АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2474/14
інстанції - Янжула О.С.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:
головуючого - Болтунової Л.М.
суддів - Макарова М.О.,
при секретарі - Видюковій Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРАВЕКС-БАНК» на рішення
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21 жовтня
2013 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -
в с т а н о в и л а:
Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21 жовтня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було
відмовлено.(а.с.146-148)

З таким рішенням не погодилось ПАТ КБ
«ПРАВЕКС-БАНК», подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права, просило його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. (а.с.153-154)

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене рішення не відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 03
жовтня 2006 року між АКБ«ПРАВЕКС-БАНК»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 3629-006/06Р,
відповідно до умов якого відповідач
отримав 13 280 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік з кінцевим терміном
повернення до 03 жовтня 2011 року.(а.с.9-11)

03 жовтня 2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК»
та ОСОБА_2 укладено договір поруки №
3629-006/06Р, за умовами якого остання
зобов'язалась солідарно в повному
обсязі відповідати за належне
виконання позичальником зобов'язань,
що витікають з кредитного договору у
тому ж розмірі, що і основний боржник (з
повернення основної суми боргу, сплати
відсотків, пені, штрафу).(а.с.12)

Крім того, 03 жовтня 2006 року між ОСОБА_1
та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено договір
застави транспортного засобу №
3629-006/06Р відповідно якого відповідач 1,
для забезпечення виконання в повному
обсязі своїх зобов'язань перед банком
за кредитним договором, передав в
заставу належний йому автомобіль марки
CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску 2006, колір
чорний, тип Т3 легковий седан, р/н
НОМЕР_1.(а.с.13)

Оскільки відповідач своїх зобов'язань
за кредитним договором виконував не
належним чином, за період з 01.04.2008 року
по 10.11.2008 року утворилась
заборгованість, у зв*язку з чим АКБ
«Правекс-Банк» 04 грудня 2008 року
звернувся до Марганецького міського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором № 3629-006/06Р у сумі 9787 доларів
США, що еквівалентно 56748,94 грн.

Рішенням Марганецького районного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2009 року позовні вимоги АКБ
«ПРАВЕКС-БАНК» задоволені в повному
обсязі.

Вищевказане рішення суду було виконано
відповідачами на суму 57 346,42 грн., у
зв'язку з чим 21 березня 2012 року
виконавче провадження було
закінчено.(а.с.42)

Розглядаючи спір по суті даної
цивільної справи, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачі виконали
судове рішення від 31 березня 2009 року
про задоволення вимог кредитора, а отже
правовідносини між сторонами
кредитного договору припинені, що
звільняє відповідачів від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та позбавляє
кредитора на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України, а тому
прийшов до висновку про відмову в
позові.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини справи, без перевірки
доводів і заперечень сторін та без
належної оцінки доказів. Зазначені
порушення норм матеріального та
процесуального права є підставою до
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, належними
сторонами, у строк, у встановленому
місці та відповідній валюті.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК
Укракїни, за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки, належні
йому відповідно до ст.1048, 1056-1 цього
Кодексу.

За ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом. Такі підстави,
зокрема, зазначені у статтях 599- 601, 604- 609
ЦК.

Як вбачається з мотивувальної частини
рішення Марганецького районного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2009 року, звертаючись з позовною
заявою позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
№ 3629-006/06Р від 03 жовтня 2006 станом на 10
листопада 2008 року в сумі 9787 доларів США,
яка складається непогашеного кредиту -
9085 доларів США, що за курсом НБУ станом
на 10 листопада 2008 року 579,84 грн. за 100
доларів США еквівалентно 52678,46 грн.;
пені на суму непогашеного кредиту - 128
доларів США, що еквівалентно 742,19 грн.;
несплачених відсотків за користування
коштами - 555 доларів США, що
еквівалентно 3218,11 грн.; пені на суму
несплачених відсотків - 19 доларів США,
що еквівалентно 110,16 грн., яка була
стягнута солідарно з відповідачів.

Як вбачається з кредитного договору
строк його дії до 03 жовтня 2011 року.

Звертаючись з позовною заявою 26 червня
2012 року, позивач поставив питання про
стягнення заборгованості за кредитним
договором станом на 15 березня 2012 року.

Відмовляючи в позові, з підстав
існування рішення суду про стягнення
заборгованості, місцевий суд не
прийняв до уваги, що спірний кредитний
договір не був розірваним, а позивачем
був визначений строк заборгованості за
цим договором за інший період часу, а
тому прийшов до помилкового висновку.

За ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Вказані вимоги закону судом виконані
не були.

Апеляційним судом встановлено, що
звертаючись 26 червня 2012 року з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, позивачем в
позовній заяві була зазначена загальна
сума та її складові заборгованості
станом на 15 березня 2012 року.

Однак, наданий суду першої інстанції
розрахунок не відповідає дійсним
обставинам справи. З даного документу
не можливо встановити з якого періоду
була нарахована заборгованість за
спірним договором, і чи враховувалося
при цьому рішення суду від 31 березня 2009
року.(а.с.6)

На вимогу апеляційного суду про
надання повного та конкретного
розрахунку заборгованості за
кредитним договором із зазначенням
його періодів нарахування, позивачем
був направлений аналогічний
розрахунок, який є в матеріалах справи.

У клопотанні про залучення до справи
даного документа, ПАТ КБ «Правекс
-Банк» зазначив, що надати суду
розрахунок, в якому вказати конкретні
дати періоду нарахування
заборгованості банк не має можливості
через особливості програмного
забезпечення, за допомогою якого й
складаються усі розрахунки. Також
просили про розгляд справи за
відсутності представника банку. В
судові засідання представник банку не
з*явився.

Відповідно до вимог ст. 10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що позивачем не було надано
належних, допустимих доказів, в
розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України на
підтвердження своїх позовних вимог, а
тому відсутні правові підстави для
задоволення його позову.

Оскільки рішення суду першої інстанції
про відмову в задоволенні позовних
вимог не відповідає вимогам закону,
воно підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про відмову ПАТ КБ
«Правекс -Банк» в позові з інших
підстав, в зв*язку з чим апеляційна
скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРАВЕКС-БАНК» - задовольнити
частково.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 21
жовтня 2013 року - скасувати і в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРАВЕКС-БАНК» - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: