АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/2146/2014
Головуючий у І інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 27 листопада 2013 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 27 листопада 2013 року позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
-задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки № 2615/0908/71-085/Z-85 від
30.09.2008 року трьохкімнатну квартиру №133,
що розташована у будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 97,50 кв.м., житловою
площею 53,40 кв.м., що належить на праві
власності ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі- продажу від 30.09.2008 року
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстровано в
реєстрі за № 4027, зареєстрованого
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Встановлено спосіб реалізації
предмету іпотеки: трьохкімнатної
квартири №133, що розташована у будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 97,50 кв.м.,
житловою площею 53,40 кв.м., що належить на
праві власності ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 30.09.2008
року посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстровано в реєстрі за № 402,
зареєстрованого Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, шляхом продажу з
прилюдних торгів в межах процедури
виконавчого провадження.

Встановлено початкову ціну для
реалізації предмету іпотеки по
договору іпотеки № 2615/0908/71-085/Z-85 від
30.09.2008 року на рівні ціни, не нижчої за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчого
провадження.

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації зазначеного вище предмету
іпотеки, задовольнити вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
за кредитним договором № 2615/0908/71-085 від
30.09.2008 року в сумі заборгованості
ОСОБА_1: 1276090, 44 грн. - кредитна
заборгованість; 559472,83 грн. -
заборгованість по відсотках; 460977,57 грн.
- пеня, а всього 2296540 /два мільйони
двісті дев'яносто шість тисяч п'ятсот
сорок/ 84 коп.

Виселено ОСОБА_1 з квартири №133, що
розташована у будинку АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні
ініціативи", судові витрати в розмірі
3555 /три тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять/
грн. 70 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримала апеляційну
скаргу.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, 30.09.2008 року ВАТ
«Сведбанк» (правонаступник - ПАТ
«Сведбанк») та відповідач уклали
кредитний договір № 2615/0908/71-085, з
подальшим внесення змін та доповнень
/а.с.25-27/. Відповідно до умов якого, банк
зобов'язується надати позичальнику
кредит у сумі 170000,00 доларів США, а
останній зобов'язується повернути
наданий кредит і сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені кредитним
договором.

Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від
07.12.2009 року Національного Банку України
операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до
пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю». Тобто, операція з надання
банками кредитів в іноземній валюті не
потребує індивідуальної ліцензії.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
умовами кредитного договору, банк або
інша фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов
кредитного договору, у разі
невиконання чи несвоєчасного
виконання зобов'язання в частині
повернення кредиту та/або сплати
процентів, комісій згідно з умовами
договору, відповідач зобов'язаний
сплатити кредитору неустойку (штраф,
пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Судом встановлено, що банк свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредит у сумі 170000,00доларів
США. Проте відповідач, неналежно
виконує взяті на себе зобов'язання,
відповідно до графіку не повертав тіло
кредиту та не сплачував проценти,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, а також нараховані
штрафні санкції /а.с.41-42/.

Відповідно до п. 3.8 кредитного договору
від 30.09.2008 року, сторони за взаємною
згодою домовились без укладання
будь-якої додаткової угоди до цього
договору встановити наступний порядок
змін умов цього договору з відповідною
зміною зобов'язань позичальника щодо
строку виконання позичальником
зобов'язань за цим договором та
відповідних прав банку вимагати від
позичальника виконання зобов'язань за
цим договором при настанні наступних
обставин: якщо позичальник порушує
строки платежів, встановлені п.3.3 та/або
при невиконанні зобов'язань
позичальника, передбачених п. 5.1.7 та
/або 5.1.10 та/або 5.1.11 цього договору
та/або у випадках незгоди позичальника
укласти додаткову угоду до цього
договору при настанні обставин п. 9.2.

Відповідно до п. 3.9 кредитного договору
від 30.09.2008 року, при порушенні умов,
передбачених п. 5.1.8 договору та/або у
випадках, в яких чинним законодавством
передбачено право дострокової вимоги
виконання зобов'язань, забезпечених
іпотекою та/або, якщо позичальник
порушує строки платежів, встановлені у
п. 3.1 договору, банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту та
сплати процентів, а позичальник
зобов'язаний виконати зазначені
зобов'язання в порядку, передбаченому
цим договором.

Відповіднодо п.3.10 кредитного договору
від 30.09.2008 року, у випадку порушення
умов п. 3.8, 3.9 та/або 6.1.2договору, умов
іпотечного договору, вимога про
виконання порушеного зобов'язання
направляється банком позичальнику у
письмовому вигляді та підлягає
виконанню у повному обсязі протягом 30
календарних днів з моменту її
надіслання.

Відповіднодо п.5.1.5кредитного договору
від 30.09.2008 року, при настанні подій,
зазначених у п. 3.8, 3.9 договору,
позичальник зобов'язаний погасити
заборгованість за кредитом, сплати
процентів та комісії у повному обсязі,
а також сплатити пеню та штрафи,
передбачені договором.

Відповіднодо п.5.1.9кредитного договору
від 30.09.2008 року , позичальникі члени
його родини, у випадку звернення
стягнення на предмет іпотеки
(квартиру), зобов'язуються звільнити
об'єкт нерухомості протягом одного
місяця з дня отримання вимоги банку про
звільнення.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, ВАТ «Сведбанк» та
відповідач, уклали іпотечний договір №
2615/0908/71-085-2-85 від 30.09.2008 року /а.с.35-36/,
відповідно до якого останній передав
банку в іпотеку трикімнатну квартиру,
загальною площею 97,50 кв.м, під номером
АДРЕСА_1.

Сторони оцінили вищезазначений
предмет іпотеки в 1102358,00 грн.

Відповідно до умов іпотечного
договору, іпотекодержатель набуває
право стягнення на предмет іпотеки у
випадку невиконання боржником
основного зобов'язання, у випадку
невиконання або неналежного виконання
іпотекодавцем умов іпотечного
договору, у інших випадках,
передбачених законодавством.

У разі порушення боржником основного
кредитного договору та/або порушення
іпотекодавцем умов іпотечного
договору, іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та/або боржнику письмову
вимогу про усунення порушення
основного зобов'язання за кредитним
договором та/або зобов'язань,
передбачених іпотечним договором, у
тридцяти денний строк, та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо
протягом встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до умов
Іпотечного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
може бути здійснено іпотекодержателем
на підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя, шляхом позасудового
врегулювання яким вважатиметься
застереження, що міститься у п.п.12.3, 12.3.1
та 12.3.2 Іпотечного договору або на
підставі окремого договору, який може
бути укладений між іпотекодавцем та
іпотекодержателем з урахуванням вимог
чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до договору іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
іпотеку», за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
№ 5 від 30 березня 2012 року, при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати наступне. Згідно з ч. 4 ст. 9,
ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст.
39-40 Закону України «Про іпотеку»,
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за умов, якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов»язків зокрема, є договори та
інші правочини.

28.11.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк», який в свою
чергу виступає правонаступником
акціонерного комерційного банку
«ТАС-Комерцбанк» та факторинговою
компанією «Вектор Плюс», укладено
договір факторингу /а.с. 11-22/.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору, банк
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, право на вимогу
якої належить банку на підставі
документації. З моменту відступлення
банком факторингу право вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
фактора та вважаються наданими
фактору. Разом з правами вимоги до
фактора переходять всі пов'язані з ним
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
боржником процентів, комісії, штрафних
санкцій та інших обов'язкових платежів.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» укладено договір
факторингу /а.с.23/.

Відповідно до п. 2.1., 2.2.договору, клієнт
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, право на вимогу
якої належить клієнту на підставі
документації. З моменту відступлення
клієнтом фактору прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
фактора та вважаються наданими
фактору. Разом з правами вимоги до
фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

Згідно ст.1078 ЦК України, предметом
договору факторингу може бути право
грошової вимоги, строк платежу за якою
настав (наявна вимога), а також право
вимоги, яке виникне в майбутньому
(майбутня вимога).

Тобто, внаслідок укладення вказаних
договорів факторингу відбулася заміна
кредитора, а саме ТОВ «Кредитні
ініціативи» набуло статусу нового
кредитора/стягувача за кредитним
договором від 30.09.2008 року № 2615/0908/71-085
позичальником згідно якого є ОСОБА_1
/а.с. 24/.

Відповідач продовжує неналежним чином
виконувати взяті на себе
зобов'язання,не повертає тіло кредиту
та не сплачує проценти, чим грубо
порушує істотні умови кредитного
договору, в результаті чого станом на
01.03.2013 р. утворилась заборгованість яка
становить: зі 159651,00 доларів США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає -
1276091 - відсотках - 69995,35 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату розрахує
559472,83 грн., пеня - 57672,66 доларів США, що по
курсу НБУ на дату розрахунку складає
460977,57 грн. а всього 287 319,01 доларів США, що
по курсу НБУ на дату розрахунку складає
2 296 540,84 грн.

Відповідно до п. 2.5 договору факторингу
від 28.11.2012 року, фактор зобов'язується
надіслати письмові повідомлення
боржникам про відступлення клієнтом
фактору права вимоги заборгованості,
підготовлені за формою, встановленою в
додатку №3 до цього договору.

Відповідно до п.2.6 договору факторингу,
наступне відступлення (або будь-яке
інше відчуження, в т.ч. передача у
заставу) фактором прав вимоги
заборгованості до боржників (як в
цілому, так і будь-якої її частини)
будь-яким третім особам допускається
на розсуд фактора без необхідності
отримання будь-якої згоди клієнта чи
третіх осіб.

14 грудня 2012 року представниками ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу
відповідача було направлено
повідомлення про відступлення,
відповідно до якого останньому було
повідомлено про укладення договору
факторингу від 28.11.2012 року та
проінформовано про заборгованість за
кредитним договором. У повідомленні
зазначено реквізити для належного
виконання зобов'язання по кредитному
договору /а.с.189-190/. Також було надіслано
розрахунково-касовий документ, по
якому боржник погашає кредит /а.с.191/.
Однак, відповідачем не було взято до
уваги вказане повідомлення, внаслідок
чого останній не виконував
зобов'язання по кредитному договору
належним чином.

Тобто, позивач виконав вимоги,
передбачені договором. Отже, наявність
письмового повідомлення від
попередніх кредиторів про
відступлення права вимоги до нового
кредитора є підставою для виконання
боржником обов'язку на користь нового
кредитора згідно ч. 2 ст. 1082 ЦК України.

Судом першої інстанції не встановлено,
що договори факторингу були укладені з
порушенням вимог чинного
законодавства або права по них не були
фактично передані. Також не знайшли
свого підтвердження і доводи
представників відповідача про те, що
останнього не було належним чином
повідомлено про заміну кредиторів у
зобов'язанні. В матеріалах справи
міститься повідомлення АТ «Сведбанк»
відповідача про ліквідацію своєї
регіональної мережі /а.с.71/. На дане
повідомлення банку, представником
відповідача було направлено звернення
про надання інформації щодо кредитного
договору відповідача /а.с. 72/, хоча
останні вже були проінформовані про
відступлення права вимоги за договором
факторингу іншому кредитору листом
останнього від 14.12.2012 року. На дане
звернення керівництвом АТ «Сведбанк»
була надана відповідь про укладення
договору факторингу від 28.11.2012 року та
відступ прав вимоги за кредитним
договором, а також додатково зазначені
адреса та телефони для зверненням для
більш детальної інформації /а.с.74/.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
відповідач був обізнаний із заміною
кредитора і мав можливість виконувати
взяті на себе зобов'язання.

Відповідно до п. 1.3.договору про
передачу прав за договором застави від
28.11.2012 року /а.с. 164-166/, сторони
домовились, що заміна сторони, яка
іменується іпотекодержатель у
зобов'язаннях, що виникли на підставі
іпотечних договорів, вважається такою,
що відбулася, а права вимоги за
іпотечними договорами вважаються
переданими новому іпотекодержателю з
моменту набуття чинності цим
договором. З моменту набуття чинності
цим договором до нового
іпотекодержателя переходять усі права
і зобов'язання іпотекодержателя як
сторони, що іменується
іпотекодержатель у зобов'язаннях, які
виникли на підставі іпотечних
договорів, в обсязі і на умовах, що
існують на момент набрання чинності
цим договором.

Таким чином, позивач набув права
іпотекодержателя за договором іпотеки
№ 2615/0908/71-085-Z-85 від 30.09.2008 року.

Позивачем неодноразово направлялись
листи відповідачу про виконання
зобов'язань по договору, що
підтверджується реєстрами відправлень
рекомендованих листів /а.с.192-196/, проте
останнім вони були проігноровані,
також відповідач не звертався до
позивача про вирішення питання про
реструктуризацію.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань, позивачем 25.04.2013 року
була направлена вимога про усунення
порушень та про добровільне виселення
/а.с. 76/, відповідно до якої ОСОБА_1 було
запропоновано в 30-ти денний строк
достроково повернути кредит, сплатити
нараховані проценти за користування
кредитом і нараховані штрафні санкції,
а в разі невиконання вимоги
добровільно звільнити житлове
приміщення з обов'язковим зняттям всіх
мешканців зазначеного житла з
реєстраційного обліку, відповідно до п.
5.1.9кредитного договору.

На виконання умов кредитного та
іпотечного договорів, відповідачу було
направлено вимогу /а.с.44/ повідомлення
про усунення порушень та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, але на час подання позовної
заяви вимога не виконана.

Задовольняючи позов в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не виконувалися умови
кредитного договору, а попередні
кредитори, а також новий кредитор, а
саме позивач, всі вимоги договорів та
чинного законодавства виконав, у
зв'язку з чим суд дійшов вірного
висновку про задоволеної позову в цій
частині.

Стосовно розміру заборгованості
підлягаючої стягненню колегія суддів
вважає, що в частині розміру пені
підлягає стягненню заборгованість по
пені за останній календарний рік за
кредитним договором, яка складає 33 415,34
доларів США 34 центи, що в перерахунку
в національну валюту за курсом НБУ
станом на 01.03.2013 року складає 267 088 грн.
81 коп., а всього стягненню підлягає
заборгованість в сумі 2 102 652 грн. 08 коп.
(1 276 090 грн. 44 коп. - кредитна
заборгованість;+559 472 грн. 83 коп. -
заборгованість по відсоткам;+267 088 грн.
81 коп. - пеня).

Доводи апеляційної скарги щодо невірно
складеного розрахунку заборгованості,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки розмір заборгованості
відповідача перед позивачем за
кредитним договором перевірено судом
апеляційної інстанції і розмір
заборгованості підтверджується
доказами, відповідно до приписів
статтей 58-59 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо
необізнаності відповідача про заміну
кредитора, колегія суддів також не
приймає до уваги, оскільки вказане
твердження спростовується доказами
наявними в матеріалах справи, а саме:
повідомлення АТ «Сведбанк»
відповідача про ліквідацію своєї
регіональної мережі (а.с.71), на яке
представником відповідача направлено
звернення (а.с.72), відповідь АТ
«Сведбанк» про укладення договору
факторингу від 28.11.2012 року та відступ
прав вимоги за кредитним договором.
(а.с.74).

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
судом апеляційної інстанції було
задоволено клопотання представника
відповідача та представника позивача
щодо надання перерви у розгляді справи
для вирішення питання щодо укладення
мирової угоди та реструктуризації
боргу, однак, відповідач та
представник відповідача не
погодились на умови реструктуризації
заборгованості, запропоновані банком
та не скористались правом на укладення
мирової угоди.

З підстав наведеного, рішення суду
належить скасувати в частині розміру
пені з ухваленням в цій частині
рішення, яким за рахунок коштів,
отриманих від реалізації зазначеного
вище предмету іпотеки, задовольнити
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
за кредитним договором № 2615/0908/71-085 від
30.09.2008 рокув сумі заборгованості
ОСОБА_1: 1276090 грн. 44 коп. - кредитна
заборгованість; 559472 грн.83 коп. -
заборгованість по відсотках; 267088 грн.81
коп. - пені, а всього 2 102 652 грн. 08 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,309,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року -
скасувати в частині розміру пені та
ухвалити в цій частині рішення, яким
за рахунок коштів, отриманих від
реалізації зазначеного вище предмету
іпотеки, задовольнити вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
за кредитним договором № 2615/0908/71-085 від
30.09.2008 року в сумі заборгованості
ОСОБА_1: 1276090 грн. 44 коп. - кредитна
заборгованість; 559472 грн.83 коп. -
заборгованість по відсотках; 267088 грн.81
коп. - пені, а всього 2 102 652 грн /два
мільйони сто дві тисячі шістсот
п»ятдесят дві/ 08 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: