Справа №591/9922/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/582/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 14 лютого 2014 року

в справі позовом Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,-

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 14 лютого 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приват Банк" до
ОСОБА_3 про стягнення коштів за
кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
„Приват Банк", за кредитним договором
заборгованість 20333,23 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
„Приват Банк" судовий збір 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначено,
що рішення суду першої інстанції має
бути змінене у зв'язку з порушенням та
неправильним застосуванням судом норм
матеріального і процесуального права,
а також неповним з'ясуванням судом всіх
обставин, що мають значення для справи.

Вказано, що із умов договору випливає,
що отримані в кредит кошти він мав
повертати частинами по сім відсотків
від суми заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи
позов було подано до суду 10 листопада
2013 року. З розрахунку долученого
позивачем до позовної заяви
вбачається: сума боргу за договором
виникла з 02 грудня 2008 року і почала з
цього моменту збільшуватися.

Таким чином, до всіх сум, які підлягали
стягненню з мене станом на 11 листопада
2010 року мала бути застосована позовна
давність і в їх стягненні з відповідача
мало бути відмовлено.

Також вказано, що штраф в розмірі 500,00
грн. був нарахований відповідачу в день
виникнення заборгованості (02 грудня 2008
року), а отже до нього також має бути
застосований строк позовної давності.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції від 14 лютого 2014 року в даній
справі змінити, відмовивши ПАТ КБ
«ПриватБанк» у стягненні з відповідача
заборгованості по кредиту в сумі 3505,27
грн. по всіх відсотках в сумі 7822,48 грн.
комісії в сумі 3009,41 грн., штрафу в сумі
1216,84 грн. та судового збору в сумі 175,49
грн.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»
сплачений відповідачем судовий збір за
подачу апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, апелянта,
представника позивача,

дослідивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи, що
29.09.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК" був укладений договір б/н,
відповідно до умов якого ПРИВАТБАНК
надав відповідачу кредитний ліміт на
платіжну картку у розмірі 6 000,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
(а.с.12).

Відповідно до умов та правил надання
банківських послуг, відповідач
зобов'язувався погашати кредит,
сплачувати нараховані відсотки за
користування кредитом, комісії за
користування кредитом та інші витрати,
але в зв'язку з порушенням відповідачем
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 31.10.2013 р. утворилася
заборгованість - 20 333,23 грн., яка
складається з наступного: 5 718,66 грн. -
заборгованість за кредитом; 10 160,99 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 3 009,14 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 944,44 грн. - штраф
(процентна складова) ( а.с.7-9), яка
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Умови договору (сума кредиту, строки,
процентна ставка, тощо) були погоджені
між сторонами, відповідач діяв свідомо,
без стороннього впливу та примусу.
Протягом дії договору позичальник з
угодою погоджувався, її умови ніколи
ним не оспорювалися.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг -
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
Договором.

Відповідно до п. 6.6 Умов та правил
надання банківських послуг - у разі
невиконання зобов'язань за договором,
на вимогу Банку виконати зобов'язання з
повернення Кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту)
позичальник повинен оплатити
винагороду Банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг - при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
Договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором,
відповідач перед банком станом на 31
жовтня 2013 р. має заборгованість у сумі
20333,23 грн. Із них - 5718 грн. 66 коп.
заборгованості по кредиту; 10160 грн. 99
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом; 2951 грн. 95 коп.
заборгованість по комісії за
користування кредитом; штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина); 1444 грн. 44 коп.
- штраф (процентна складова) (а.с.14-16).

Згідно статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», за
рішенням загальних зборів акціонерів
від 30 квітня 2009 року тип Банку з
Закритого акціонерного товариства
змінено на Публічне акціонерне
товариство. Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» є правонаступником всіх
прав та обов'язків Закритого
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк».

Правильно встановивши вказані
обставини, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку
про задоволення позову про стягнення з
відповідача суми кредиторської
заборгованості.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти (
кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1049 ЦК України
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій самі сумі або речі , визначені
родовими ознаками , у такій самій
кількості , такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку , що
встановлені договором.

Оскільки позивачем доведено факт
неналежного виконання відповідачем
зобов'язання за кредитним договором та
надано відповідний розрахунок суми
заборгованості, який не спростований
відповідачем, то позовні вимоги банку
є обґрунтованими

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг , наданих позивачем
, мінімальний обов'язковий платіж
розміру це розмір боргових
позичальника , які щомісячно
підлягають сплаті позичальникові на
протязі дії картки.

Відповідно до п. 3.11 Правил користування
платіжною карткою ( далі Правила) строк
дії картки вказується на лицевій
стороні картки ( місяць і рік).

Зі змісту п. 5,4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту в повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця , вказаного на
платіжній картки у полі (місяць) .

З платіжної картки , наданої
відповідачем вбачається, що строк дії
картки , виданої за його заявою від 29.09.
2007 року, вказаний жовтень 2011 року. Це
підтверджується і випискою банку ( а.
с. 41) .

Тобто відповідач отримав кредит у
розмірі 6 000грн. з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки, тобто до жовтня 2011 року.

З урахуванням щомісячного
мінімального обов'язкового платежу 7%
відповідно до умов договору ,
відповідач повинен здійснити виплату
суми заборгованості до березня 2011
року, і саме з цього часу з 31 березня 2011
року кредит вийшов остаточно на
прострочку, що підтверджується
розрахунком банку ( а. с. 7-11) .

Оскільки позивач звернувся до суду в
межах строку позовної давності і суд
першої інстанції , на думку колегії
суддів, вірно не застосовув строк
позовної давності до вказаних
правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині рішення.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з'ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам, ухвалив обґрунтоване
рішення і підстав для скасування чи
зміни рішення не мається.

Керуючись ст.303, п. 1 ч. 1 ст.307, ст.ст.308,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 14 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -