Справа № 750/1288/14
Провадження № 2/750/779/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі : головуючого судді - Логвіної
Т.В.,

при секретарі - Тітовій О.Б.,

за участю позивача, представника
позивача,

прокурора, представника третьої особи,
третіх осіб,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування недійсним,
треті особи - орган опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради, приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом до
відповідачів та просить визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, що укладений 04.04.2013 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Свої вимоги
обґрунтовує тим, що батьками ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6
Починаючи з 2001 року малолітня ОСОБА_2
проживала та була зареєстрована разом
з позивачем та її чоловіком у спірній
квартирі, яка належала на праві
власності бабусі дитини - ОСОБА_4 Шлюб
між позивачем та ОСОБА_6 розірвано
07.12.2010 року. Після розлучення позивач
разом з малолітньою донькою
продовжували проживати у вказаній
квартирі, оскільки іншого житла не
мали. 28.11.2012 року Деснянським районним
судом м. Чернігова прийнято рішення про
виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з квартири
за адресою: АДРЕСА_1. Вказане рішення
набрало законної сили 11.12.2012 року.
Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 11.04.2013 року
скасовано зазначене рішення суду в
частині виселення ОСОБА_2 із квартири
за адресою: АДРЕСА_1. Разом з тим,
малолітню ОСОБА_2 було знято з
реєстрації у вказаній квартирі на
підставі рішення Деснянського
районного суду від 28.11.2012 року, яке на
той час набрало законної сили та не
було оскаржене у встановлений строк. В
подальшому, 04.04.2013 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 укладено договір дарування
квартири АДРЕСА_1. На момент укладення
договору дарування у вказаному
житловому приміщенні проживала
малолітня ОСОБА_2, яка відповідно мала
право користування даним житлом. Таким
чином, оспорюваний договір дарування
суперечить правам та інтересам
малолітньої ОСОБА_2, оскільки укладений
за відсутності згоди органу опіки та
піклування.

В судовому засіданні позивач, її
представник, прокурор та представник
третьої особи - органу опіки та
піклування Деснянської районної у м.
Чернігові ради підтримали позовні
вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились.

Третя особа приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 просила у задоволенні
позову відмовити та пояснила, що
оспорюваний договір посвідчений нею
04.04.2013 року на підставі документів,
подання яких передбачено
законодавством України про нотаріат, з
дотриманням всіх вимог чинного
законодавства України стосовно
укладання даного виду договорів.

Заслухавши пояснення та дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 її батьками є
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

З 2001 року малолітня ОСОБА_2 була
зареєстрована разом з матір'ю та
бітьком у квартирі АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала на праві
власності ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
квартиру, виданим виконавчим комітетом
Чернігівської міської ради 15.10.1999 року
на підставі рішення виконкому
Чернігівської міськради № 242 від 28.09.1999
року.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6
розірвано 07.12.2010 року.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 28.11.2012 року виселено
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з квартири за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 11.04.2013 року
скасовано рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 28.11.2012
року в частині усунення перешкод
ОСОБА_4 у праві користування житлом
шляхом виселення ОСОБА_2 із квартири за
адресою: АДРЕСА_1.

04.04.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено договір дарування квартири
АДРЕСА_1.

Статтею 18 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що діти члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем. Органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»
неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст.
405 ЦК України, члени сім'ї власника
житла, що проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом.

Абз. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні"
встановлено, що реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно із пунктом 40 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року N 20/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 3 березня 2004 року за N 283/8882, у
разі укладення правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, у тому
числі договорів щодо поділу, обміну
житлового будинку, квартири за участю
осіб, над якими встановлено опіку або
піклування, нотаріус перевіряє
наявність дозволу органу опіки та
піклування на укладення таких
договорів.

Оскільки, згідно зі ст. 405 Цивільного
кодексу України члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону - нотаріуси для
встановлення факту користування
нерухомим майном витребовують довідку
про реєстрацію місця проживання або
місця перебування дитини за адресою
майна, що відчужується або
заставляється, видану
житлово-експлуатаційною організацією
або іншим відповідним уповноваженим
органом з питань реєстрації. Коли з
поданих документів нотаріусом
установлено, що така дитина проживає за
іншою адресою, ніж адреса майна, що
відчужується, а також те, що така дитина
не має права власності на це майно (його
частину) нотаріус має право не
витребовувати згоду органів опіки та
піклування на посвідчення такого
правочину.

Таким чином, згода органів опіки та
піклування необхідна лише у випадку,
якщо дитина є власником
(співвласником), або має право на
користування жилим приміщенням, що
відчужується.

В судовому засіданні право
користування малолітньою ОСОБА_7
спірною квартирою на момент укладання
договору дарування не встановлено, за
таких умов згода органу опіки та
піклування на дарування квартири під
час укладення відповідного договору
була не потрібна, що свідчить про те, що
під час укладання оспорюваного
договору права інших осіб порушені не
були і немає підстав для визнання
договору недійсним.

керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя