Справа № 751/59/14-ц Провадження №
22-ц/795/658/2014 Головуючий у I інстанції:
Деркач О. Г.Категорія: цивільна
Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

13 березня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.

Суддів: Вінгаль В.М., Харечко Л.К.

При секретарі: Шкарупі Ю.В.

За участю: представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_3, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 05 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 05 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково, стягнуто на її користь з
ОСОБА_2 9000 грн. неустойки за
прострочення сплати аліментів, в іншій
частині позовних вимог відмовлено,
розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставила
питання про зміну рішення суду,
мотивуючи свої доводи відсутністю
жодних підстав для зменшення судом
розміру заявленої нею у позові
неустойки.

Вислухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
згідно з рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 18.01.2011
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягнуто на утримання дитини, сина
ОСОБА_4, 2001 року народження, аліменти в
сумі 700 грн. щомісячно , починаючи з 28
грудня 2010 року, і до досягнення дитиною
повноліття. За період з листопада 2012
року по 31.10.2013 року державним
виконавцем було нараховано
відповідачу заборгованість за
аліментами в сумі 8400 грн., яку останнім
було погашено 22 січня 2014 року , що
підтверджується квитанцією ( а.с.29).

Враховуючи приписи ст. 196 СК України
відносно того, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов"язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
суд першої інстанції правомірно
прийшов до висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
неустойки, однак зваживши на повне
погашення відповідачем заборгованості
на час розгляду справи, виходячи з
принципу співмірності , розумності у
регулюванні сімейних відносин, та
враховуючи матеріальний стан
відповідача, суд обґрунтовано, на
підставі ч.2 ст.196 СК України, зменшив
розмір неустойки до 9000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відсутні підстави для зменшення судом
розміру неустойки, не заслуговують на
увагу, оскільки судом було встановлено,
що наявність заборгованості була
зумовлена лише матеріальним станом
відповідача , докази про це наявні в
матеріалах справи, а відтак
апеляційним судом не встановлено
порушень судом першої інстанції
положень ст. 196 СК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 05 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :