РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/15736/13-ц

Пров. №2/668/142/14

24.02.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просив
визнати їх такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
зняти з реєстрації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1
на підставі договору дарування від
03.12.2002 року та договору купівлі-продажу
від 15.09.1998 року. Крім позивача в даній
квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Позивач та ОСОБА_2 з 04.05.2001 року по 21.11.2011
року перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого мають спільну доньку
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.).

Після розірвання шлюбу сторони припили
сімейні відносини та відповідачі стали
проживати окремо.

Перебування відповідачів на
реєстраційному обліку спричиняє
позивачеві додаткові витрати на
утримання житла, а також ускладнює
реалізацію його права власності на
квартиру.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву, в якій просила розглядати справу
за її відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
їх задовольнити. Проти заочного
розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, причини неявки суду не
відомі, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що представник позивача не
заперечує проти заочного розгляду
справи, суд вважає можливим розглянути
справу без участі сторін на підставі
наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 03.12.2002 року та
договору купівлі-продажу від 15.09.1998
року. Крім позивача в даній квартирі
зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач та ОСОБА_2 з 04.05.2001 року по 21.11.2011
року перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого мають спільну доньку
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду
справи вона є повнолітньою).

Після розірвання шлюбу сторони припили
сімейні відносини та відповідачі стали
проживати окремо. В утриманні квартири,
оплаті послуг відповідачі участі не
приймають, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до положення ст. 150 ЖК
України, громадяни, які мають у
приватній власності будинок,
користуються ним для особистого
проживання членів їх сімей і мають
право розпорядження цією власністю на
свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України, члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено,
що член сім'ї власника житла втрачає
право користування житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі рішення суду
про позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Таким чином, належними та допустимими
доказами було доведено те, що
відповідачі не проживають у квартирі
позивача з 2011 року, перестали бути
членами його сім'ї, а відтак втратили
право користування зазначеною
квартирою.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 209,
212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житлом у
квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з
реєстрації у вказаній квартирі.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
ЦПК України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.