Справа № 353/1768/13-ц
Провадження № 2/353/33/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Гавриш Я.М.

з участю: секретаря Гуцуляк Г.Я.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тлумачі
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про витребування
майна з чужого незаконного володіння, з
тих підстав, що тривалі роки він
займався розведенням коней для власних
потреб, а також різними підсобними
роботами для утримання своєї сім'ї.
Вказаних коней випасав за місцем свого
проживання на пасовиську в селі
Росохач, Городенківського району без
упряжі, не прив'язуючи.

Так, у 2011 році, під час випасання коней
на пасовиську, помітив відсутність
одного зі своїх коней червоно-темної
масті. Даного коня він придбав у гр.
ОСОБА_4, який проживає в с. Глушків,
Городенківського району. Зазначеного
коня в його господарство транспортував
гр. ОСОБА_5, мешканець АДРЕСА_3

В 2011 році він
помітив відсутність на пасовиську
свого коня темно-червоної масті.
Враховуючи обставини, в нього склалося
враження, що коня хтось викрав.
Протягом тривалого часу намагався
знайти коня, однак пошуки позитивного
результату не дали. До правоохоронних
органів не звертався, оскільки був
переконаний у тому, що заходи міліції
щодо розшуку коня будуть
неефективними.

10.05.2013 р. (тобто після спливу 2-х років)
під час проїзду через село Жуків,
Тлумацького району по вул. Шевська біля
господарства ОСОБА_2, він впізнав за
характерними ознаками свого коня, який
зник у 2011 році. В розмові з ОСОБА_2 він
виклав всі обставини зникнення коня, та
назвав його індивідуальні ознаки,
вимагаючи повернення зниклого коня.
Відповідач усно пояснив, що в 2011 році в
полі, неподалік його господарства
виявив даного коня, який був без
супроводу та без упряжі, зловив коня,
відвівши його в своє господарство.
ОСОБА_2 відмовився в категоричній формі
повернути йому коня.

Враховуючи всі обставини, ним було
написано заяву про кримінальне
правопорушення передбачене ст. 185 ч.1 КК
України в Городенківський РВ УМВС.
Однак, 12.09.2013 р. кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000367 від 17.05.2013 р., закрито на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2
ознак кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 185. ч. 1 КК України та
запропоновано вирішити питання про
повернення коня в суді в порядку
цивільно-правових відносин.
Матеріалами перевірки повністю
підтверджено, що зниклий кінь
знаходиться у відповідача.

Відповідно до ст. 337 ЦК України, особа,
яка знайшла загублену річ, зобов'язана
негайно

повідомити про це особу, яка її
загубила, або власника речі і повернути
знайдену річ цій особі.

Якщо особа, яка має право вимагати
повернення загубленої речі, або місце
її перебування невідомі, особа, яка
знайшла загублену річ, зобов'язана
заявити про знахідку міліції або
органові місцевого самоврядування.

Особа, яка знайшла загублену річ, має
право зберігати її у себе або здати на
зберігання міліції, або органові
місцевого самоврядування, або передати
знахідку особі, яку вони вказали.

Відповідач до органів міліції не
звертався, про що свідчать матеріали
перевірки.

Згідно довідки № 10402-31 від 25.10.2013 р.
виконкому Жуківської сільської ради
Тлумацького району, житель с. Жуків
ОСОБА_2, 1962 р.н., не звертався до
сільської ради із заявою про знахідку
коня.
Оскільки
відповідач добровільно не повертає
йому коня, а право власності на майно
може переходити до іншої особи тільки
па підставі відчужувального правочину,
який вчиняється власником або
уповноваженою ним особою, та ним не
було дотримано вимогу ст. 400 ЦК України,
згідно якої недобросовісний
володілець зобов'язаний негайно
повернути майно особі, яка має на нього
право власності або інше право
відповідно до договору або закону, або
яка є добросовісним володільцем цього
майна. У разі невиконання
недобросовісним володільцем цього
обов'язку заінтересована особа має
право пред'явити позов про
витребування майна.

А тому просить зобов'язати відповідача
повернути йому коня червоно-темної
масті, що перебуває у його незаконному
володінні.
17.12.2013
року відповідач ОСОБА_2 подав
заперечення проти позову, в якому
вказує, що відповідно до ст.340 ЦК
України особа, яка затримала
бездоглядну домашню тварину,
зобов'язана негайно повідомити про це
власника і повернути її. Якщо власник
бездоглядної домашньої тварини або
місце його перебування невідомі, особа,
яка затримала тварину, зобов'язана
протягом трьох днів заявити про це
міліції або органові місцевого
самоврядування, який вживає заходів
щодо розшуку власника. У постанові про
закриття кримінального провадження
від 12.09.2013 року чітко зазначено, що в
травні 2011 року в полі, неподалік його
господарства, він знайшов коня, який
був без упряжі і храмав на передні ноги.
Знайденого коня він зловив і привів у
своє господарство для того, щоб дати
йому їсти і пити. Після того він
звернувся з усним повідомленням до
сільського голови про знахідку коня, а
також питав жителів села чи не знають
чий то кінь, однак по травень 2013 року
(два роки після знахідки) так ніхто і не
звертався з проханням повернути
знайдену кобилу.
Статтею 341 ЦК
України чітко визначено порядок
набуття права власності на бездоглядну
домашню тварину. Даною статтею
передбачено наступне: якщо протягом
шести місяців з моменту заявлення про
затримання бездоглядної робочої або
великої рогатої худоби і протягом двох
місяців - щодо інших домашніх тварин не
буде виявлено їхнього власника або він
не заявить про своє право на них, право
власності на ці тварини переходить до
особи, у якої вони були на утриманні та
в користуванні. Даний кінь знаходився у
нього на утриманні 2 роки.
Позивач неналежно
утримував даного коня (випасав без
упряжі, не прив'язував) і аж на третій
день побачив, що немає коня. Ніяких
заходів по розшуку пропалого коня не
вживав. Вважає себе добросовісним
набувачем коня, так як він його не
вкрав, не продав, не приховував у
господарстві.

На протязі двох років
він утримував і вигодовував коня, в
результаті чого поніс значні витрати
пов'язані із знахідкою, а саме 15696 грн.,
які в разі задоволення позову просив
стягнути з позивача.

В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_1
позов підтримав з наведених у ньому
підстав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнав, з
підстав наведених у поданому
запереченні. Просив в задоволенні
позову відмовити.
Вислухавши пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши та оцінивши дані, що
містяться в письмових доказах по
справі, суд вважає, що позов слід
задовольнити, з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно
постанови про закриття кримінального
провадження від 12.09.2013 року ОСОБА_3 в
травні 2011 року придбав коня в с. Глушків
Городенківського району у гр. ОСОБА_4
Вказаного коня він випасав на
пасовиську в с. Росохач
Городенківського району без упряжі, не
прив'язуючи, а також залишав його на ніч
на пасовиську без догляду та не

прив'язуючи. На третій день, коли він
прийшов давати коневі пити, то виявив,
що на пасовиську кінь відсутній. 10.05.2013
року в с. Жуків Тлумацького району по
вул. Шевська біля господарства ОСОБА_2,
позивач побачив та впізнав за окремими
індивідуальними ознаками свого коня,
який зник у 2011 році. Відповідач пояснив,
що в 2011 році в полі, неподалік його
господарства, виявив коня, який був без
упряжі та храмав на передні ноги.
ОСОБА_2 звертався із повідомленням до
сільського голови про знахідку коня, а
також питав людей в селі, чи не знають
чий то кінь, однак до нього ніхто не
звертався із проханням повернути
знайдену кобилу. В даний час тварина
знаходиться в господарстві ОСОБА_2
(а.с.9).
Як видно з довідки № 10402-31 від 25.10.2013
року виконкому Жуківської сільської
ради Тлумацького району житель с. Жуків
ОСОБА_2 до сільської ради із заявою про
знахідку коня не звертався (а.с.10).

За таких
обставин, суд вважає, що відповідач
незаконно, без правової підстави
володіє належним ОСОБА_3 майном та не є
добросовісним набувачем.
Відповідно до
положень ч.1 ст.316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 387 ЦК
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Цією правовою нормою
передбачено право власника на
віндикаційний позов, тобто позов
власника, що не володіє, до не власника,
що незаконно володіє, про вилучення
майна в натурі. При цьому слід
зазначити, що предметом віндикаційного
позову є не будь-яке майно, а лише те,
яке визначене індивідуальними
ознаками, і це випливає із сутності
даного позову, спрямованого на
повернення власнику того самого майна,
що вибуло з його володіння. Крім цього,
таке майно має бути збереженим в натурі
і знаходитися у фактичному володінні
іншої особи.
У відповідності
до положень ст.400 ЦК України
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
цього майна.
У
відповідності до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено підстав
набуття права власності на бездоглядну
домашню тварину відповідно до ст. 341 ЦК
України, оскільки він в установленому
ст.340 ЦК України не заявляв в міліцію
або орган місцевого самоврядування про
затримання коня.

Що стосується стягнення з позивача 15696
грн., які відповідач поніс на утримання
і вигодовування коня, то така вимога є
повністю безпідставною, так як вона не
заявлена відповідно до
цивільно-процесуального законодавства
України.

За встановлених в судовому засіданні
обставин, позов слід задовольнити,
зобов'язавши відповідача повернути
позивачу коня червоно-темної масті, що
перебуває у його незаконному
володінні.

При такому вирішенні
позову з відповідача слід стягнути на
користь позивача сплачений останнім
судовий збір.

З урахуванням того, що справа не є
складною, а також кількості судових
засідань, керуючись Законом України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» щодо факторів, які
впливають на гонорар адвоката, а саме
складність справи, кваліфікація і
досвід адвоката, фінансовий стан
клієнта витрачений адвокатом час та
критеріями розумності, достатності та
співрозмірності суми гонорару,
складності справи та новизні правових
норм, суд вважає за необхідне зменшити
розмір витрат на правову допомогу, які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача з 1000 грн. до 400 гривень.

На підставі ст.ст. 337, 340,
341, 387, 400 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11,
60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя с. Жуків,
Тлумацького району Івано-Франківської
області повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
жителю с. Росохач Городенківського
району Івано-Франківської області коня
червоно-темної масті, що перебуває у
незаконному володінні ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.
сплаченого судового збору та 400
(чотириста) грн. 00 коп. витрат понесених
на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Тлумацький районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку
встановленому ст. 223 ЦПК України.

Головуючий
Я.М. Гавриш