У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої - Готра Т.Ю.

суддів - Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі - Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 22 жовтня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа -
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Надра» в особі філії
Ужгородського регіонального
відділення Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 22 жовтня 2013
року, яким позов ОСОБА_2 - задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 12431,80
доларів США, що станом на 09 жовтня 2012
року еквівалентно 99454,40 грн. та 37568,20
доларів США, що станом на 30 травня 2013
року еквівалентно 300545,60 грн., 994,55 грн.
судового збору та на користь держави
2446,45 грн. судового збору. У решті позову
- відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Зокрема
зазначає, що її дії при відчуженні
квартири були правомірними, а тому
відсутні підстави для відшкодування
збитків, посилаючись при цьому на норми
глави 82 ЦК України. Вважає, що
пред'явлення позову на підставі ст. 661
ЦК України можливе лише за доведеності
вини продавця та за умови, що продавець
знав або міг знати про наявність
підстав для подальшого вилучення
товару. Звертає увагу суду на те, що
дана норма передбачає вилучення товару
на користь третьої особи. Однак,
квартира була повернута не третім
особами, а її власниці. Посилається на
те, що витребування квартири стало
наслідком злочинних дій ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, однак судом безпідставно не
залучено вказаних осіб у якості
співвідповідачів.

Заслухавши доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_6, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що у задоволенні скарги
слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.02.2008 року укладено договір
купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1
відчужила ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1
(а.с.30).

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 27.07.2012 року
витребувано від ОСОБА_2 на користь
власника ОСОБА_7 вказану квартиру
(а.с.16-18).

Наразі ОСОБА_2 пред'явив позов про
стягнення з ОСОБА_1 збитків з підстав,
передбачених ст. 661 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у
разі вилучення за рішенням суду товару
у покупця на користь третьої особи на
підставах, що виникли до продажу
товару, продавець має відшкодувати
покупцеві завдані йому збитки, якщо
покупець не знав або не міг знати про
наявність цих підстав.

З аналізу даної норми права слідує, що
такий позов може бути задоволений за
доведеності трьох обставин: 1)
вилучення за рішенням суду товару у
покупця на користь третьої особи; 2)
таке вилучення відбулося на підставах,
що виникли до продажу товару; 3)
покупець не знав або не міг знати про
наявність цих підстав.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вказаним рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 27.07.2012 року,
яке набрало законної сили та є чинним,
встановлено наявність всіх трьох
вищезазначених підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 Зокрема,
судом витребувано майно від ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_7. Також апеляційним
судом в рішенні встановлено, що
підстави для витребування квартири у
ОСОБА_7 виникли у 2005 році; ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем, а тому він не
знав і не міг знати про наявність цих
підстав.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність протиправності дій ОСОБА_1
при відчуженні нею квартири, з
посиланням на главу 82 ЦК України, не
беруться до уваги колегією суддів,
оскільки спір між сторонами
регулюється нормами договірного права,
а тому статті, які містяться в главі 82
ЦК України, що регулює недоговірні
зобов'язання, не підлягає застосуванню
до даних правовідносин. В самій статті
611 ЦК України не вказано про
обов'язковість доведення
протиправності дій продавця, як на
підставу для задоволення позову.

Також не слідує з даної норми, що
обов'язковими підставами для
задоволення позову є доведення вини
продавця, а також, що продавець знав або
міг знати про наявність підстав для
подальшого вилучення товару. Вказана
норма лише встановлює таку вимогу до
покупця. Зазначене є підставою для
відхилення даних доводів апеляційної
скарги.

Відхиляє колегія суддів і посилання
апелянта на те, що дана норма
передбачає вилучення товару на користь
третьої особи, а не її власниці
зважаючи на наступне.

З системного аналізу ст. 611 ЦК України
та інших норм глави 54 ЦК України слідує,
що третьою особою в розумінні ст. 611 ЦК
України, є будь-яка особа, яка не є
стороною договору купівлі-продажу, і на
користь якої вилучено майно (товар) від
покупця за рішенням суду. В даному
випадку ОСОБА_7 не була стороною
договору купівлі-продажу від 15.02.2008
року, а тому стаття 611 ЦК України є
застосовною до даної справи.

Що стосується посилання апелянта на
незалучення судом у якості
співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то
колегія суддів виходить з того, що ст. 611
ЦК України покладає обов'язок
відшкодувати збитки покупцеві саме на
продавця, не залежно від встановлення
протиправних (винних) дій інших осіб,
які стали підставою для вилучення
майна. Тобто, саме ОСОБА_1, як продавець
квартири, є належним відповідачем по
даній справі, а тому незалучення судом
першої інстанції інших осіб у якості
співвідповідачів не призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим не може бути підставою для
зміни чи скасування рішення суду (ч.3 ст.
309 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
правильно застосував матеріальний
закон, дотримався процедури розгляду
справи та вирішив спір у відповідності
з чинним законодавством, що у
відповідності до положень ст. 308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 22 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді: