АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/740/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. УХВАЛА
05 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Захарова А. Ф. суддів
Качан О. В. , Скіць М. І. при
секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 23 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про заборону чинити
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
представника ОСОБА_6, який підтримав
доводи апеляційної скарги, та ОСОБА_7,
її представника, які заперечували на
доводи апеляційної скарги, судова
в с т а н о в и л а :
В серпні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6 про заборону
В обґрунтування своїх позовних вимог
вказувала на те, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 27.02.2013 року за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 було встановлено безстроковий
земельний сервітут на право проходу до
стін будівель літ. «Е», літ «Б», літ. «Д»,
що належать їй на праві приватної
власності та знаходяться в АДРЕСА_1.
Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 26.04.2013 року рішення суду
першої інстанції змінено. Встановлено
безстроковий земельний сервітут на
право проходу до стін будівель літ. «Е»,
літ. «Б», літ. «Д», що належать позивачці
на праві приватної власності та
знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній
ділянці ОСОБА_6 розмірами 11.1 м. * 1 м.
загальною прощею 11.1 кв. м..

У позивачки виникла необхідність
провести капітальний ремонт об'єктів
нерухомості, для обслуговування яких
судом було встановлено безстроковий
земельний сервітут.

Відповідач не надає доступу до своєї
земельної ділянки, ігнорує
встановлений земельний сервітут.
Своїми діями порушує право власності
позивачки.

З метою виконання рішення суду та
захисту права власності нею,
позивачкою, було замовлено виконавчий
лист та написано заяву про відкриття
виконавчого провадження. Державною
виконавчою службою відмовлено у
відкритті виконавчого провадження по
причині відсутності у рішенні суду
зобов'язання.

На підставі наведеного, позивачка
просила суд зобов'язати ОСОБА_6 не
чинити перешкоди на право проходу до
стін будівель літ. «Е», літ. «Б», літ.
«Д», що їй належать на праві приватної
власності та знаходяться в АДРЕСА_1 на
земельній ділянці ОСОБА_6 розмірами 11.1
м. * 1 м. загальною прощею 11.1 кв. м..

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 23 січня 2014 року
зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкоди
на право проходу до стін будівель літ.
«Е», літ. «Б», літ.«Д, що належать
позивачці на праві приватної власності
і знаходяться в АДРЕСА_1, - на земельній
ділянці ОСОБА_6 розмірами 11,1м х 1м.
загальною площею 11,1 кв.м..

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу. Вважаючи, що
дане рішення незаконне, не відповідає
обставинам справи, прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог
ОСОБА_7 в повному обсязі.

Обговоривши матеріали справи, судова
палата вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

По справі встановлено, що позивач
ОСОБА_7 проживає в будинковолодінні
АДРЕСА_1, розташованого на присадибній
земельній ділянці площею 488 кв. м., які
належать їй на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 01
грудня 2006 року, виданого Першою
Черкаською державною нотаріальною
конторою, зареєстрованого в реєстрі за
№ 2-3091 (ар. спр. 19).

Відповідач ОСОБА_6 являється власником
суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2,
яка надана йому у приватну власність
згідно з рішенням Черкаської міської
ради від 16 грудня 2010 року № 2-53
(Державний акт серії ЯЛ №67765 від 19
травня 2011 року).

03 листопада 2009 року між сторонами було
укладено терміном на один рік договір
добросусідства, за умовами якого
відповідач надав у безоплатне право
обмеженого користування земельною
ділянкою без права забудови, що
розташована в АДРЕСА_2 для проведення
ремонтно-відновлювальних робіт
зовнішньої стіни приміщень літ. «Е»,
літ. «Б», літ «Д», належних позивачці та
розташованих вздовж межі домоволодінь
належних сторонам. На час розгляду
справи даний договір розірвано в
односторонньому порядку (ар. спр.
42-43).

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 27 лютого 2013 року за
позовом ОСОБА_7 до відповідача було
встановлено безстроковий земельний
сервітут на направо проходу до стін
будівель літ. «Е», літ «Б», літ:. «Д», що
належать позивачці на праві приватної
власності і знаходяться за адресою
АДРЕСА_1, згідно варіанту, вказаному у
висновку будівельно - технічної
експертизи № 65- БТ від 06.09.2012 року (ар.
спр. 4-5).

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 26 квітня 2013 року, рішення
суду першої інстанції змінено, та
встановлено безстроковий земельний
сервітут на право проходу до стін
будівель літ. «Е», літ. «Б», літ. «Д», що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_7 та знаходяться в АДРЕСА_1, по
земельній ділянці ОСОБА_6 розмірами 11,1
м. х 1 м. загальною площею 11,1 кв. м. (ар.
спр. 6-7).

Зобов'язуючи ОСОБА_6 проживаючого
АДРЕСА_2, не чинити перешкоди на право
проходу до стін будівель літ. «Е», літ.
«Б», літ. «Д», що належить ОСОБА_7 і
знаходяться по АДРЕСА_1, по земельній
ділянці ОСОБА_6, розмірами 11,1 м. х 1 м.
загальною площею 11,1 кв. м. суд виходив з
того, що встановлення безстрокового
земельного сервітуту між сторонами
вище зазначеним судовим рішенням і
було забезпечено право позивача на
проведення поточного і капітального
ремонту стін своїх будівель шляхом
проходу до стін, які потребують ремонту
та їх обслуговування, тому відповідач
не має права чинити перешкоди в
користуванні земельним сервітутом, а
саме в проведенні ремонту стін
вказаних будівель.

Проте, з цим не можна погодитися.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 ЦК України
сервітут визначає обсяг прав щодо
користування особою чужим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).

Статтею 99 ЗК України визначені види
прав земельного сервітуту, серед яких
право проходу та проїзду на велосипеді;
право проїзду на транспортному засобі
по наявному шляху; право встановлення
будівельних риштувань та складування
будівельних матеріалів з метою ремонту
будівель та споруд, та інші.

Відповідно до роз'яснень в п. 222
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 16 квітня 2004 року з
наступними змінами «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» встановлюючи земельний
сервітут на певний строк чи без
зазначення строку (постійний), суд має
враховувати, що метою сервітуту є
задоволення потреб власника або
землекористувача земельної ділянки
для ефективного її використання;
умовою встановлення є неможливість
задовольнити такі потреби в інший
спосіб, і в рішенні суд має чітко
визначити обсяг прав особи, що
звертається відносно обмеженого
користування чужим майном.

Як видно із справи, між сторонами в
даному випадку виник спір щодо
можливості здійснення позивачкою
поточного та капітального ремонту стін
належних їй будівель літ. «Е», літ. «Б»,
літ. «Д», розташованих по межі її
земельної ділянки і земельної ділянки
відповідача. Звертаючись до суду,
ОСОБА_7 вказувала, що на сьогодні у неї є
необхідність провести капітальний
ремонт об'єктів нерухомості, для
обслуговування яких судом було
встановлено безстроковий земельний
сервітут, а «відповідач не надає
доступу до своєї земельної ділянки і
своїми діями порушує право власності
позивача» (ар. спр. 2).

Однак, вищенаведеним рішенням суду
було встановлено безстроковий
земельний сервітут лише на право
проходу до стін будівель літ. «Е», літ.
«Б», літ. «Д» і ні на що більше.

Проведення капітального ремонту
будівель, що має намір зробити
позивачка, тим більше із збільшенням
товщини фундаменту і утепленням стін
літньої кухні «Б»- врем'янки , як
пояснює позивачка, передбачає
встановлення будівельних риштувань,
складування будівельних матеріалів на
земельній ділянці відповідача, та
здійснення інших дій, що не передбачено
встановленим земельним сервітутом, і
що не врахував суд.

Пред'являючи даний позов і під час його
розгляду позивачкою не подано жодного
належного доказу на підтвердження
заявлених вимог, що також не врахував
суд.

Так, в позовній заяві ОСОБА_7 і в
додатках не зазначено взагалі ніяких
доказів, що підтверджують кожну
обставину, як того вимагає ст. 119 п. 6 ЦПК
України (тобто позов пред'явлений з
порушенням вимог ст. 119 ЦПК України).

І під час розгляду справи позивачкою не
надано належних доказів на
підтвердження заявлених вимог,
наприклад жодного акту з участю
представника квартального комітету чи
будь - що інше, щоб підтверджувало не
надання відповідачем права проходу
позивачці до належних їй будівель, - на
виконання встановленого судом
земельного сервітуту.

Наявний в матеріалах справи акт
опитування сусідів від 16.09.2013 року (ар.
спр. 34) не може бути визнаний доказом,
оскільки це не передбачено діючим
законодавством.

До речі, під час розгляду справи
позивачка пояснювала, що їй не
забороняють ходити по території
земельної ділянки відповідача, але не
пускають замовлених нею робітників для
проведення ремонтних робіт, що також
свідчить не на користь позову ОСОБА_7.

Нічим не підтверджені заяви останньої
про те, що відповідач завалив калитку
камінням та цеглою з боку позивачки на
її території. Заперечуючи на це,
представником відповідача було надано
фотографії (ар. спр. 49-50), згідно яких, за
твердженням представника відповідача,
останній змушений був почепити старий
брезент, щоб закрити місце, де
позивачка розібрала огорожу між їх
будинковолодіннями, про що остання не
заперечувала.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи з наведеного і
обставин справи, позивачкою ОСОБА_7 не
доведено обґрунтованість її вимог,
тому висновок суду про фактичне
задоволення позовних вимог і
зобов'язання ОСОБА_6 не чинити
перешкоди на право проходу до стін
будівель літ. «Е», літ. «Б», літ. «Д», що
належать ОСОБА_7, - не відповідають
обставинам справи.

Крім того, не прийнято судом до уваги,
що право на земельний сервітут виникає
з моменту його державної реєстрації, як
правильно вказано в апеляційній
скарзі. Відповідно до ч. 2 ст.100 ЗК
України земельний сервітут підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно. Як
пояснила в засіданні судової колегії
позивачка, існуючий земельний сервітут
до даного часу нею не зареєстрований,
що теж вказує на безпідставність
позову ОСОБА_7.

Необхідно вказати і на обґрунтованість
доводів апеляційної скарги у тому, що
судом застосований спосіб захисту прав
особи, який не передбачений діючим
законодавством. А саме стаття 16 ЦК
України, в частині другій якої
надається перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів, які можуть
бути застосовані, не передбачає такого
способу захисту цивільних прав як
«зобов'язання не чинити перешкоди»,
який застосовано судом. І це свідчить
про невідповідність рішення суду
вимогам закону.

За таких обставин рішення суду як таке,
що не відповідає обставинам справи і
вимогам закону, підлягає до скасування,
з ухваленням нового, - про відмову в
задоволенні позовних вимог як
безпідставних.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 218 ЦПК
України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити
частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 23 січня 2014 року по даній
справі скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про заборону чинити перешкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :