Справа № 0907/2-8/2011
Провадження № 2/344/6/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді:
Барашкова В.В.

за участю секретаря:
Струк Л.М

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення права власності на частку у
спільному майні, визнання права
власності на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про припинення права на частку в
спільному майні, шляхом виділу
грошової компенсації за частку в
будинковолодінні АДРЕСА_1 та визнання
за нею права власності на частку в
будинковолодінні яка належала
покійному ОСОБА_3 на підставі заповіту
посвідченого в її користь 09.02.2006р.
приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу по реєстру № 80 від імені ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підтримала позов та вказала, що
ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, а
ОСОБА_2 має лише обов'язкову долю в
спадщині померлого, що підтверджується
довідкою Івано-Франківської державної
нотаріальної контори. Між спадкоємцями
склались складні стосунки, що
унеможливлює спільне проживання,
використання та розпорядження
належним майном. Посилається на те, що
ОСОБА_2 тривалий час проживає в іншому
житлі, тобто забезпечена житлом і
проживає по АДРЕСА_2. Крім того, при
розгляді спору просить врахувати що
будинковолодіння АДРЕСА_1 не підлягає
поділу в натурі, що стверджується
висновком судової
будівельно-технічної експертизи №48/06-08
від 12.06.2008р. Враховуючи незначну частку,
яка не може бути виділена в натурі,
просила виділити грошову компенсацію
по дійсній вартості 1/2 частини самого
спадкового майна 1/4 від 52/100 становить -
1/4 від 52/100 вартості майна 19 103 грн., тобто
в сумі 4 775,5 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_2
ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що
їхня дочка ОСОБА_2 була усиновлена нею
та померлим ОСОБА_3 на підставі рішення
Івано-Франківського міськвиконкому
від 19.11.1990р. При розірванні шлюбу між
ними була домовленість про те, що
частку в будинку він подарує дочці, як
єдиній спадкоємиці . Сплата грошової
компенсації в такій незначній сумі, яку
пропонує позивачка позбавить її права
власності, і вона не дає згоди на
отримання грошової компенсації за
частку в будинковолодінні, оскільки
будь-якого іншого житла, в тому числі на
праві власності в м.Івано-Франківську
та області немає, проживає з матір'ю в
гуртожитку, який належить
Івано-Франківському НТУНГ тимчасово.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, які надані
суду сторонами та заперечень,
з'ясувавши фактичні обставини справи
суд прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3. На час його смерті ОСОБА_3
належала 1/2 частина від 52/100 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Згідно заповіту, який посвідчений
09.02.2006р. приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу по реєстру № 80 від імені ОСОБА_3
в користь ОСОБА_1 все належне йому майно
він заповів позивачці ОСОБА_1
Спадкоємцем за законом є також дочка -
відповідачка ОСОБА_2, яка має право на
обов'язкову частку у спадщині
відповідно до ст.1241 ЦК України, як
неповнолітня дитина спадкодавця на
момент його смерті.

Відповідно до ст.41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Використання
власності не може завдати шкоди правам,
свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства.

Цивільний кодекс України вказує при
яких підставах можлива сплата грошової
компенсації. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦПК
України компенсація співвласникові у
вартості майна може бути надана лише за
його згодою.

Стаття 365 ЦК України, встановлює, що
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших власників, якщо:
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Відповідачка не дала згоди на сплату
грошової компенсації за частку в
будинковолодінні. Судом встановлено,
що будь-якого іншого житла, в тому числі
на праві власності в
м.Івано-Франківську в неї немає,
проживає з матір'ю в гуртожитку, який
належить Івано-Франківському НТУНГ в
кімнаті площею 11.69 кв.м. тимчасово, що
стверджується довідкою університету
(а.с.26, 135).

По справі проведено судову
будівельно-технічну експертизу №48/06-08
від 12.06.2008р. У висновку експертизи
зазначено про те, що дійсна вартість
52/100 будинковолодіння по АДРЕСА_1 в
поточних цінах, тобто станом на червень
2008р. становить 19 102 грн., а дійсна
вартість 1/2 частини спадкового майна 1/4
від 52/100 становить - 1/4 від 52/100-19102:4=4775,5
грн. Провести реальний розподіл
спадкової частини будинковолодіння
між співвласниками у співвідношенні 1/2
до 1/2 спадкового майна неможливо.
Доказів щодо дійсної вартості майна
станом на 2014р. позивачкою не надано.

Виходячи з наведеного суд враховує, що
припинення права на частку в спільному
майні завдасть ОСОБА_2 істотну шкоду,
як співвласнику, оскільки грошова
компенсація в сумі 4775,5 грн. є незначною,
а будь-якого іншого житла, в тому числі
на праві власності в неї немає. Частка в
спільному майні є єдиним майном що
належить ОСОБА_2 Відповідно суд
приходить до переконання про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх позовних вимог і
заперечень.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. 41 Конституції України, ст. ст. 364, 365
ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27-31, 57-60, 88, 208, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя :
В.В.Барашков