БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Д.В.

за участю секретаря Колісник О.В.

за участю представників позивача -
ОСОБА_1, відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на боці позивача - ОСОБА_8,
ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
боці відповідача - ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 про витребування земельних
ділянок, скасування рішень про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та визнання права
власності на земельні ділянки

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4
про визнання добросовісним набувачем
земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
витребування з чужого незаконного
володіння земельних ділянок, а саме:
земельної ділянки площею 0,20 га, що
розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1859, що зареєстрована у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №8 на ОСОБА_5;
земельної ділянки площею 0,20 га, що
розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1862, що зареєстрована у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №8 на ОСОБА_6;
земельної ділянки площею 0,2048 га, що
розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1876, що зареєстрована у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №08 на ОСОБА_7, а
також земельної ділянки площею 0,2085 га,
що розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1877, що зареєстрована у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №08 на ОСОБА_7.

Також, позивач просив суд скасувати
рішення про державну реєстрацію за
відповідачами речових прав на вказані
земельні ділянки та визнати за ОСОБА_4
права власності на спірні земельні
ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач вважає себе власником спірних
земельних ділянок, оскільки у 2011 році
він придбав їх на підставі укладених з
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 договорів купівлі -
продажу. Також, позивач стверджує, що у
2013 році він дізнався про тривалий
судовий спір з приводу цих земельних
ділянок між попередніми власниками, а
також про те, що у 2013 році на підставі
нових договорів купівлі - продажу
попередні власники знову відчужили
спірні земельні ділянки і що
відповідачі у державному реєстрі
речових прав тепер рахуються як нові
власники земельних ділянок.
Посилаючись на ст. 387, 388 ЦК України
позивач просить суд витребувати з
чужого незаконного володіння, тобто у
відповідачів, земельні ділянки. Крім
того, посилаючись на ст. 392 ЦК України
позивач просить суд визнати за ним
право власності на спірні земельні
ділянки, тому що відповідачі не
визнають та оспорюють його права на
земельні ділянки. Крім того, на
підставі ст. 378 ЦК країни, ст.19, 26 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» позивач просить суд
скасувати рішення про державну
реєстрацію за відповідачами речових
прав на земельні ділянки.

Відповідачі проти позову заперечують
через необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог. В
письмових запереченнях на позов
відповідачі послались на те, що позивач
не вправі звертатись до суду із позовом
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, оскільки він не
є та ніколи не був власником спірних
земельних ділянок, він не набув речових
прав на земельні ділянки, оскільки у
відповідності до земельного
законодавства його право власності на
землю не було зареєстровано
відповідним органом, який здійснював
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно. Більше того, відповідачі також
стверджують, що у осіб, з якими позивач
уклав у 2011 році угоди купівлі - продажу
також не виникло права власності на
землю, а тому вони не могли
розпоряджатися такими земельними
ділянками.

Відповідачем - ОСОБА_6 подано до ОСОБА_4
зустрічний позов про визнання
добросовісним набувачем земельної
ділянки. В обґрунтування зустрічного
позову ОСОБА_6 послався на те, що
відповідно до стаття 388 ЦК України він є
добросовісним набувачем земельної
ділянки, тому що її він придбав за
відплатним договором та при цьому він
не знав і не міг знати відносно судових
спорів з приводу земельних ділянок та
відповідно прав на неї ОСОБА_4

ОСОБА_4 в свою чергу заперечив проти
задоволення зустрічного позову
пославшись на те, що ОСОБА_6 обрав
неналежний спосіб судового захисту,
оскільки добросовісність набуття - це
не предмет позову, а одна з обставин, що
має значення для справи та підлягає
доказуванню за позовом про
витребування майна.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та
досліджені в судовому засіданні
докази, заслухавши пояснення сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, суд вважає позовні вимоги
позивача такими, що не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з Інформаційних довідок
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 24.12.2013 року, наданих
Реєстраційною службою Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області на запит суду, станом
на момент розгляду справи в суді:

право власності на земельну ділянку
площею 0,20 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1859, зареєстровано у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №8 за ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі - продажу
земельної ділянки №1073 від 27.06.2013 року;

право власності на земельну ділянку
площею 0,20 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1862, зареєстровано у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №8 за ОСОБА_6 на
підставі договору купівлі - продажу
земельної ділянки №ВТЕ999657 від 02.07.2013
року;

право власності на земельну ділянку
площею 0,2048 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер :04:001:1876
зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно за
№08 за ОСОБА_7 на підставі
договору купівлі - продажу земельної
ділянки №ВТК 353362 від 22.08.2013 року;

право власності на земельну ділянку
площею 0,2085 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер :04:001:1877
зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно за
№08 за ОСОБА_7 на підставі
договору купівлі - продажу земельної
ділянки № ВТК 353360 від 22.08.2013 року.

Належні та допустимі докази визнання
недійсними вищевказаних договорів
купівлі - продажу земельних ділянок, на
підставі яких відповідачі набули право
власності на спірні земельні ділянку,
розірвання, припинення, тощо в
матеріалах справи відсутні.

Також, встановлено, що згідно довідки
Управління Держземагенства у
Бориспільському районі від 15.01.2014 року
№ 06-05/76 попереднім власником земельної
ділянки кадастровий номер :04:001:1859
була ОСОБА_12 відповідно до державних
актів на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №099288 виданий на
підставі договору купівлі-продажу від
14.12.2006 ВЕІ 792826 зареєстрований 15.02.2007 за
№ 82, а також серії ЯК №032895
виданий на підставі рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області №2-1823/11 від 14.07.2011
року, зареєстрований за №03162 від
02.09.2011 року.

Згідно довідки Управління
Держземагенства у Бориспільському
районі від 15.01.2014 року № 06-05/76
попереднім власником земельної
ділянки кадастровий номер :04:001:1862
була ОСОБА_11 відповідно до державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 099285,
виданого на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
14.12.2006 року ВЕІ №792832, зареєстрований
за №52 від 28.03.2007 року, а також
серії ЯК № 032895, виданого на
підставі рішення Бориспільського
міськрайонного суду №2-1823/11 від 14.07.2011
року зареєстрований за №03161 від
02.09.2011 року.

Згідно довідки Управління
Держземагенства у Бориспільському
районі від 15.01.2014 року № 06-05/76
попереднім власником земельної
ділянки кадастровий номер :04:001:1876
був ОСОБА_10 відповідно до державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 099282,
виданий на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
14.12.2006 року ВЕІ №792834 та який
зареєстрований за №73 від 14.02.2007
року, а також серії ЯК № 032896, виданий на
підставі рішення Бориспільського
міськрайонного суду №2-1823/11 від 14.07.2011
року та який зареєстрований за
№03163 від 02.09.2011 року.

Згідно довідки Управління
Держземагенства у Бориспільському
районі від 15.01.2014 року № 06-05/76
попереднім власником земельної
ділянки кадастровий номер :04:001:1877
був ОСОБА_10 відповідно до державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 099283,
виданий на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
14.12.2006 року ВЕІ №792834, який
зареєстрований за №69 від 14.02.2007
року та серії ЯК № 032897, виданий на
підставі рішення Бориспільського
міськрайонного суду №2-1823/11 від 14.07.2011
року, який зареєстрований за №03164
від 02.09.2011 року.

Також, судом встановлено, що 19.03.2011 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було укладено
договір купівлі-продажу №467,
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів 19.03.2011 за №4372127, відповідно
до умов якого ОСОБА_8 передає у
власність ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,20 га, яка розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1859. Як вбачається із
долученого до вказаного договору
державного акту на право власності
на земельну ділянку, на ньому
нотаріусом, який посвідчив правочин,
зроблена відмітка про відчуження
зазначеної земельної ділянки. При
цьому, відмітка органу, який здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень про відчуження
земельної ділянки на цьому державному
акті - відсутня. Згідно довідки
Управління Держземагенства у
Бориспільському районі від 15.01.2014 року
№ 06-05/76 управління не володіє
інформацією щодо поставлення на
державному акті на право власності на
земельну ділянку відмітки про перехід
права власності на земельну ділянку.

Також, 19.03.2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8
уклали договір купівлі-продажу №470,
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів 19.03.2011 за №4372129, відповідно
до умов якого ОСОБА_8 передає у
власність ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,20 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1862. Як вбачається із
долученого до вказаного договору
державного акту на право власності
на земельну ділянку, на ньому
нотаріусом, який посвідчив правочин,
зроблена відмітка про відчуження
зазначеної земельної ділянки. При
цьому, відмітка органу, який здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень про відчуження
земельної ділянки на цьому державному
акті - відсутня. Згідно довідки
Управління Держземагенства у
Бориспільському районі від 15.01.2014 року
№ 06-05/76 управління не володіє
інформацією щодо поставлення на
державному акті на право власності на
земельну ділянку відмітки про перехід
права власності на земельну ділянку.

Крім того, 19.03.2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9
уклали договір купівлі-продажу №464,
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів 19.03.2011 за №4372123, відповідно
до умов якого ОСОБА_9 передає у
власність ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,20 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1876. Як вбачається із
долученого до вказаного договору
державного акту на право власності
на земельну ділянку, на ньому
нотаріусом, який посвідчив правочин,
зроблена відмітка про відчуження
зазначеної земельної ділянки. При
цьому, відмітка органу, який здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень про відчуження
земельної ділянки на цьому державному
акті - відсутня. Згідно довідки
Управління Держземагенства у
Бориспільському районі від 15.01.2014 року
№ 06-05/76 управління не володіє
інформацією щодо поставлення на
державному акті на право власності на
земельну ділянку відмітки про перехід
права власності на земельну ділянку.

19.03.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9
укладено договір купівлі-продажу №461,
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів 19.03.2011 за №4372118, відповідно
до умов якого ОСОБА_9 передає у
власність ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,2048 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1876. Як вбачається із
долученого до вказаного договору
державного акту на право власності
на земельну ділянку, на ньому
нотаріусом, який посвідчив правочин,
зроблена відмітка про відчуження
зазначеної земельної ділянки. При
цьому, відмітка органу, який здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень про відчуження
земельної ділянки на цьому державному
акті - відсутня. Згідно довідки
Управління Держземагенства у
Бориспільському районі від 15.01.2014 року
№ 06-05/76 управління не володіє
інформацією щодо поставлення на
державному акті на право власності на
земельну ділянку відмітки про перехід
права власності на земельну ділянку.

В порядку ст. 137 ЦПК України ухвалою
суду було витребувано в Управлінні
Держземагенства у Бориспільському
районі повну та розширену інформацію
про реєстрацію за громадянами ОСОБА_4,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прав на спірні
земельні ділянки. У своїх відповідях
від 15.01.2014 року № 06-05/76, від 27.01.2014 №06-05/165
Управління Держземагенства у
Бориспільському районі зазначило про
відсутність в кадастровій системі
відомостей щодо реєстрації за
громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
прав на земельні ділянки, які є
предметом даного спору.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 ЗК України (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачала, що право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж,
цільового призначення, посвідчується:
а) цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права
власності на земельну ділянку за такою
угодою; б) свідоцтвом про право на
спадщину.

Частина 6 вказаної статті визначала, що
при набутті права власності на
земельну ділянку на підставі
документів, визначених частиною
другою цієї статті, державний акт на
право власності на земельну ділянку,
що відчужується, долучається до
документа, на підставі якого відбувся
перехід права власності на земельну
ділянку, в кожному такому випадку
відчуження земельної ділянки. На
державному акті про право власності
на земельну ділянку нотаріус, який
посвідчує (видає) документ, та орган,
який здійснює державну реєстрацію
прав на нерухоме майно та їх обмежень,
роблять відмітку про відчуження
земельної ділянки із зазначенням
документа, на підставі якого відбулося
відчуження.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази здійснення
державної реєстрації права власності
ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки в
порядку який діяв на момент укладення
ним договорів купівлі - продажу та
відповідно до порядку, встановленого
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", який діє з 01.01.2013
року. В Управлінні Держземагенства у
Бориспільському районі, а також в
Реєстраційній службі Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області відсутня інформація
щодо державної реєстрації за
громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 речових
прав на спірні земельні ділянки.

За змістом ст. 387, 388 ЦК України лише
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Як вбачається з п. 23 Постанови Пленуму
ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
відповідно до статті 387 ЦК та частини
третьої статті 10 ЦПК особа, яка
звернулася до суду з позовом про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, повинна довести
своє право власності на майно, що
знаходиться у володінні відповідача.

Суд вважає, що у ОСОБА_4 не виникло права
власності на спірні земельні ділянки в
порядку та у спосіб встановлений
земельним законодавством України, у
зв'язку із чим позов про витребування з
чужого незаконного володіння
земельних ділянок не може бути
задоволений. Суд також звертає увагу на
те, що в матеріалах справи відсутні і
докази виникнення права власності на
ці земельні ділянки у осіб, з якими
позивач уклав у 2011 році угоди купівлі -
продажу.

При цьому, судом відхиляються
посилання позивача на те, що рішенням
ВССУ від 16.10.2013 № 6-33631св13 встановлено
обставину набуття позивачем права
власності на спірні земельні ділянки.
Зазначеним рішенням ВССУ задовольнив
касаційну скаргу ОСОБА_4, скасував
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 вересня 2012 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 15 листопада 2012 року та відмовив
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у
задоволенні позову до ОСОБА_9 та ОСОБА_8
про визнання договорів купівлі-продажу
земельних ділянок недійсними та
визнання недійсними державних актів.
Як вбачається із змісту даного рішення
предметом судового розгляду було
вирішення питання недійсності
укладених сторонами правочинів
купівлі - продажу земельних ділянок.
Ухвалюючи рішення про відмову в позові
ВССУ послався на те, що підстави для
визнання правочинів недійсними -
відсутні. Крім того, у своєму рішення
ВССУ зазначив, що після укладання
оскаржуваних договорів, власники
земельних ділянок ОСОБА_9 та ОСОБА_8
відчужили придбані земельні ділянки
ОСОБА_4, який є особою, права якої
зачіпаються ухваленими судовими
рішеннями, як власника майна.
Враховуючи те, що раніше вирішеною
справою вирішувались лише питання
недійсності правочинів та взагалі не
досліджувались обставини набуття
позивачем у спосіб та в порядку
встановленому ЗК України права
власності на спірні земельні ділянки,
приймаючи до уваги, що висновки
(судження) суду щодо прав і обов'язків
сторін, зроблені на підставі
встановлених при розгляді справи
обставин не є преюдиційними, суд
відхиляє доводи позивача.

Також, судом критично оцінені
твердження позивача про набуття
речових прав на земельні ділянки саме з
дня укладення та реєстрації правочинів
щодо придбання земельних ділянок, тому
що відносно набуття права власності на
земельні ділянки діє спеціальна
правова норма, яка пов'язує момент
виникнення речового права виключно із
здійсненням державної реєстрації
таких прав.

Крім того, відхиляються посилання
позивача на заяву ПП «Терра-ресурс» від
21.04.2011 р. адресовану Управлінню
Держземагенства у Бориспільському
районі щодо прийняття технічної
документації на складення державних
актів на землю, а також на долучені до
справи копії такої технічної
документації, тому що вказані
документи не підтверджують здійснення
за позивачем державної реєстрації його
речових прав на земельні ділянки.

З урахуванням положень частини першої
статті 15 та статті 392 ЦК лише власник
майна має право пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Враховуючи те, що ОСОБА_4 не є
власником спірних земельних ділянок,
вимоги про визнання його права
власності на земельні ділянки та
скасування рішень про державну
реєстрацію речових прав на вказані
земельні ділянки за попередніми
власниками не підлягають задоволенню.

Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про визнання добросовісним
набувачем земельної ділянки також не
підлягають задоволенню, тому що під час
розгляду позову про витребування майна
відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має
право заперечити проти позову про
витребування майна з його володіння
шляхом подання доказів відплатного
придбання ним цього майна в особи, яка
не мала права його відчужувати, про що
він не знав і не міг знати
(добросовісний набувач). У такому разі
пред'явлення зустрічного позову про
визнання добросовісним набувачем не
вимагається і, крім того, не є належним
способом судового захисту (стаття 16 ЦК),
оскільки добросовісність набуття - це
не предмет позову, а одна з обставин, що
має значення для справи та підлягає
доказуванню за позовом про
витребування майна.

Відповідно до п. 6 ст. 154 ЦПК України якщо
у задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються до
набрання судовим рішенням законної
сили. З огляду на викладене, вжиті
ухвалою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19.11.2013 року заходи забезпечення
позову слід застосовувати до набрання
даним судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст. 88, 208, 213-215, ст.218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4
повністю.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_6.

Вжиті ухвалою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19.11.2013 року заходи забезпечення
позову застосовувати до набрання
судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В. Ткаченко