Дата документу 03.03.2014
Справа № 334/9067/13-ц
Провадження № 2/334/275/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у
справах дітей Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
дитини; та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах
дітей Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
сина з матір'ю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: служба у справах
дітей Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
дитини. В позові позивач зазначив, що
він перебував з відповідачкою ОСОБА_2 у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано 13.10.2011 р. відповідно до
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя, після чого вони почали жити
окремо. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання
шлюбу залишився жити разом з позивачем.
До теперішнього часу сторони не дійшли
згоди щодо місця проживання сина. Зараз
дитина мешкає разом з позивачем та його
батьками. Позивач вважає, що в
інтересах сина проживати саме з ним, а
не з його матір'ю. Він має роботу, його
робочий день триває з 9-00 до 15-00 год.,
тому позивач має час відводити дитину
до школи, займається із ним вечорами,
гуляє та іншим чином піклується про
нього. Має стабільний самостійний
дохід.

Крім того, позивач перебуває у другому
шлюбі з дружиною, яка знаходиться у
відпустці по догляду за їхньою
спільною дитиною та яка має сили і
бажання доглядати за сином ОСОБА_3, доки
позивач знаходився на роботі. В той час,
як відповідачка не має достатнього
постійного доходу для матеріального
забезпечення умов проживання ОСОБА_3,
мешкає у орендованій квартирі за
оренду якої позивач сплачує кошти та
яка не облаштована у повному обсязі
всім необхідним для розвитку дитини, не
може забезпечувати умови для
нормального розвитку дитини, його
навчання. Позивач же проживає у
комфортабельному будинку, де створені
всі умови для проживання, обладнана
кімната для дитини. Щодо стосунків між
ОСОБА_3 та його дружиною, то вони мають
добрі стосунки один з одним. Син
забезпечений власним житлом.
Відповідно до договору та витягу йому
належить на праві власності 3/100
житлового будинку, що є окремою
кімнатою. З моменту розлучення з
відповідачкою син зареєстрований та
фактично проживає з позивачем, про що
свідчить довідка про склад сім'ї. Він
постійно піклується про дитину з
самого дитинства, та матеріально
повністю його утримує. Крім того за
інформацією якою позивач володіє
відповідачка на цей час зловживає
спиртними напоями. Спиртними напоями
позивач не зловживає, не пале, за місцем
роботи і проживання характеризуюся
позитивно, добре відноситься до сина.
Вважає, що перебування сина в сім'ї
відповідачки негативно впливає на його
виховання та здоров'я. Відповідачка не
може дати дитині ні належного
виховання та розвитку, ні
матеріального забезпечення, не може
забезпечити нормальних безпечних для
здоров'я дитини умов проживання.
Позивач просить визначити місце
проживання дитини

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, саме з ним.

ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву,
в якій просила визначити місце
проживання дитини саме з матір'ю за
адресою: АДРЕСА_2. В заяві зазначила, що
з 19.09.1997 року по 13.10.2011 року вона
перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами було
розірвано 13.10.2011 р. відповідно до
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя. Після розірвання шлюбу
сторони по справі дійшли згоди про
визначення місця сина разом з матір'ю,
що підтверджується вищевказаним
судовим рішенням.

Сторони та їх син ОСОБА_3 зареєстровані
за адресою: АДРЕСА_2. У цьому ж будинку
ОСОБА_3 має у власності частку у розмірі
3/100. Інша частина вказаного будинку
належить на праві власності батькам
ОСОБА_1 Незважаючи на реєстрацію сторін
у вказаному будинку, вони у будинку
фактично не проживають. ОСОБА_1 ще під
час шлюбу з нею створив нову родину,
через що розпалась сім'я сторін і при
цьому інтереси сина його не цікавили, а
дитина вкрай тяжко пережила розлучення
батьків. ОСОБА_1 проживає у квартирі
нової дружини, у них народився спільний
син, про якого і піклується він у
теперішній час. Майже одразу після
розірвання шлюбу за місцем реєстрації
ОСОБА_2 у вищевказаному будинку було
замінено замки, через що вона втратила
можливість проживати у будинку. 3 метою
врегулювання конфлікту між батьками та
колишньою дружиною, ОСОБА_1 уклав
договір оренди для тимчасового
проживання ОСОБА_2 та сина, який у
теперішній час розірвав. Син ОСОБА_3
часто приходить до бабусі і дідуся,
іноді залишається на ніч, у кімнаті, в
якій проживав раніше, зареєстрований
за вказаною адресою, оскільки має у
власності частину будинку.

ОСОБА_2 у теперішній час працює, має
стабільний доход, має нормальний стан
здоров'я, має можливість забезпечити
сина всім необхідним за віком, має
достатньо часу для спілкування з сином,
оскільки працює за гнучким графіком.
Будь-яких шкідливих звичок, в тому
числі як вказано у позові ОСОБА_1, вона
не має, займається спортом та художньою
творчістю. ОСОБА_2 інших дітей окрім
ОСОБА_3 не має. ОСОБА_3 сенс усього життя
матері і хлопець добре це розуміє, дуже
прихильний до матері, допомагає їй в
усьому, має гарні довірчі стосунки з
мамою, бажає з нею проживати за місцем
їх реєстрації. Даніїл добре ставиться і
до батька та бабусі і дідуся. ОСОБА_2
завжди виховувала у сина повагу до
дорослих, підтримувала авторитет
батька навіть після розлучення, адже
бажає сину тільки найкращого. Вона
вважає себе люблячою мамою, яка ще
багато гарного може дати сину, бути для
нього зразком і наставницею в багатьох
життєвих питань. ОСОБА_2 також впевнена,
що її син має право на спілкування і
виховання з кожним з батьків і контакт
з рідними і близькими йому людьми не
повинен розриватися через розірванню
шлюбу між батьками. Після розлучення
сторін по справі, ОСОБА_1 створив нову
родину, і понад два роки його зовсім не
цікавило ні здоров'я, ні розвиток, ні
матеріальне забезпечення сина. Мама, та
бабусі піклувались про сина та онука.
ОСОБА_2 була вимушена влітку 2013 р. через
матеріальні проблеми у родині, які
ОСОБА_1 не цікавили, виїхати працювати
до м. Києва, звідки вона щотижня
поверталась до м. Запоріжжя, де у бабусі
за адресою: АДРЕСА_1 проживав син.
ОСОБА_1 ніколи не відвідував
батьківські збори у школі, не вчив
спільно з сином уроки, не радів
відмінним результатам навчання сина,
не відвідував спільно з ним під час
хвороби лікарів, не оздоровлював його
влітку, навіть не цікавився успіхами
сина у бальних танцях, які вважав «не
чоловічою справою», але з яких ОСОБА_3
мав високі досягнення та успіхи.
Пізніше саме через наполягання батька,
ОСОБА_3 залишить заняття бальними
танцями. Лише після того, як вона
звернулась до Ленінського районного
суду м. Запоріжжя з позовом про
стягнення аліментів на утримання сина,
ОСОБА_1 вирішив, що він бажає визначити
місце проживання сина з ним. Зазначив у
позові неправдиві обставини, що
характеризують її як матір і як людину.
Та немає таких причин, таких обставин
які б могли розлучити сина з матір'ю.

Ухвалою Ленінського районного суду від
06.11.2013 р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах
дітей Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
сина з матір'ю об'єднано з первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
служба у справах дітей Ленінської
районної адміністрації Запорізької
міської ради про визначення місця
проживання дитини.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 у
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, та просили суд задовольнити їх
у повному обсязі з підстав викладених в
позовній заяві. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 просили
відмовити у повному обсязі. ОСОБА_1
пояснив суду, що син проживаючи з ним
почував себе комфортно, у звичній для
нього обстановці, був забезпечений
всім необхідним, та крім того він не
перешкоджав матері бачитися та
спілкуватися з дитиною. Однак, коли був
поданий позов до суду, ОСОБА_2 деякий
час з сином проживала за адресою:
АДРЕСА_1, та не дозволяла йому проживати
з батьком. На даний час ОСОБА_3 проживає
з батьком за адресою: АДРЕСА_2.

Представники відповідачка ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1 у повному
обсязі, та просили визначити місце
проживання дитини саме з матір'ю за
адресою: АДРЕСА_2. Також посилалися, що
позивач ОСОБА_1 проживає з новою
дружиною та малолітньою дитиною за
адресою реєстрації дружини АДРЕСА_3.

В судовому засіданні представник
третьої особи - служба у справах дітей
Запорізької міської ради у Ленінському
районі зазначив, що відповідно до
висновку вважає за доцільне покласти
вирішення спору на розсуд суду з
обов'язковим урахуванням думки дитини
з цього питання, оскільки дитина
виявила бажання, щоб їй надали право
самостійно визначати місце проживання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, представника третьої
особи, з'ясувавши думку самої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, заслухавши
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши та оцінивши
у сукупності докази у справі, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що 19.09.1997 р. ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 уклали шлюб, який було
зареєстровано відділом реєстрації
актів громадянського стану Ленінської
районної адміністрації Запорізької
міської ради, актовий запис №625, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження Серія НОМЕР_1 (а.с.6).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження Серія НОМЕР_2 від 11.07.2000 р.
(а.с.5).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано
рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 13.10.2011 р. (а.с.7).

07.09.2012 р. ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_14 шлюб,
який зареєстровано Орджонікідзевським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції, актовий запис №278, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
Серія НОМЕР_3 від 07.09.2012 р.(а.с.12).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину
ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження Серія НОМЕР_4 від 04.12.2012 р.
(а.с.13).

У довідці №197 від 04.10.2013 р., виданої
квартальним комітетом №42 Ленінського
району м. Запоріжжя ОСОБА_1, зазначено,
що він зареєстрований та проживає за
адресою: АДРЕСА_2, та разом з ним
проживає син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
(данні про проживання дитини зі слів
сусідів).(а.с.11).

ОСОБА_1 працює та має постійний дохід.

Згідно договору дарування від 25.03.2003 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_17 та зареєстрованого в
реєстрі за

№798, ОСОБА_18 подарував, а ОСОБА_3 прийняв
в дар 3/100 частини жилого будинку
АДРЕСА_2. У власність ОСОБА_3 переходить
в жилому будинку літ. «А» жила кімната
1-6 площею 9,6 кв.м.(а.с.52-53).

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№13277614 від 19.01.2007 р. ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить 3/100
частки жилого будинку АДРЕСА_2. (а.с.54).

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорі оренди землі за №29,
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 3/100 з 0.1000 га, розташованої по
АДРЕСА_2. (а.с.66).

Судом також встановлено, що на
теперішній час дитина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою:
АДРЕСА_2, в якому йому належить 3/100
частки жилого будинку.

ОСОБА_2 працює у Запорізькій міській
громадській організації «Асоціація
інвалідів «Оберіг» на посаді юриста з
10.08.2013 р. по теперішній час, що
підтверджується довідкою від 2013
р.(а.с.55). та позитивно характеризується
за місцем роботи, що підтверджується
характеристикою від 2013 р. (а.с.56). ОСОБА_2
позитивно характеризується за місцем
реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, що
підтверджується характеристикою від
23.10.2013 р., де зазначено, що вона на
теперішній час проживає за іншою
адресою.(а.с.57). Також, згідно
характеристики від 15.08.2011 р. за місцем
реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2
за час проживання позитивно
характеризувалась.(а.с.59)

Згідно довідки №102 від 15.08.2011 р., виданої
квартальним комітетом №42 Ленінського
району м. Запоріжжя ОСОБА_2, зазначено,
що вона зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2, та у будинку також
зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, -
син, ОСОБА_1 - чоловік, ОСОБА_18 - свекор,
ОСОБА_19 - свекруха, ОСОБА_20 - сестра
чоловіка, ОСОБА_21 - бабуся
чоловіка.(а.с.60).

У довідці №205 від 23.10.2013 р., виданої
квартальним комітетом №42 Ленінського
району м. Запоріжжя ОСОБА_2, зазначено,
що вона зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2, та має склад сім'ї: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (співвласник будинку 3/100
ч.).(а.с.58).

Згідно довідки Комунальної установи
«Обласна клінічна психіатрична
лікарня» Запорізької обласної ради від
29.10.2013р., ОСОБА_2 на диспансерному обліку
в КУ «Обласна психіатрична лікарня» (м.
Запоріжжя) не перебуває.(а.с.61).

Доводи ОСОБА_1 викладені в позовній
заяві, що ОСОБА_2 зловживає спиртними
напоями не підтверджені будь-якими
доказами.

Відповідно до характеристики від 21.10.2013
р. на учня 7-А класу ОШ №69 ОСОБА_3, він
позитивно характеризується. До жовтня
2011 року ОСОБА_3 виховувався в повній
соціально благополучній сім'ї, в якій
отримував все необхідне для свого віку.
Після розлучення батьків ОСОБА_3
проживав з матір'ю ОСОБА_2. Мати
регулярно відвідувала школу,
батьківські збори, цікавилась успіхами
сина, підтримувала зв'язок з класним
керівником, завжди прислуховувалась до
його порад по вихованню дитини. По мірі
необхідності класний керівник
зверталась і до батька ОСОБА_3, який
правильно реагував на прохання
вчителя. З квітня 2013 року мати ОСОБА_3
працювала у м. Києві. Незважаючи на те,
що мати знаходилась в іншому місці,
вона постійно спілкувалась з класним
керівником у телефонному режимі та
цікавилась успіхами дитини. В вересні
2013 року була присутньою на
батьківському зборі. Контакти з
вчителями у мати добрі.(а.с.62-63).

Згідно ст. 19 СК України, при розгляді
судом спорів щодо місця проживання
дитини обов'язковою є участь органу
опіки та піклування, який подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших
осіб, які бажають проживати з дитиною,
брати участь у її вихованні, а

також на підставі інших документів, які
стосуються справи.

Відповідно до висновку районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
№05-01-25/1133 від 29.11.2013 р., з метою захисту
прав та інтересів малолітньої дитини,
беручи до уваги ставлення батьків до
виконання батьківських обов'язків,
особисту прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, на підставі ч. 2,3 ст. 11
Закону України «Про охорону
дитинства», ст. 153, ст. 160 Сімейного
кодексу України, п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.1998 року
№16 «Про застосування судами деяких
норм про шлюб і сім'ю», орган опіки та
піклування районної адміністрація
Запорізької міської ради по
Ленінському району прийшов до висновку
надати малолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право на самостійний
вибір щодо визначення місця проживання
з одним із батьків; попередити батьків
про правові наслідки за підбурювання
дитини проти одного з батьків.(а.с.89-91).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину.

Згідно ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до вимог ст. 160 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Так, ч. 1 ст. 161 СК України передбачено,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 18 постанови №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя», при вирішенні спору про
місце проживання дитини належить
звертати особливу увагу на її вік та
з'ясувати, з ким із батьків вона бажає
проживати. Судам слід врахувати також
положення ст..160 СК, якою передбачено, що
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків,яка досягла десяти років, - за
спільною згодою батьків та самої
дитини, а місце проживання дитини, яка
досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном. Суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права
дитини від 20 листопада 1989 року,
Держави-учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що торкаються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю. З цією метою дитині, зокрема,
надається можливість бути заслуханою в
ході будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства. Закріплення цього права
підкреслює, що дитина є особистістю, з
якою слід рахуватись, особливо при
вирішенні питань, які безпосередньо її
стосуються.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про
здійснення прав дітей від 25 січня 1996 р.
під час розгляду справи, що стосується
дитини, перед прийняттям рішення
судовий орган надає можливість дитині
висловлювати її думки і приділяє
належну увагу думкам, висловленим
дитиною.

В судовому засіданні ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що любить та
поважає обох батьків, і на даний час
спокійно може проживати як із батьком
так із матір'ю, тому не готовий та не
бажає вибирати між батьками, з ким із
них йому проживати, та бажав би, щоб суд
залишив йому можливість самостійно
визначати своє місце проживання. Також
пояснив, що батько ОСОБА_1 разом з сім'єю
проживає по АДРЕСА_2, там же більшу
частину часу проживав і він, в той час
коли мама перебувала у м. Києві, однак
на час розгляду справи мама ОСОБА_2
заборонила йому проживати з батьком.
Однак він бажає самостійно вирішувати
та визначати своє місце проживання,
оскільки через декілька місяців йому
виповнюється 14 років. Крім того
зазначив, що обоє батьків зазначають
адресу для проживання АДРЕСА_2, а саме
йому належить 3/100 частки жилого будинку
АДРЕСА_2. Таким чином, він вважає, що між
батьками виник матеріальний конфлікт,
однак він не бажає приймати участь у
з'ясуванні матеріальних стосунків між
батьками, оскільки у нього гарні та
люблячі батьки, і яких він також дуже
любить і бажає проживати як із батьком
так із матір'ю.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.29 ЦК України
фізична особа, яка досягла
чотирнадцяти років, вільно обирає собі
місце проживання, за винятком обмежень,
які встановлюються законом.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» громадянам України, а також
іноземцям та особам без громадянства,
які на законних підставах перебувають
в Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Відповідно до ст..15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та давши належну оцінку
зібраним у справі доказам, враховуючи
бажання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
через 3 місяці досягне чотирнадцяти
років, та матиме право самостійно
визначати своє місце проживання,
враховуючи висновок районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району №05-01-25/1133
від 29.11.2013 р., який є обов'язковим при
розгляді справ такої категорії, про
доцільність надати право ОСОБА_3 на
самостійний вибір щодо визначення
місця проживання з одним із батьків,
приймаючи до уваги позицію батьків,
кожний з яких просить суд встановити
місце проживання дитини саме з ним,
однак за

однією адресою АДРЕСА_2, та враховуючи,
що саме ОСОБА_3 належить 3/100 частки
жилого будинку АДРЕСА_2, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що необхідне
відмовити у задоволенні обох позовів,
щоб ОСОБА_3 мав змогу вільно обирати
своє місце проживання з кожним із
батьків. Отже суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
служба у справах дітей Ленінської
районної адміністрації Запорізької
міської ради про визначення місця
проживання дитини з батьком, та
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: служба у справах дітей
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради про
визначення місця проживання сина з
матір'ю не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 88, 212-215
ЦПК України, ст..15, 29 ЦК України, ст.ст. 141,
142, 150, 151, 153, 155, 157, 160, 161, 171 СК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя», Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН
20.11.1959 року, Конвенцією ООН про права
дитини від 20.11.1989 р., Європейською
конвенцією про здійснення прав дітей
від 25.01.1996 р., суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: служба у справах дітей
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради про
визначення місця проживання дитини з
батьком - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у
справах дітей Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
сина з матір'ю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :
Баруліна Т.Є.