Справа № 2/638/661/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова

У складі - головуючого - судді -
Наумової С.М.

секретаря - Бєділо Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Дзержинського районного суду м.Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» про стягнення заробітної
плати , компенсації за несвоєчасно
виплачену заробітну плату ,
компенсацію за затримку розрахунку і
відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. 209 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» про стягнення середнього
заробітку за три місяці за затримку
розрахунку при звільненні у сумі 8597 гр
76 заробітної плати і відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 гр - залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд
м.Харкова протягом 10 днів з моменту
проголошення.

Суддя
С.М. Наумова.

Справа № 2/638/661/14

638/20141/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова

У складі - головуючого - судді -
Наумової С.М.

секретаря - Бєділо Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Дзержинського районного суду м.Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» про стягнення заробітної
плати , компенсації за несвоєчасно
виплачену заробітну плату ,
компенсацію за затримку розрахунку і
відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В
:

ОСОБА_1 звернувся до
Дзержинського районного суду м.Харкова
з позовною заявою до Державного
підприємства «Завод імені В.О.
Малишева» про стягнення
заборгованості по заробітній платі в
сумі 9165 гр 08 коп , компенсації за
затримку розрахунку у розмірі його
середнього заробітку по день
фактичного розрахунку і відшкодування
моральної шкоди у сумі 5000 гривень.

30 грудня 2013 року позивач уточнив
свої позовні вимоги, оскільки 30 грудня
2013 року Державне підприємство «Завод
імені В.О. Малишева» виплатив йому
заборгованість по заробітній платі у
сумі 9165 гр 08 коп , та просив стягнути з
відповідача на його користь
компенсацію за затримку розрахунку у
розмірі середнього заробітку по день
фактичного розрахунку ( ст..117 КЗпП
України), а також стягнути моральну
шкоду у сумі 5000 гр.

24 березня 2014 року позивач уточнив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача на його користь
компенсацію за затримку розрахунку у
розмірі середнього заробітку по день
фактичного розрахунку , тобто за три
місяці затримки суму 8597 гри 76 коп, а
також стягнути моральну шкоду у сумі 5000
гр.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги і просив
стягнути з відповідача усі належні
йому кошти в повному обсязі.

Представник відповідача Державне
підприємство «Завод імені В.О.
Малишева» Луценко О.І. у судовому
засіданні від 05.02.2014 року( в наступні
судові засідання не з*явилась) позов не
визнала , надала заперечення на позов
та пояснила , що дійсно на день
звільнення позивача , підприємство не
мало можливості розпоряджатись своїми
коштами на рахунках , у зв*язку з тим , що
постановою державного виконавця
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції від 26.04.2013
року накладено арешт на всі рахунки
підприємства, що відкриті , або що
будуть відкриті після винесення
постанови про накладення арешту в
банківських установах. Таким чином
правові підстави для нарахування та
стягнення середнього заробітку за час
затримки остаточного розрахунку
відсутні. Вина підприємства у
невиплаті заробітної плати відсутня.

Що стосується моральної шкоди , то
позивач не навів розрахунку моральної
шкоди, не зазначив з яких міркувань він
виходив , визначаючи розмір шкоди та не
надав доказів у підтвердження
обставин, на які він посилається в
обґрунтування вимог.

Суд , вислухавши пояснення сторін ,
дослідивши матеріали справи , вважає ,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідго п. 1, підп. 8,9 п. 2 ст. 16 ЦК
України «Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого не майнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: відшкодування майнової та
моральної шкоди».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах із
Державнеим підприємством «Завод імені
В.О. Малишева» , працюючи
електромонтером у відділі 326 з 11 січня
1982 року.

30.09. 2013 року був звільнений на
підставі наказу № 185 від 30.09.2013 року ,
згідно зі ст.38 КзпП України , що
підтверджується записом в трудовій
книжці.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплати всіх
сум, що належать йому від підприємства ,
установи , організації , провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював , то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дн після пре*явлення
звільнення працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно положенням ст.117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки , зазначені в ст. 116 КЗпП
України , при відсутності спору про їх
розмір підприємство , установа ,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

В день звільнення позивач отримав
трудову книжку , але розрахунок з
позивачем не зробили та суму в розмірі
9165 гр 08 коп не виплатили.

Згідно розрахункового листка
ОСОБА_1,виданого відповідачем за
вересень 2013 року заборгованність
складає по заробітній платі 9165 гр 08
коп ( а.с. 6)

За час розгляду справи 30.12.2013 року
позивач отримав заборгованість по
справі в сумі 9165 гр 08 коп, що
підтверджено сторонами по справі, а
також довідкою відповідача Спір з
цього питання у сторін відсутній.

Що стосується вимог про стягнення
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні середнього заробітку у сумі
8597 гр 76 коп (за три місяці), то ці вимоги
не підлягають задоволенню, бо суд
вважає , що вини відповідача в затримці
виплати позивачу заробітної плати не
має,бо згідно постанови державного
виконавця Комінтернівського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції від 26.04.2013 року було накладено
арешт на всі рахунки підприємства.

Тому вказана сума у розмірі 8597 гр 76
коп. не підлягає стягненню з
відповідача.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КзпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань ,
втрати нормальних життєвих зв*язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як пояснив позивач, моральна шкода
йому заподіяна відповідчем у зв*язку з
тим , що

він має потребу в обстеженні та
лікуванні у стаціонарі, йому необхідно
купувати дорогі ліки , змушений
економити. Він кожний день їздив до ДП
«Завод імені В.О. Малишева» до каси , яка
знаходиться перед пропускною системою
, щоб дізнатися чи зможе він отримати
гроші. Така ситуація порушила увесь
його ритм життя, приниження та стрес.

Відповідно до вимог п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди» з
доповненнями і змінами до нього ,
внесеними Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001
року під моральною ( немайновою) шкодою
варто розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, інших негативних
явищ , заподіяних фізичному чи
юридичній особі незаконними діями чи
бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до вимог діючого законодавства
моральна шкода може складатися ,
зокрема : у приниженні честі , гідності,
діловій репутації , моральних
переживаннях у зв*язку з втратою
здоров*я , у порушенні права власності (
у тому числі інтелектуальної), прав ,
наданих споживачам , інших цивільних
прав , у зв*язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом , у
порушенні життєвих зв*язків через
неможливість продовження активного
громадського життя , порушенні
відносин з оточуючими людьми , при
настанні інших негативних наслідків.

Суду не надано доказів на
підтвердження позовних вимог позивача
з приводу погіршення здоров*я ,
порушенні життєвих зв*язків ,
приниження гідності , честі та
причинно - наслідкового зв'язку між
діями відповідача та настанням
моральної шкоди.

Підстав для стягнення моральної
шкоди не мається.

На підставі викладеного , суд
вважає , що підстав для задоволення
позрвних вимог ОСОБА_1 не мається.

Керуючись ст.ст. 10,11,209 ,212,214-215,217,218,224 ЦПК
України ст.115, 116,117, 237-1 КЗпП України , ст.
34 Закону України «Про оплату праці»,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Завод імені
В.О. Малишева» про стягнення середнього
заробітку за три місяці за затримку
розрахунку при звільненні у сумі 8597 гр
76 заробітної плати і відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 гр - залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд
м.Харкова протягом 10 днів з моменту
проголошення.

Суддя
С.М. Наумова.