Справа № 261/3794/13-ц
Провадження № 2/261/52/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк
13
березня 2014 р.

Петровський районний суд м. Донецька в
складі: головуючий - суддя Трінька О.В.,
при секретарі Кулік Н.Р, за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/2
частини житлового будинку.

В с т а н о в и в
:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою про виділ в натурі 1/2
частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_1. та ОСОБА_3 на праві спільної
часткової власності належить
домоволодіння АДРЕСА_1, яке згідно
рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 22 серпня 2012 р. було
розподілено між ними у рівних долях по
1/2 частині, як спільне сумісне майно
подружжя. Після набрання чинності
рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 22 серпня 2012 р., позивач
зареєструвала право власності на свою
частку домоволодіння в органах
державної реєстрації. Сторони згоди
відносно володіння і користування
житловим будинком, не знайшли. Крім
того, після рішення суду, відповідач
незаконно встановив перегорожі на свій
території домоволодіння, що
перешкоджає позивачу здійснювати свої
права як власника. На підставі цього
позивач і звернулася до суду з позовом,
та просить виділити в натурі зі
спільної часткової власності належну
їй 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1,
згідно висновку експерта, яка б
складалась з: кухні № 2-1; кімнати № 2-2;
помешкання №2-3; сараю літ. Б; вбиральні
літ. В; душа літ. Д; навісу літ. Е, що
складає 34/100 частини домоволодіння,
визнати за ОСОБА_3 іншу частину
спірного домоволодіння, яка б
складалась з: коридору №1-1; котельні
№1-2; кухні №1-3; кімнати №1-4; кімнати №1-5;
гаражу літ. Г; погреба літ. г; навісу літ.
Ж; навісу літ. З, вбиральні літ. И, що
складає 66/100 частини спірного
домоволодіння, стягнути з відповідача
різницю невідповідності у вартісному
вираженні частин домоволодіння в
розмірі 24 191 грн. 50 коп. та забов'язати
відповідача демонтувати незаконно та
самовільно зведені перегорожі на всій
території домоволодіння.

В судовому засіданні позивач
підтвердила свої позовні вимоги та їх
обґрунтування, наполягає на
задоволенні позову.

Представник позивача в судовому
засіданні підтвердила заявлені вимоги
позивача, наполягала на задоволенні
позову.

Відповідач з позовом погодився
частково, не заперечує проти його
задоволення в частині виділення йому 1/2
частини спірного домоволодіння, згідно
висновку експерта, а саме: коридору
№1-1; котельні №1-2; кухні №1-3; кімнати
№1-4; кімнати №1-5; гараж літ. Г; погреб
літ. г; навіс літ. Ж; навіс літ. З,
вбиральні літ. И. Позивні вимоги в
частині стягнення з нього різниці
невідповідності у вартісному виражені
частин домоволодіння у розмірі 24 191
грн 50 коп, а також зобов'язання його
демонтувати зведенні ним перегорожі
на території домоволодіння не

визнав, так як данні вимоги не
підтверджені доказами і не
ґрунтуються на законі .

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримала пояснення
відповідача, частково визнавши позовні
вимоги.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав :

В судовому засіданні встановлено, та не
заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1, яке згідно рішення
Петровського районного суду м.
Донецька від 22 серпня 2012 р. було
розподілено між ними у рівних долях по
1/2 частині, як спільне сумісне майно
подружжя.

Домоволодіння АДРЕСА_1 складається з:
житлового будинку літ. А-1 з мансардою
літ. м/с та прибудовою літ. а, загальною
площею 59,2 кв.м.. Будинок у свою чергу
складається з: коридору №1-1, площею 3,5
кв.м.; котельні №1-2, площею 3,5 кв.м.; кухні
№1-3, площею 5,9 кв.м.; кімнати №1-4, площею
10,4 кв.м.; кімнати 1-5, площею 6,4 кв.м.; кухні
№2-1, площею 11,1 кв.м.; кімнати №2-2, площею
6,2 кв.м.; помешкання №2-3, площею 12,2 кв.м.
та надвірних споруд: сараю літ. Б;
вбиральні літ. В; гаражу літ. Г; погреба
літ. г; душа літ. Д; навісів літ. Е, Ж, З;
вбиральні літ. И; трубопроводу ІІ;
огорожі №2-4; тротуару І.

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 22 серпня 2012 року за
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано право
власності за кожним по 1/2 частині
житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 358 ч.3 ЦК України
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 364 ч.1 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно експертно-технічного висновку
№ 06/3 /13 від 31 травня 2013 року виділ в
натурі 1/2 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 - можливий, та не порушує
функціональних порушень та не погіршує
умов проживання жильців домоволодіння
, яке фактично поділено на дві
квартири, ізольовані одна від другої і
мають самостійні виході у двір./а.с.7-17/.

Отже, суд, оцінивши зібрані докази,
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги позивача в цій частині,
виділивши позивачці і відповідачу в
натурі по 1/2 частині домоволодіння
АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача різниці
невідповідності у вартісному виражені
частин домоволодіння у розмірі 24 191 грн
50 коп. не підлягають задоволенню, так як
позивач обґрунтовує свої грошові
вимоги, виходячи з ринкової вартості

спільного домоволодіння.

Проведення оцінки майна та майнових
прав здійснюється у відповідності до
Національного стандарту №1 «Загальні
засади оцінки майна і майнових прав»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440
(далі за текстом - Національний
стандарт №1)

Загальні питання та п. 11 Національного
стандарту №1 визначають, що оцінка
проводиться із застосуванням бази
оцінки, що відповідає ринковій
вартості або неринковим видам
вартості.

При цьому база оцінки - це комплекс
методичних підходів, методів оціночних
процедур, що відповідають певному виду
вартості майна. Для визначення бази
оцінки враховуютьс я мета оцінки та
умови використання її результатів.

Таким чином замовлення експертних
висновків, для їх використання в якості
доказів у цивільному процесі, слід
пов'язувати з характером спірних
правовідносин.

Як вбачається з змісту позовних вимог
позивач звернулася з позовом про виділ
в натур 1/2 частини житлового будинку.
Тобто, судом вирішується спір щодо
здійснення права спільної часткової
власності, а саме розподіл майна в
натурі між позивачем та відповідачем у
відповідності до часток, визначених
судовим рішенням від 22.08.2012 р.. Такі
майнові права позивача та відповідача
регулюються нормами матеріального
права, що закріплені у главі 26
Цивільного кодексу України.

За таких обставин, при вирішенні
питання щодо стягнення з відповідача
різниці у вартісному виразі частин
домоволодіння, висновки експерта від
31.05.2013 р. щодо визначення саме ринкової
вартості окремих частин домоволодіння
не можуть розглядатися як справедлива
ціна, оскільки у відповідності до
Національного стандарту №1, ринкова
вартість - це вартість, за яку можливе
відчуження об'єкта оцінки на ринку
подібного майна на дату оцінки за
угодою, укладеною між покупцем та
продавцем, після проведення
відповідного маркетингу за умови, що
кожна із сторін діяла із знанням
справи, розсудливо і без примусу.

Таким чином, в розрізі норм, визначених
Національним стандартом №1, експертні
висновки щодо ринкової вартості майна
можуть використовуватися лише під час
застосування матеріальних норм права,
що регулюють відносини за договором
купівлі-продажу домоволодіння (гл.54 ЦК
України).

Вимога позивачки, щодо демонтажу
перегорожі , яка перешкоджає
позивачці здійснювати її права, як
власника не підлягає задоволенню, так
як данні вимоги не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні,
крім того, висновок експерта № 06/3 /13
від 31 травня 2013 року дає відповідь на
питання що до визначення порядку
користування земельною ділянкою, яке
не стосується предмету розгляду
даного спору, що є підставою для
відмови в даній частині позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 364 ЦК України,
ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в
натурі 1/2 частини житлового будинку -
задовольнити частково.

Виділити в натурі із спільної
часткової власності ОСОБА_1 1/2 частину

домоволодіння АДРЕСА_1, яка складається
із кухні № 2-1, кімнати № 2-2, помешкання
№ 2-3, а також надвірних забудов : сарая
літ. Б, вбиральні літ. В, душа літ. Д,
навіса літ. Е.

Виділити в натурі із спільної
часткової власності ОСОБА_3 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, яка складається
із кімнати № 1-4, кімнати № 1- 5, коридора
№1-1, котельної № 1-2, кухні №1-3, а також
надвірних забудов : гаража літ. Г,
погреба літ. Г, навіса літ. Ж, навіса
літ. З,вбиральні літ. І.

В решті позовних вимог відмовити.

Право загальної спільної власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 - припинити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через місцевий
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
О.В. Трінька