Справа № 667/8506/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Скакун Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Херсонського бюро технічної
інвентаризації, про витребування майна
із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом
до відповідачів, яким просить
витребувати із чужого незаконного
володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1,
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 звільнити
квартиру АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1; скасувати у Реєстрі
прав власності на нерухоме майно
записи про реєстрацію права власності
за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що будинок, що
за адресою АДРЕСА_1 є кооперативним, та
власником зазначеного будинку є,
відповідно ЖБК «Херсонець». У спірну
квартиру АДРЕСА_1, що за згаданою
адресою за ордером № 134 від 20.03.196 року
як працівник Херсонського
педагогічного інституту вселилась
ОСОБА_5, яка у 1987 році переїхала до
іншого місця мешкання, після чого на
підставі норм діючого на той час
законодавства рішенням Херсонської
міської ради народних депутатів № 256
від 20.10.1987 року було затверджено
рішення ЖБК «Херсонець» про прийняття
до членів кооперативу ОСОБА_6, а саме як
нового квартиронаймача спірної
квартири АДРЕСА_1. Згодом, вже 02.03.2013
року замість померлого ОСОБА_7 до
членів ЖБК «Херсоннець» на спірну
квартиру було прийнято позивача по
справі. Однак взимку 2012 року до
спірного помешкання, в якому мешкала
позивач прийшов чоловік ОСОБА_4, який
повідомив позивача про наявність
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона, яким власником
спірного помешкання визнано ОСОБА_2, у
зв'язку із чим остання продала ОСОБА_4
спірну квартиру за договором
купівлі-продажу. Згодом, 27.06.2012 року за
договором купівлі-продажу ОСОБА_4
переоформила спірне помешкання на
ОСОБА_3. Проте, за зверненням позивача
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона, за яким ОСОБА_2 набула
права власності на спірну квартиру
було скасовано., та у задоволенні
позовних вимог останньої про право
власності на спірне нерухоме майно
було відмовлено. Зазначає про те, що
оскільки договори купівлі-продажу
спірної квартири № 4852 від 28.12.2011 року та
№ 1254 від 27.06.2012 року не відповідають
вимогам діючого законодавства
оскільки були вчинені особами, які не
мали згідно вищезгаданого рішення суду
апеляційної інстанції необхідного
обсягу правоздатності, проте були
добросовісними набувачами спірного
майна, оскільки на час вчинення таких
правочинів правовстановлюючі
документи на спірне майно у сторін
договору були чинними.

У судовому засіданні позивач та її
представник адвокат ОСОБА_8, що діє на
підставі ордеру та витягу з договору
про надання правової допомоги, позовні
вимоги підтримали у повному обсязі, із
викладених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_3 щодо задоволення
позову заперечував, надавши також суду
заперечення у письмовому вигляді, в
яких посилався на те, що позивач по
справі не мала та не має жодних
законних прав на спірну квартиру.

Відповідач ОСОБА_4 щодо позовних вимог
у судовому засіданні заперечувала,
вважаючи, що як вона, так і останній
власник спірного нерухомого майна
набули таке право власності на
законних підставах.

Відповідач ОСОБА_2 та представники
ХДБТІ у судове засідання не з'явились,
про час та місце слухання справи
повідомлялись належним чином, про
причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до наступних висновків та
відповідних ним правовідносин.

Так, згідно акту від 01.12.2012 року
організації обслуговуючої будинок ТОВ
«Україна», де розташована спірна
квартира, складеного зі слів сусідів,
позивач по справі починаючи з 2005 року
постійно мешкає у спірному приміщенні.

Протоколом зборів членів ЖК
«Херсонець» від 02.03.2013 року, що входить
до складу обслуговуючої організації,
позивача по справі вирішено прийняти
до членів вказаного кооперативу
замість померлого ОСОБА_7, як таку, що
була членом сім'ї останнього та
постійно користувалась спірною
квартирою, що за адресою АДРЕСА_1.

Згідно довідки начальника відділу по
обліку та розподілу житлової площі від
02.11.2009 року до позивача по справі членом
ЖБК «Херсонець» на спірну квартиру був
ОСОБА_7, який також згідно рішення
Херсонської міської ради народних
депутатів від 20.10.1987 року № 256 був
прийнятий до членів ЖБК «Херсонець»
замість вибулої на інше місце
проживання ОСОБА_5.

Так згідно ордеру № 134 виданого
Виконкомом Херсонської міської ради
депутатів трудящих 20.03.1966 року, ОСОБА_5
стала відповідальним квартиронаймачем
спірної квартири, куди заселились
разом із членами своєї родини, зокрема
із сином ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вибуття ОСОБА_5 на інше місце
проживання підтверджується ордером №
158 від 26.11.1987 року, згідно якого ОСОБА_5
як відповідального квартиронаймача
разом із її чоловіком ОСОБА_10, який до
цього разом із першою як член її родини
був вселений до спірного помешкання,
було вселено до кв. АДРЕСА_2

Згідно довідки ТОВ «Україна» на даний
час за спірною адресою мешкає
відповідач по справі ОСОБА_11 разом зі
своєю малолітньою донькою, який набув
права власності на спірне приміщення
за договором купівлі-продажу від 27.06.2012
року укладеним із ОСОБА_4.

ОСОБА_4 в свою чергу набула право
власності на спірну квартиру за
договором купівлі-продажу укладеним
28.12.2011 року із ОСОБА_2.

При цьому відповідач ОСОБА_2 набула
права власності на спірну квартиру на
підставі рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 05.12.2011
року, щодо визнання права власності за
останньою на спірну квартиру в порядку
спадкування, яке ухвалою апеляційного
суду Херсонської області від 21.06.2012
року за апеляційною скаргою ОСОБА_1
було скасовано, через невірне
застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_1 від 19.01.2007 року позивач по
справі є дружиною ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1,
який згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 17.10.2009 року помер
ІНФОРМАЦІЯ_3

В свою чергу, перший відповідальний
квартиронаймач спірного приміщення
ОСОБА_5 а також її чоловік ОСОБА_10
згідно досліджених судом свідоцтв про
смерть, померли ІНФОРМАЦІЯ_4 та
ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно.

ОСОБА_7 - син відповідального
квартиронаймача, та останній перед
позивачем член ЖБК на спірне
помешкання, помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно ст. 145 ЖК України члени сім'ї,
які проживають разом з членом
житлово-будівельного кооперативу,
мають рівне з ним право користування
жилим приміщенням. Такого ж права
набувають особи, які вселилися в жиле
приміщення в будинку
житлово-будівельного кооперативу як
члени сім'ї, якщо при їх вселенні не
було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням. Якщо
член житлово-будівельного кооперативу
виключений з кооперативу (крім
випадків, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6,
7 статті 147), помер або вибув з нього з
інших причин чи переселився в іншу
квартиру в будинку того ж кооперативу,
члени його сім'ї, які проживали разом з
ним, зберігають право користування
жилим приміщенням за умови вступу до
кооперативу одного з них. Член сім'ї,
який виявив бажання вступити до
кооперативу замість попереднього
члена кооперативу, має перевагу перед
іншими особами. Дружині члена
кооперативу, що має право на частину
паєнагромадження, надається перевага
на вступ до кооперативу перед іншими
членами сім'ї. При відсутності дружини,
що має право на частину
паєнагромадження, а також при
відмовленні її від вступу до
кооперативу така перевага надається
спадкоємцям члена кооперативу, які
проживали разом з ним.

Згідно Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 24.11.2008 року,
норма частини першої статті 216 ЦК не
може застосовуватись як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті
12 ЦК добросовісність набувача
презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна. Рішення
суду про задоволення позову про
повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

За приписами ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
зокрема вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Згідно ст. 346 цього ж Кодексу право
власності припиняється у разі зокрема
припинення права власності на майно,
яке за законом не може належати цій
особі а також в інших випадках,
встановлених законом.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, беручи до уваги те, що
позивач на час смерті відповідального
квартиронаймача спірного помешкання
була членом його сім'ї та проживала
разом із ним, а також враховуючи те, що
позивач по справі набула членство в
кооперативі на спірне помешкання,
зважаючи на те, що час набуття такого
членства діючим законодавством не має
суттєвого значення при вирішення
розглядуваного судом питання, суд
приходить до переконання про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог, а саме в частині
витребування спірного нерухомого
майна із чужого незаконного володіння
із усуненням перешкод позивача в його
користуванні.

Разом із тим, враховуючи
вищевикладені роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, зважаючи на
те, що рішення суду про витребування
майна із чужого незаконного володіння
само по собі вже є підставою для
скасування запису в реєстрі прав
власності на нерухоме майно про право
власності на таке майно за незаконним
володільцем, суд приходить до
переконання про необхідність відмови в
задоволенні решти позовних вимог.

Питання щодо розподілення по справі
судових витрат суд вирішує також із
урахуванням положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Херсонського бюро
технічної інвентаризації, про
витребування майна із чужого
незаконного володіння - задовольнити
частково.

Витребувати із чужого незаконного
володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 звільнити
вказану квартиру АДРЕСА_1 та виселення
ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 понесені позивачем по
справі судові витрати на загальну суму
115,00 гривень, по 38,33 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.А. Скрипнік