Провадження № 2/470/85/14
Справа № 470/47/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого судді Міщенка Г.В.,

при секретарі Шелестюк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання
вчинити дії, припинити діяльність,
встановити обмеження у використанні
земельної ділянки,

В С Т А Н
О В И В:

17 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із уточненим в подальшому позовом
до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,
припинити діяльність, встановити
обмеження у використанні земельної
ділянки.

В позовній заяві вказав, що йому на
праві власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1. По сусідству за
адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3
розташована виробнича дільниця
фермерського господарства
«Агро-південь», головою якої є
відповідач, який грубо порушує чинне
законодавство України про охорону
навколишнього природного середовища
та про техніку безпеки тощо. Так, на
земельних ділянках розташовані
складські приміщення, гаражуються
трактори, автомобілі, інша
сільськогосподарська техніка, працює
сільськогосподарське обладнання з
підвищеним рівнем шуму, в повітря
викидається пил, залишок
невідпрацьованих газів. На території
розкидані кисневі балони, працює
заправка паливно-мастильних
матеріалів, звозиться на зберігання
зерно, що призводить до збільшення
кількості гризунів та негативно
впливає на стан його здоров'я та
здоров'я його дружини.

Посилаючись на викладене, позивач
просив ухвалити рішення, яким
зобов'язати відповідача обирати
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення; припинити діяльність на
цих земельних ділянках, здійснення
якої може призвести до шкідливого
впливу на здоров'я людей, тварин, на
повітря, інші земельні ділянки; на
земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3
Березнегуватського району
Миколаївської області встановити
обмеження у виді заборони паркування
сільськогосподарської техніки,
очистки та зберігання зернових
культур, зберігання добрив та
паливно-мастильних матеріалів,
використання їх за умови додержання
природоохоронних вимог.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
посилаючись на його безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши наявні в ній докази,
доходить наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на праві власності належить земельна
ділянка площею 0,2500 гектарів землі,
розташована по АДРЕСА_1 ( а. с. 8 ).

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності
належать земельна ділянка площею 0,4199
гектарів та земельна ділянка площею
0,3287 гектарів землі, які розташовані
відповідно по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3
області та призначені для ведення
особистого селянського господарства
( а. с. 44, 45 ), на яких розміщені три
нежитлові будівлі ( а. с. 46-61 ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про селянське ( фермерське )
господарство» селянське ( фермерське )
господарство є формою підприємництва
громадян України, які виявили бажання
виробляти сільськогосподарську
продукцію, займатися її переробкою та
реалізацією, а згідно з ч.4 ст.4 цього ж
Закону земельні ділянки громадянам
України для ведення селянського (
фермерського ) господарства
передаються у приватну власність і
надаються в користування, в тому числі
на умовах оренди.

У відповідності із ч.1, 2 ст.103 ЗК України
встановлено, що власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей ( затінення,
задимлення, неприємні запахи, шумове
забруднення тощо ). Власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за ціловим
призначенням ( неприпустимий вплив ).

Статтею 104 ЗК України передбачено, що
власники та землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
припинення діяльності на сусідній
земельній ділянці, здійснення якої
може призвести до шкідливого впливу на
здоров'я людей, тварин, на повітря,
земельні ділянки та інше.

Проте, доказів такого шкідливого
впливу, зокрема на здоров'я позивача,
останній суду не надав, хоча згідно з ч.1
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Тому суд приходить до
висновку, що підприємницька діяльність
відповідача не порушує права позивача,
а відтак не може бути припиненою.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЗК України на
використання власником земельних
ділянок або її частини може бути
встановлено обмеження. Право власності
на земельну ділянку може бути обтяжено
правами інших осіб.

Згідно з ч.1, 2 ст.111 ЗК України
встановлено, що обтяження прав на
земельну ділянку встановлюються
законом або актом уповноваженого на це
органу державної влади, посадової
особи, або договором шляхом
встановлення заборони на користування
та/або розпорядження, у тому числі
шляхом її відчуження. Законом,
прийнятими відповідно до нього
нормативно-правовими актами,
договором, рішенням суду можуть бути
встановлені такі обмеження у
використанні земель, зокрема, заборона
на провадження окремих видів
діяльності, умова додержання
природоохоронних вимог або виконання
визначених робіт тощо.

Утім, з аналізу цих норм слідує, що у
суду немає підстав для встановлення
обмеження права власності на земельні
ділянки відповідача, призначені для
ведення особистого селянського
господарства, оскільки позивач не
довів, що його цивільне право внаслідок
цього було порушено і потребує захисту,
як це передбачено ч.1 ст.15 ЦК України.

А тому в задовленні цього позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зобов'язання вчинити дії, припинити
діяльність, встановити обмеження у
використанні земельної ділянки - в і д м
о в и т и.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Г. В. Міщенко