визнати дійсним договір № 16509
купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1,
укладений та посвідчений на Одеській
товарній біржі 29 серпня 1996 року

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина
України: НОМЕР_3, виданий Київським РВ
УМВС України в Одеській області 26
вересня 1996 року) право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя
Літвінова І. А.