У Х В А Л А

Справа № 183/7802/13-ц

№ 2-к/183/1/14

05.02.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську
клопотання Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст»
про надання дозволу на примусове
виконання рішення господарського суду
Республіки Белорусь від 25 травня 2013
року,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2013 року Приватне торгове
унітарне підприємство «Броклекст»
звернулося до суду з клопотанням про
надання дозволу на примусове виконання
рішення господарського суду
Республіки Белорусь від 25 травня 2013
року.

В обґрунтування звернення до суду
заявник посилався на те, що 23 травня 2013
року Господарським судом Вітебської
області Республіки Белорусь було
прийнято рішення у справі № 27-152013 за
позовом Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст»
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів в порядку притягнення до
субсидіарної відповідальності по
зобов'язанням Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст»,
відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь
Приватного торгового унітарного
підприємства «Броклекст» стягнуто 3 230
805 993 білоруських рублів, рішення суду
набрало законної сили 13 червня 2013 року.

Боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1,
добровільно виконувати рішення суду не
бажає.

В своїй заяві Приватне торгове
унітарне підприємство «Броклекст»,
посилаючись на ст.ст. 390-395 ЦПК України,
просило суд надати дозвіл на примусове
виконання рішення господарського суду
Республіки Белорусь від 25 травня 2013
року у справі за позовом Приватного
торгового унітарного підприємства
«Броклекст» до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів в порядку притягнення
до субсидіарної відповідальності по
зобов'язанням Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст».

В судове засідання представник
заявника - Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст»
не з'явився, належним чином
повідомлений про місце, дату і час
розгляду заяви.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні просив суд відмовити в
задоволенні клопотання, посилаючись на
те, що від імені банкрута - Приватного
торгового унітарного підприємства
«Броклекст» заяву подано Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Паруснік», але, на час подання заяви
відсутні документи, які підтверджують
повноваження зазначеного підприємства
як ліквідатора, відсутній документи,
підтверджуючий повноваження ОСОБА_3,
яким підписана заява.

У відповідності до ч.3 ст. 140 Закону
Республіки Білорусь «Про економічну
неспроможність» строк ліквідаційного
провадження не може перевищувати один
рік. На підставі ухвали господарського
суду Вітебської області від 24 липня 2013
року, кінцевий строк ліквідації
Приватного торгового унітарного
підприємства «Броклекст» встановлений
23 січня 2014 року, що унеможливлює участь
зазначеної юридичної особи у
процесуальних діях.

Крім того, заявником не наданий
документ, який посвідчує, що ОСОБА_2 був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи, який відбувся 23
травня 2013 року.

Заслухавши пояснення представника
боржника, дослідивши матеріали,
долучені до клопотання, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено, що 23 травня 2013 року
Господарським судом Вітебської
області Республіки Белорусь було
прийнято рішення у справі № 27-152013 за
позовом Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст»
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів в порядку притягнення до
субсидіарної відповідальності по
зобов'язанням Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст»,
відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь
Приватного торгового унітарного
підприємства «Броклекст» стягнуто 3 230
805 993 білоруських рублів, рішення суду
набрало законної сили 13 червня 2013 року.

Згідно адресної довідки, боржник
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 390 ЦПК України,
рішення іноземного суду (суду
іноземної держави; інших компетентних
органів іноземних держав, до
компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності. У разі якщо
визнання та виконання рішення
іноземного суду залежить від принципу
взаємності, вважається, що він існує,
оскільки не доведено інше.

Згідно до вимог ст. 391 ЦПК України,
рішення іноземного суду може бути
пред'явлено до примусового виконання в
Україні протягом трьох років з дня
набрання ним законної сили, за винятком
рішення про стягнення періодичних
платежів, яке може бути пред'явлено до
примусового виконання протягом усього
строку проведення стягнення з
погашенням заборгованості за останні
три роки.

Відповідно до ст. 392 ЦПК України,
питання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду розглядається судом за
місцем проживання (перебування) або
місцезнаходженням боржника.

На підставі ст. 395 ЦПК України, про
надходження клопотання про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду суд у п'ятиденний строк
письмово повідомляє боржника і
пропонує йому у місячний строк подати
можливі заперечення проти цього
клопотання. Після подання боржником
заперечень у письмовій формі або у разі
його відмови від подання заперечень, а
так само коли у місячний строк з часу
повідомлення боржника про одержане
судом клопотання заперечення не
подано, суддя постановляє ухвалу, в
якій визначає час і місце судового
розгляду клопотання, про що сторони
повідомляються письмово не пізніше ніж
за десять днів до його розгляду. Неявка
без поважних причин у судове засідання
будь-якої із сторін або їх
представників, стосовно яких суду
відомо про своєчасне вручення їм
повістки про виклик до суду, не є
перешкодою для розгляду клопотання,
якщо будь-якою з сторін не було
порушено питання про перенесення його
розгляду. Розглянувши подані документи
та вислухавши пояснення сторін, суд
постановляє ухвалу про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду або про відмову у
задоволенні клопотання з цього
питання.

У відповідності до ст. 396 ЦПК України,
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду не задовольняється у
випадках, передбачених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, такі випадки не
передбачено, у задоволенні клопотання
може бути відмовлено, в тому числі, якщо
сторона, стосовно якої постановлено
рішення іноземного суду, була
позбавлена можливості взяти участь у
судовому процесі через те, що їй не було
належним чином повідомлено про розгляд
справи.

Судом встановлено, що рішення суду
винесене 23 травня 2013 року
Господарським судом Вітебської
області Республіки Белорусь.

В той же час, в матеріалах клопотання
відсутні докази того, що боржник ОСОБА_2
був належним чином повідомлений про
розгляд справи, в зв'язку з чим,
останній був позбавлений можливості
взяти участь у судовому процесі.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до
переконання, що в задоволенні
клопотання належить відмовити.

Керуючись п. 390-397 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному торговому
унітарному підприємству «Броклекст» в
задоволенні клопотання про надання
дозволу на примусове виконання рішення
господарського суду Республіки
Белорусь від 25 травня 2013 року у справі
за позовом Приватного торгового
унітарного підприємства «»Броклекст»
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів в порядку притягнення до
субсидіарної відповідальності по
зобов'язанням Приватного торгового
унітарного підприємства «Броклекст».

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
його проголошення. У разі, якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

СУДДЯ Д.І.
Городецький