Справа № 2-3313/12 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/1425/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Черепинець
А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 квітня 2013 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення
пені за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2012 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним
позовом, у якому просила стягнути із
ОСОБА_2 на свою користь пеню за
прострочення сплати аліментів з
березня 2011 року по квітень 2012 року в
сумі 32 672,91 грн. та судовий збір в
розмірі 326 грн. 73 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що
перебувала в шлюбі з відповідачем, який
було розірвано 8 травня 2009 року.

Сторони мають дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу проживає з позивачкою.

20 травня 2011 року Святошинським
районним судом м. Києва було винесено
рішення про стягнення з відповідача
аліментів у розмірі ? частини з усіх
видів його доходу щомісячно, на спільну
дитину, починаючи з 24 лютого 2011 року до
досягнення дочкою повноліття, а 10
серпня 2011 року було видано виконавчий
лист по даному рішенню суду.

10 серпня 2011 року на підставі її заяви та
виконавчого листа було відкрито
виконавче провадження.

Відповідач він ухиляється від свого
обов'язку частково утримувати спільну
дитину, рішення про стягнення
аліментів не виконує, у зв'язку з чим
існує заборгованість по сплаті
аліментів.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
квітня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення норм
вимогам матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Зокрема, в обгрунтування
апеляційної скарги позивачка ОСОБА_1
зазначаила, що висновки суду про
безпідставність її вимог щодо
стягнення з відповідача пені по
аліментах за період з березня 2011 року
по 10 серпня 2011 року є необгрунтованими,
оскільки за рішенням суду аліменти
підлягають до стягнення з 24 лютого 2011
року. Крім того, судом першої інстанції
безпідставно не взято до уваги
розрахунок заборгованості по
аліментах, наданий ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ в Київській
області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2013 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 квітня 2013 року
залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ своєю ухвалою від 18 грудня 2013
року скасував ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 09 жовтня 2013 року
та повернув справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

При прийнятті рішення судом першої
інстанції в основу було покладено
позицію про неможливість застосування
положення статті 195 СК України та
висновок про те, що розрахунок
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів було зроблено без врахування
реальних доходів відповідача, а також
ті обставини, що позивачкою та її
представником не доведено, що на час
виникнення заборгованості ОСОБА_2 не
працював.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із таким висновком суду із
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, що були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 4 статті 195 СК
України, розмір заборгованості за
аліментами обчислюється державним
виконавцем, а у разі спору - судом.

В супереч вимогам статті 60 ЦПК України,
відповідачем не надано належних
доказів, які б свідчили про
неправомірність дій державного
виконавця щодо обчислення розміру
заборгованості ОСОБА_2 по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_1, тобто про
наявність спору при обчисленні розміру
такої заборгованості.

Тому, суд першої інстанції при
вирішенні спору безпідставно залишив
поза увагою довідку-розрахунок
заборгованості відповідача по
аліментах, складену державним
виконавцем 15 червня 2012 року (а.с. 11).

Крім того, колегію суддів враховано
обізнаність відповідача про наявність
обов'язку по сплаті аліментів, так як
вбачається участь відповідача під час
розгляду у Києво-Святошинському
районному суді Київської області спору
про стягнення з нього аліментів на
користь позивачки, про що і було
постановлено 20 травня 2011 року
відповідне рішення суду (а.с. 44).

З урахуванням викладеного, колегією
суддів зазначається про наявність
підстав для застосування механізму
захисту прав позивачки, передбаченого
статтею 196 СК України.

У пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що передбачена статтею 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає такими, що
заслуговують на увагу, і з наведених
вище підстав вважає за необхідне
скасувати рішення суду першої
інстанції.

В той же час, розрахунок пені, наданий
суду позивачкою проведено без
дотримання вимог статті 196 СК України,
адже пеня має нараховуватися не із
загальної суми боргу за весь період, а
за кожен місяць окремо.

Так, згідно довідки-розрахунку
заборгованості ОСОБА_2 по сплаті
аліментів (а.с. 11), державним виконавцем
визначено розмір заборгованості по
кожному місяцю окремо. Тому, розрахунок
пені повинен бути здійснений наступним
чином:

за 2011 рік -

березень - 973,53/100 х 31 (день в місяці) =301,79
грн.;

квітень - 980,39/100х30=294,11 грн.;

травень - 980,39/100х31=303,92 грн.;

червень - 1024,54/100х30=307,36 грн.;

липень - 1042,64/100х31=323,22 грн.;

серпень - 1013,88/100х31=314,30 грн.;

вересень - 1013,88/100х30=304,16 грн.;

жовтень - 1032,10/100х31=319,95 грн.;

листопад - 1042,09/100х30=312,62 грн.;

грудень - 1204,85/100х31=373,50 грн.

за 2012 рік -

січень - 1036,97/100х31=321,46 грн.;

лютий - 1076,58/100х28=301,44 грн.;

березень - 1144,27/100х31=354,72 грн.;

квітень - 1144,27/100х30=343,28 грн.

З огляду на вказаний розрахунок,
загальна сума пені за період з березня
2011 року по квітень 2012 року становить 4
423,79 гривень, які і підлягають до
стягнення з відповідача на користь
позивачки.

Таким чином, враховуючи, що при
постановленні рішення судом першої
інстанції було допущено
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

З урахуванням приписів статті 88 ЦПК
України із відповідача підлягає
частковому стягненню сума судових
витрат, понесених позивачкою у зв'язку
із зверненням до суду.

Керуючись статтями 195-196 СК України,
статтями 88, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
квітня 2013 року - скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню у розмірі 4423 (чотири тисячі
чотириста двадцять три) гривень 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді