Провадження № 2/742/349/14
Єдиний унікальний № 742/895/14
УХВАЛА

06 березня 2014 року
місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області у складі:
головуючого судді Ільченка О.І., при
секретарі Голушко Н.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м.Прилуки цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу ДВС
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про
звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про
зняття арешту з його всього майна,
накладеного

постановою державного виконавця
відділу ДВС Прилуцького МРУЮ від 16.12.2013.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувана постанова винесена у
зв'язку з виникненням у позивача, як
боржника, заборгованості по аліментах
у сумі 44969,00 на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_3
та ОСОБА_4. Відповідною постановою
накладено арешт на все майно боржника у
межах суми стягнення. Проте на даний
час заборгованість по аліментах
відсутня та стягувачка відкликала
виконавчий лист, але у знятті арешту з
майна було відмовлено, оскільки ще не
закінчено виконавче провадження в
розумінні ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Позивач у судовому засіданні
підтримуючи свої вимоги уточнив про
накладення арешту на його ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Держвиконавець Малько Є.О. у суді проти
позову заперечує, оскільки виконавче
провадження про стягнення аліментів не
закінчено, а тому в інтересах дітей та з
метою забезпечення реального
виконання рішення суду не вбачає
підстав для зняття арешту з майна
боржника. Також пояснила про
відсутність заборгованості боржника
по аліментах та претензій з приводу
цього зі сторони стягувачки.

Заслухавши сторін, дослідивши наявні у
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
оскаржуваної постанови від 16.12.2013,
винесеної державним виконавцем
відділу ДВС Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Малько Є.О. по виконавчому листу № 2-235
від 26.05.2003 (виконавче провадження №
2213258) про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на суму 44969,40 грн., з
метою забезпечення виконання рішення
та збереження майна, накладено арешт на
все належне ОСОБА_1 майно із забороною
здійснювати відчуження такого (а.с. 5).

У суді також з'ясовано та вбачається з
інформаційної довідки про обтяження ?
частини квартири АДРЕСА_1 яка належить
ОСОБА_1 на праві приватної спільної
часткової власності (а.с. 10).

Згідно письмової інформації відділу
ДВС Прилуцького МРУЮ № 03-40/1084 від 20.02.2014,
підтвердженої у суді держвиконавцем,
вбачається відсутність заборгованості
у ОСОБА_1 по виконавчому листу № 2-235 від
26.05.2003 щодо стягнення аліментів на
утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Так дійсно, згідно вимог ст.ст. 11, 55, 57
Закону України „Про виконавче
провадження", з метою забезпечення
реального виконання рішення
держвиконавець має право, крім того,
накладати арешт на майно боржника з
оголошенням заборони на його
відчуження.

Проте в судовому засіданні
беззаперечно було встановлено, що у
ОСОБА_1 відсутня заборгованість по
виконанню судового рішення про
стягнення аліментів у межах
виконавчого провадження якого було
накладено арешт на все майно боржника.

Стаття 41 Конституції України, ст. 321
Цивільного кодексу України
передбачають, що право приватної
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

У суді не було встановлено, що позивач
має якісь боргові зобов'язання перед
стягувачкою або перед іншими
фізичними, юридичними чи третіми
особами.

За таких обставин, коли оскаржуваною
постановою державного виконавця
накладався арешт на майно боржника
саме по виконанню рішення про
стягнення заборгованості по аліментах,
яка на даний час відсутня, а тому не
вбачається правових підстав для
продовження подальшого обтяження
майна боржника шляхом арешту такого.

Отже, згідно вимог ч.5 ст.60 ЗУ «Про
виконавче провадження» навіть при
незавершеному виконавчому провадженню
позов підлягає частковому задоволенню,
оскільки позивачем не було доведено
про накладення на якесь інше його
майно, крім ? частини квартири № 20, що по
вул.Садовій, 64 в м.Прилуки.

На підставі ст.ст. 386, 391 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209,
212 - 215, 228, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до відділу ДВС
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про
звільнення майна з-під арешту -
задовольнити частково.

Скасувати арешт (заборону
здійснювати відчуження) на ? частину
квартири АДРЕСА_1 накладений
постановою державного виконавця
відділу ДВС Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Малько Є.О. від 16.12.2013.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: