Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/573/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Шевченко І.М.
Доповідач Савченко С. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Савченко
С.О.

суддів -
Авраменко Т.М.

Белінської І.М.

при секретареві - Ткаченко
Т.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, » про звільнення майна з-під
арешту та заборони відчуження, за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«Приватбанк» на рішення Ленінського
районного суду міста Кіровограда від
25 грудня 2013 року і

в с т а н о в
и л а :

В червні 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив
зняти арешт та заборону відчуження
автомобіля TOYOTA, модель Land Cruser 4.7, рік
випуску 2002, тип ТЗ легковий універсал-В,
№ кузова/шасі НОМЕР_1, реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_3 і визнати відмову
Кіровського відділу ДВС
Кіровоградського МУЮ про зняття арешту
та заборони відчуження незаконною.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилався на те, що 27 лютого 2007
року він уклав з ОСОБА_3 кредитний
договір. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
позивач і ОСОБА_3 уклали договір
застави рухомого майна, за яким ОСОБА_3
надав в заставу автомобільTOYOTA, модель
Land Cruser 4.7, рік випуску 2002, тип ТЗ
легковий універсал-В, № кузова/шасі
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, і
12.03.2007р.зареєстрував в державному
реєстрі обтяжень рухомого майна під
записом 31 заставу на зазначений
автомобіль.

ОСОБА_3 .зобовязання за кредитним
договором порушив і на 02.07.2010 року мав
заборгованість перед «Приватбанком» в
сумі 34225.97 дол.США. .

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 25 березня 2011 року в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором стягнення
звернуто на зазначений автомобіль
шляхом проведення прилюдних торгів.

Держаним виконавцем Кіровського
відділу ДВС Мехед О.В. 18 лютого 2010р. при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження постановою АЕ
№281284 без відома зацікавлених осіб
накладено арешт та заборону відчуження
на заставний автомобіль, зняти арешт з
заставного автомобіля служба
відмовилась, що не дає можливості банку
реалізувати автомобіль для погашення
заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 року
до участі у справі в якості третіх осіб
залучені ПАТ «Перший інноваційний
банк», ПАТ «Перший Український
міжнародний банк», ПАТ «Державний
ощадний банк України», ПАТ «Банк
«Форум».

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 25 грудня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення позову. Зокрема
посилається на те, що судом не
враховано пріоритет на переважне право
обтяжувача відносно права іншої особи
на теж саме рухоме майно.

В судове засідання зявилися
представники позивача та відповідача,
представник ПАТ «Державний ощадний
банк України».Про час і місце розгляду
справи представники третіх осіб ПАТ
«Перший інноваційний банк», ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»,
ПАТ «Банк «Форум повідомлені у
встановленому статтею 76 ЦПК України
порядку, в судове засідання не
з'явилися. Враховуючи положення ч.2 ст.305
ЦПК України, згідно з якою неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи, колегія суддів вирішила
розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, присутніх в судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи і
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення не
відповідає вимогам законності та
обгрунтованності.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відсутність в позивача першочергового
задоволення його майнових вимог,
оскільки банк не оскаржив законність
постанови про накладення арешту на
заставне майно, крім того банк
звернувся до нотаріальної контори з
повідомленням - вимогою кредитора
пізніше інших банків, які залучені до
справи в якості третіх осіб.

З таким висновком погодитись
неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що 27 лютого 2007 року
ОСОБА_3 уклав кредитний договір KGMD00000394
з позивачем, отримавши від позивача
50215.50 доларів США для купівлі
автомобіля. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
позивач і ОСОБА_3 в той же день уклали
договір застави рухомого майна, за яким
ОСОБА_3 надав в заставу автомобільTOYOTA,
модель Land Cruser 4.7, рік випуску 2002, тип ТЗ
легковий універсал-В, № кузова/шасі
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, і
12.03.2007р. позивач зареєстрував в
державному реєстрі обтяжень рухомого
майна під записом 31 заставу на
зазначений автомобіль. Отже з моменту
укладення договору застави, тобто з 27
лютого 2007 року у ПАТ КБ «Приватбанк», як
заставодержателя, виникло право
застави (ч.1 ст. 16 Закону України «Про
заставу», ч.1 ст.12 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень») й відповідно,
право звернення на предмет застави у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою (ч.1 ст. 589 ЦК
України, ч.1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»).

ОСОБА_3 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконував,
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 жовтня 2010 року з
боржника на користь позивача у рахунок
повернення заборгованості за
кредитним договором стягнено 270134.51 грн.
та судові витрати, а 25 березня 2011 року
Кіровським районним судом звернено
стягнення в рахунок погашення
заборгованості за цим же кредитним
договором на заставне майно -
автомашину автомобільTOYOTA, модель Land
Cruser 4.7, рік випуску 2002, тип ТЗ легковий
універсал-В, № кузова/шасі НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом
проведення прилюдних торгів (а.с. 9).

Згідно постанови серії АЕ № 281285
державним виконавцем Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського МУЮ накладено арешт
та заборону на відчуження на
вищезазначений автомобіль (а.с.8).

За вимогами ч.! ст. 54 ЗУ «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на заставне майно в порядку
примусового виконання допускається за
виконавчими документами для
задоволення вимог стягувача -
заставодержателя. Частина 3 цієї ж
статті говорить про те, що для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Рішення суду від 15 жовтня 2010року
знаходилось на виконанні в Кіровському
відділі державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, що підтверджується листом №
13244 від 19.03.1913р., згідно якого в
Кіровському відділі ДВС перебувало
зведене виконавче провадження про
стягнення заборгованості зі ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.16) та
поясненнями представників позивача і
відповідача, які пояснили, що на день
накладення арешту на спірний
автомобіль у виконавчій службі
знаходились на виконанні виконавчі
листи про стягнення заборгованості зі
ОСОБА_3 за кредитним договором від
27.02.2007р. Відмова в знятті арешту з
автомобіля була винесена на час
знаходження виконавчих листів про
стягнення боргу зі ОСОБА_3 на користь
позивача- заставодержателя на
примусовому виконанні, що
підтверджується листом відділу
державної виконавчої служби. 9.с.15).

Таким чином встановлено, що
описане майно знаходиться в заставі
позивача заставодержателя з 2007року і
вартість заставного майна не перевищує
розмір заборгованості боржника
«Приватбанку», а оскільки на
примусовому виконанні в державній
виконавчій службі знаходились
виконавчі листи про стягнення боргу з
заставодателя на користь
заставодержателя, опис майна проведено
правомірно і звернення стягнення на
описаний автомобіль виконавча служба
повинна провести за вимогами ч.1 ст.54 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Посилання суду першої інстанції
на норми спадкового права є
помилковими, оскільки смерть
заставодателя не припиняє заставу
майна.

Вимога позивача про визнання
незаконною відмови відділу державної
виконавчої служби зняти арешт та
заборону на відчуження з заставного
майна не може бути задоволена в
позовному провадженні.

Керуючись ст.ст.303,307,п.1п.3 ст.309,
ст..ст.313,314,316 ЦПК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
задовольнити частково.

Рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 25
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, треті особи ОСОБА_3, ПАТ
«Перший інноваційний банк», ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»,
ПАТ «Державний ощадний банк України»,
ПАТ «Банк «Форум» про та звільнення
майна з-під арешту і заборони
відчуження відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді