Справа №476/1369/13-ц 11.03.2014 11.03.2014 11.03.2014
Провадження №22-ц/784/863/14 Суддя суду
1-ї інстанції - Патрик Ю.Ю.
Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання -
Шпонарській О.Ю.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 10 січня 2014
року у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк" (далі - Банк) звернулося з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач
вказував, що 14 лютого 2007 року уклав з
відповідачем кредитно-заставний
договір, за умовами якого останній
отримав 2 322,09 грн. кредитних
коштів строком на 1 рік під 24 % річних.

Посилаючись на те, що у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов договору, станом на 11 вересня 2013
року утворилася заборгованість у сумі
27 959,75 грн., просив стягнути
вказану заборгованість з відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач
просив про застосування позовної
давності.

Рішенням Єланецького районного суду
Миколаївської області від 10 січня
2014 року відмовлено у задоволенні
позову за пропуском позовної давності.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
судового рішення, просив його
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Банк пропустив строк позовної
давності, про застосування якого
заявлено відповідачем.

Такий висновок суду першої інстанції
узгоджується з матеріалами справи та
відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Між тим, відповідно до ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 14 лютого 2007 року між
сторонами укладено кредитно-заставний
договір, за умовами якого ОСОБА_3
отримав 2 322,09 грн. кредитних коштів
строком на 1 рік під 24 % річних, тобто до
14 лютого 2008 року включно.
Позичальник зобов'язався щомісячно, в
період з 20 по 25 число кожного місяця
сплачувати по 251,30 грн. на погашення
заборгованості за кредитом.

В зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору, станом на 11 вересня
2013 року утворилася заборгованість
за кредитним договором у розмірі 27 959,75
грн., із яких:

- 2 322,10 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 10519,04 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 344,85 грн. - по комісії;

- 12 966,15 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина)

- 1 307,61 грн. - штраф (процентна складова).

Позовна давність по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у 5 років у відповідності до
п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт).

Із заяви, підписаної
позичальником вбачається, що він
ознайомлений та погоджується з Умовами
надання йому вказаного споживчого
кредиту (а.с.4).

2 грудня 2013 року до суду надійшла
позовна заява Банку, відправлена
поштою 17 вересня 2013 року, про
стягнення з відповідача вказаної
заборгованості.

За такого, п'ятирічний строк позовної
давності по останньому платежу сплив
14 лютого 2013 року, проте Банк
звернувся до суду лише у вересні 2013
року ( через 7 місяців після
спливу вказаного строку).

За такого, висновок суду про пропуск
позовної давності є правомірним.

Як вірно послався суд першої
інстанції, перебіг позовної давності
за вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України по справі №
6-116цс13 від 06 листопада 2013 року і є
обов'язковою для застосування в силу
ст. 360-7 ЦПК України.

Доводи позивача в апеляційній скарзі
про переривання строку позовної
давності з підстав наявності судового
наказу про стягнення з відповідача
кредитної заборгованості, не
підтверджується як матеріалами
справи, так і доданими документами до
апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення районного суду,
ухваленого з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Клопотання представника відповідача
щодо компенсації витрат, понесених
відповідачем на правову допомогу в
суді апеляційної інстанції,
задоволенню не підлягає, оскільки у
задоволенні позовних вимог Банку
відмовлено за пропуском позовної
давності, а не за безпідставністю
позову.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" відхилити, а рішення
Єланецького районного суду
Миколаївської області від 10 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: