Справа № 466/5220/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" березня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді
Єзерського Р.Б.

при секретарі
Пришляк З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,-

в с т а
н о в и в :

11.07.2013 року ОСОБА_1, звернулася з
позовом, в якому просить суд винести
рішення про стягнення з ОСОБА_2, на її
користь аліментів на утримання дітей,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн.
щомісячно на кожну дитину, починати з
2010р., а в разі продовження ними навчання
- до досягнення віку в 23 роки.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що 07
травня 2008 року між ОСОБА_1, та
відповідачем ОСОБА_2, Шевченківським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського управління
юстиції шлюб був розірваний про що
зроблений відповідний актовий запис
№156 від 07 травня 2008р. Від шлюбу в сторін
є двоє дітей: син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
та донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які
після розірвання шлюбу залишилися
проживати з позивачкою та перебувають
на її утриманні. Відповідач ухиляється
від обов'язку щодо утримання дітей. Він
не приймає участі у вихованні дітей та
відмовляється добровільно надавати
матеріальну допомогу на їх утримання.
Усі обов'язки щодо виховання та
утримання дітей позивачка несе
самостійно. Донька ОСОБА_3, є хворою на
Бронхіальну астму середньої тяжкості,
та син ОСОБА_4, який на даний час є
хворим на Ювенільний остеохондроз, що
підтверджується відповідними
довідками. Таким чином на утриманні
позивачки перебувають двоє дітей.
Угоди про сплату аліментів у
добровільному порядку між сторонами не
досягнуто. У зв'язку із наведеними
обставинами позивачка змушена
звернутися до суду із позовною заявою
про стягнення аліментів.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала, уточнила позовну заяву,
заявою від 18.02.2014 р., в якій зазначила,
що не претендує на стягнення аліментів
на утримання сина за період з 04.12.13р,
оскільки син ОСОБА_4, проживає разом із
батьком. Виходячи із наведених
обставин, просила суд винести рішення
про стягнення з ОСОБА_2, на її користь
аліменти на утримання дітей в розмірі
1000грн. на кожну дитину щомісячно,
починаючи з 2010р. Просила позов
задовольнити з врахуванням уточнених
позовних вимог.

Представник позивачки ОСОБА_5, в
судовому засіданні позов підтримав,
зсилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та в уточненій заяві.
Просив задовольнити позов з
врахуванням уточнених позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечив, вказав,
що з позовними вимогами не
погоджується та зазначив, що згідний з
виплатою грошових коштів в сумі 650 грн.,
і тільки на одну дитину. Просив суд в
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6, в
судовому засіданні позовні вимоги
заперечила, просила суд в задоволені
позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши подані
докази, з'ясувавши дійсні обставини
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що 07 травня 2008 року між ОСОБА_1, та
відповідачем ОСОБА_2, Шевченківським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського управління
юстиції шлюб був розірваний про що
зроблений відповідний актовий запис
№156 від 07 травня 2008р. Від шлюбу в сторін
є двоє дітей: син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
та донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які
після розірвання шлюбу залишилися
проживати з позивачкою та перебувають
на її утриманні. Відповідач ухиляється
від обов'язку щодо утримання дітей. Він
не приймає участі у вихованні дітей та
відмовляється добровільно надавати
матеріальну допомогу на їх утримання.
Обов'язки щодо виховання та утримання
дітей позивачка несе самостійно.

Допитаний в судовому засіданні свідок,
ОСОБА_7, пояснила, що є матір'ю Позивача,
ОСОБА_1. Зі слів Позивача їй відомо, що
Позивач три роки тому зверталась до
Відповідача, ОСОБА_2, з вимогою про
надання матеріальної допомоги їй в
утриманні дітей. Відповідач ігнорував
цю вимогу і жодних коштів на утримання
дітей не надавав. Окрім того, він не
брав участі в додаткових витратах на
дітей, ніколи не дарував їм подарунків.

Аналогічні за змістом покази надала
також в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8, яка є невісткою Позивача.

Проте свідок ОСОБА_9, який є братом
Відповідача, в судовому засіданні
пояснив, що близько трьох років тому
Позивач зверталась до Відповідача з
вимогою про надання їй коштів для
утримання дітей. На цю вимогу
Відповідач негайно зреагував і відтоді
щомісячно передавав кошти на утримання
дітей в розмірі двох тисяч гривень.
Окрім цього, свідок повідомив про те, що
періодично позичав Відповідачу кошти,
адже Позивач вимагала також покриття
витрат для відпочинку і дозвілля дітей.
При передачі коштів свідок присутнім
не був, але йому відомо, що кошти
передавались через ОСОБА_7, а згодом,
через сина ОСОБА_4.

З показань свідка ОСОБА_10, яка
навчалась з Позивачем в одному
навчальному закладі і є її подругою,
вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до
ОСОБА_2 з проханням допомогти їй
матеріально в утриманні дітей, адже
через свій важкий стан здоров'я
самостійно не могла забезпечувати
дітей повною мірою. Чи передавались ці
кошти Відповідачем, свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що вона є цивільною дружиною
Відповідача, ОСОБА_2, проживає разом з
ним, веде спільне господарство. Їй
відомо про те, що ОСОБА_2 допомагає
Позивачу в утриманні дітей, передаючи
щомісячно певні кошти. Сума цієї
допомоги погоджена з ОСОБА_11 і
становить дві тисячі гривень. Також
свідок повідомила, що кошти
передаються в перших числах кожного
місяця. Спершу кошти передавались
через ОСОБА_7, але згодом стосунки
Позивача з матір'ю погіршились, тому
передача коштів здійснювалась через
ОСОБА_4. Свідок повідомила, що особисто
була присутня при деяких передачах
коштів сину - ОСОБА_4. З показів свідка
також стало відомо, що Відповідач
оплачував відпочинок дітей та їх
дозвілля.

В судовому засіданні допитаний
свідок ОСОБА_4, син Позивача та
Відповідача, в присутності психолога
фізико-математичного ліцею, ОСОБА_12. З
показів свідка стало відомо, що з 3
грудня 2013 року він проживає зі своїм
батьком. Йому відомо про звернення
Позивача до Відповідача з вимогою про
допомогу їй в утриманні дітей. Востаннє
така вимога надходила близько року
тому. Відповідач завжди реагував на
подібні вимоги позитивно. Щомісяця він
передавав кошти на утримання дітей в
сумі двох тисяч гривень. Кошти
передавались бабусею свідка, ОСОБА_7, а
останній рік - безпосередньо даним
свідком.

Статтею 51 Конституції України
визначено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.
Разом з тим відповідно до ст.180 СК
України участь в утриманні дитини до
досягнення нею повноліття повинен
приймати кожен з батьків.

Згідно ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються в частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі. Аліменти на
дитину при цьому у відповідності до ч.
1 ст.191 СК України присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Крім цього відповідно до ст. 185 СК
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не
була подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Відповідно до ст..191 СК України аліменти
за минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв»язку з ухиленням
останнього від їх сплати.

Однак, у судовому засіданні позивач не
надав суду доказів того, що він
звертався до відповідача щодо
одержання аліментів, так і відповідач
щодо того, що сплачував кошти на
утримання неповнолітніх дітей
позивачу.

Відтак оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, при визначенні
розміру аліментів взявши до уваги
розмір прожиткового мінімуму громадян,
який встановлений станом на час
розгляду справи, матеріальне становище
сторін, відсутність у відповідача
аліментів на утримання непрацездатних
осіб, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Керуючись ст. 51 Конституції
України,ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 174, 208, 209, 212, 215,
367 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 199 СК
України, суд,-

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1,
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 900
грн. щомісяця з 11.07.2013 р. до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1,
аліменти на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 900грн, за період
з 11.07.20013р., по 04.12.2013р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Р. Б. Єзерський