Справа № 310/931/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

в складі: головуючого судді Прінь І.П.,

народних засідателів Абрамова М.В.,
Головко В.М.,

при секретарі Бевз О.А.

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 безвісно
відсутньою, заінтересована особа:
відділ державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Бердянську
реєстраційної служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із заявою про визнання
безвісно відсутньою його дружини
ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви зазначив, що 25
жовтня 1986 року він уклав шлюб з ОСОБА_2.
Після укладення шлюбу вони проживали у
будинку його батьків по АДРЕСА_1. У 1995
році ОСОБА_2 почала зустрічатися з
іншим чоловіком і їх сімейні стосунки
були припинені. У 1986 році вона виїхала
з м. Бердянська, ймовірно до Росії. З
того часу ніяких відомостей він про неї
не має. У 2013 році він звернувся з заявою
про її розшук до Бердянського МВ УМВС,
однак це не дало позитивних
результатів. Визнання ОСОБА_2 безвісно
відсутньою необхідно йому для
оформлення припинення шлюбу з нею.
Оскільки в місці постійного проживання
його дружини не має відомостей про
місце її перебування більше року,
посилаючись на ст. 43 ЦК України, він
просить визнати ОСОБА_2 безвісно
відсутньою.

Заявник у судовому засіданні підтримав
заяву у повному обсязі, просить її
задовольнити. Суду додатково пояснив,
що йому відомо, що після припинення
сімейних стосунків дружина забрала їх
синів і виїхала на постійне проживання
до Росії. Декілька разів сини приїздили
до нього у гості, але про матір нічого
не розказували.

Представник заінтересованої особи
відділу ДРАЦС по м. Бердянську
реєстраційної служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області у судове зсідання
не з'явився. Про часі місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення заявника,
показання свідків, вивчивши матеріали
цивільної справи та матеріали
Бердянського МВ УМВС України в
Запорізькій області, суд встановив
наступне.

25 жовтня 1986 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був
зареєстрований шлюб, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб та копією актового запису про
укладення шлюбу (а.с.4,25).

З копії довідки голови вуличного
комітету №5 від 30.10.2013р. вбачається, що
ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 і були
виписана з цієї адреси 21.06.2000 року.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ( троюрідна сестра
заявника) суду показали, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 одружилися у 1986р. У середині
90-х років у них почалися проблеми у
сім'ї і ОСОБА_2 разом з дітьми виїхала на
постійне місце проживання до Росії, до
своїх батьків в Оренбурзьку область.
Діти приїжджали і розказували, що вона
жива, здорова, проживає у Москві.

У судовому засіданні був досліджений
матеріал Бердянського МВ ГУ МВС
України в Запорізькій області,
заведений за заявою ОСОБА_1 №21025 від
04.11.2013р., в якому міститься висновок про
припинення розгляду заяви ОСОБА_1 про
надання йому допомоги у встановленні
родинного зв'язку з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У своїх поясненнях від
04.11.2013р. ОСОБА_1 зазначає, що його
дружина ОСОБА_2 разом з синами виїхала
на проживання до Російської Федерації.
На сьогодні вона та сина є громадянами
Росії.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична
особа може бути визнана судом безвісно
відсутньою, якщо протягом одного року в
місці її постійного проживання немає
відомостей про місце її перебування. У
разі неможливості встановити день
одержання останніх відомостей про
місце перебування особи початком її
безвісної відсутності вважається
перше число місяця, що йде за тим, у
якому були одержані такі відомості, а в
разі неможливості встановити цей
місяць - перше січня наступного року.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_2 з 1996 року в м. Бердянську і
взагалі на території України не
проживає. У 2000 році її було знято з
реєстраційного обліку по м. Бердянську.
Як зазначив заявник і підтвердили
свідки ОСОБА_2 разом зі своїми
неповнолітніми, на той час, дітьми у 1996
році виїхала на постійне місце
проживання до Росії.

За нормами ч.1 ст.16 і ч.1 ст.17 Закону
України «Про міжнародне приватне
право», особистим законом фізичної
особи вважається право держави,
громадянином якої вона є. Виникнення і
припинення цивільної правоздатності
фізичної особи визначається її
особистим законом.

Статтею 28 Конвенції про правову
допомогу та правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах ( 1993р.), яка ратифікована
Верховною Радою України 10.11.1994р. і
набула чинності для України 14.04.1995р.,
встановлено, що по справах про визнання
особи безвісно відсутнім або
оголошення померлим і по справах про
встановлення факту смерті
компетентними є установи юстиції
Договірної Сторони, громадянином якої
особа була у той час, коли вона за
останніми даними, була в живих, а у
відношенні інших осіб - установи
юстиції за останнім місцем проживання
особи.

З поданої заяви вбачається, що
особа, яку заявник просить визнати
безвісно відсутньою, з 1996 року
постійно проживає на території
Російської Федерації, є на сьогодні
живою.

За таких підстав, суд приходить до
висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню, оскільки не ґрунтується
на Законі.

Керуючись ст.ст. 10,15,60,208,212-215,246-249 ЦПК
України, ст. 43 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви
про визнання безвісно відсутньою
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Бердянський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні під час проголошення рішення,-
протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя: І. П. Прінь Народні
засідателі
М.В. Абрамов

В.М.
Головко