Справа №468/2267/13-ц 03.03.2014 03.03.2014 03.03.2014
Провадження №22-ц/784/440/14
Провадження № 22ц/784/440/14
Головуючий у 1 -й інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання:
Богуславській О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_3, її
представника ОСОБА_4, відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Баштанського районного суду
від 18 грудня 2013 року у справі за її
позовом до ОСОБА_6 про виселення з
будинку без надання іншого житлового
приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6 про виселення
з будинку без надання іншого житлового
приміщення.

Позивачка зазначала, що вона є
власником будинку АДРЕСА_1. З 2002 року
вона з відповідачем знаходилась у
фактичних шлюбних відносинах, а 28
лютого 2003 року вона та відповідач
зареєстрували шлюб. Шлюб між ними
розірвано рішенням Баштанського
районного суду від 26 жовтня 2010 року.

Із 2002 року відповідач проживає у
вказаному будинку, але спільне
проживання не можливе, оскільки він
зловживає алкогольними напоями,
погрожує фізичною розправою та чинить
психологічний тиск.

Посилаючись на наведене, позивачка
на підставі ст. ст. 109, 116 ЖК просила суд
виселити ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Баштанського районного суду
від 18 грудня 2013 року в позові ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким виселити
відповідача з будинку та зняти його з
реєстраційного обліку, посилаючись на
те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як видно із копії свідоцтва про право
на спадщину за законом від 05 липня 2002
року, ОСОБА_3 є власником будинку
АДРЕСА_1

З 28 лютого 2003 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
між ними рішенням Баштанського
районного суду від 26 жовтня 2010 року.

Із довідки Управління державної
міграційної служби України в
Миколаївській області від 22 жовтня 2013
року видно, що відповідач з 19 серпня 2004
року зареєстрований у вказаному
будинку. Із позовної заяви вбачається,
що після розірвання шлюбу відповідач
продовжує проживати у цьому будинку.

Відповідно до ст. 157 ЖК членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Згідно частини першої ст. 116 ЖК, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання з
ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявилися
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Наполягаючи на задоволенні позову,
ОСОБА_3 просила захистити її право на
користування та розпорядження
належним їй на праві власності
будинком, шляхом виселення відповідача
з підстав, передбачених ст. ст. 109, 116, 157
ЖК. Між тим, вказаними нормами
Житлового кодексу визначені підстави
та певні умови, за яких особа може
бути виселена із житлового приміщення.

Із матеріалів справи вбачається, що
постановою Баштанського районного
суду від 27 вересня 2012 року ОСОБА_6
притягувався до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у
вигляді накладення на нього штрафу в
розмірі 51 грн. у зв'язку з вчиненням
ним факту психологічного насильства в
сім'ї.

Із копій листів Баштанського районного
відділу міліції УМВС України в
Миколаївській області від 01 жовтня 2013
року за №№ 39/9290, 39/9291 видно, що за
заявою ОСОБА_3 була розпочата
перевірка щодо психологічного та
фізичного насильства відповідача
стосовно неї, яке мало місце 17 вересня
2013 року, а із останнім була проведена
профілактична робота та винесено
офіційне застереження про
неприпустимість протиправної
поведінки. Із змісту цих листів також
видно, що позивачка не виявила бажання
звернутись до відповідної медичної
установи та пройти судово-медичну
експертизу з приводу спричинених їй
тілесних ушкоджень. Зміст листа
Баштанського районного відділу
міліції УМВС України в Миколаївській
області від 18 вересня 2013 року №39/8893
свідчить про те, що подальша перевірка
обставин щодо неправомірної поведінки
відповідача була припинена за заявою
ОСОБА_3

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції на підставі
ст. ст.116, 157 ЖК України прийшов до
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 не
довела належними доказами, як це
передбачено ст. 60 ЦПК України, факт
систематичного порушення
відповідачем правил співжиття, а також
обставини, які свідчать про те, що
вжиті до останнього заходи впливу не
дали позитивних результатів.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що судом дана неналежна оцінка
наданим нею доказам на підтвердження
систематичного порушення
відповідачем правил співжиття не
підлягають задоволенню, оскільки
оцінка наявних у справі доказів дана
судом з додержанням вимог ст. 212 ЦПК
України.

За наведених обставин, колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Баштанського районного суду
від 18 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: