Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/2193/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря:
Ясиновської Я.М.

з участю: позивача
ОСОБА_2, представника відповідача -
Козака А.І., прокурора - Пандяка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державного підприємства "Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут" на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 24 січня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 24 січня 2014
задоволено позов ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» про стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
належних сум при звільненні.

Стягнуто з Державного підприємства
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 30 січня 2013 року по 24 січня 2014
року у сумі 32878,17грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Державне
підприємство "Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут".

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Апелянт вважає, що
позовні вимоги щодо стягнення на
користь позивача середнього заробітку
за період з 30 січня 2013 року по 24 січня 2014
року є безпідставним, оскільки
відсутня така необхідна підстава
відповідальності підприємства, що
передбачена ст. 117 КЗпП України, як вина.
Крім того зазначає, що з 20.04.2012 року у
зв'язку із зменшенням обсягів
виробництва, що робить неможливим
забезпечення необхідну зайнятість
працівників, з метою раціонального
використання робочого часу і
енергоносіїв, зменшення росту
заборгованості по зарплаті та виходу з
даного економічного становища ДП
ЛНДРТІ перейшло на режим роботи - один
день в місяць.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Задовільняючи позов, районний суд
виходив з того, що у зв'язку з
невиплатою з вини відповідача при
звільненні ОСОБА_2 всіх сум, що
належали йому на день звільнення,
відповідач повинен виплатити позивачу
середній заробіток за весь час
затримки, який становить 32878 грн. 17 коп.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він дійшов до нього з дотриманням норм
атеріального та процесуального права.

Згідно із ст.2 КЗпП України право
громадян на працю, - тобто на одержання
роботи з оплатою праці не нижче
встановленого державою мінімального
розміру, - включаючи право на вільний
вибір професії, роду занять і роботи,
забезпечується державою. Працівники
реалізують право на працю шляхом
укладення трудового договору про
роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.

Районним судом встановлено, що позивач
перебував у трудових відносинах з
відповідачем з 26 грудня 1977 року до 09
лютого 2012 року та звільнений за власним
бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП
України.

Судовим наказом Сихівського районного
суду м. Львова №1319/4410/2012 від 19.04.2012 року
з відповідача на користь позивача у
безспірному порядку стягнуто
заборгованість із заробітної плати у
розмірі 44776,25 грн.

Рішеннями Сихівського районного суду
м. Львова від 6 серпня 2012 року по
цивільній справі №1319/5869/12 та від 01
квітня 2013 року по цивільній справі
№464/856/13ц з відповідача на користь
позивача стягнуто компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку
порушенням термінів її виплати,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі
14506,14 грн. та середній заробіток за час
затримки виплат коштів при звільненні
за період з 07.08.2012 року по 29.01.2013 року в
розмірі 13321, 13 грн. відповідно.

Судовий наказ та вказані рішення суду
набрали законної сили, проте повного
розрахунку з позивачем на даний час не
відбулося.

Згідно довідки №263 від 16.12.2013 року,
виданої Державним підприємством
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут», позивачем в
жовтні 2012 року було отримано тільки
заборгованість з виплати заробітної
плати в сумі 44776, 25грн., а станом на 16.12.2013
року сума заборгованості перед
позивачем становить 938,52 грн.

У відповідності до ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки.

Пленум Верховного Суду України у п.20
постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснив, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Середній заробіток за період затримки
розрахунку при звільненні з 30 січня 2013
року до 24 січня 2014 року, який підлягає
стягненню з відповідача, районний суд
визначив у розмірі 32878 грн. 17 коп. і
колегія суддів вважає його правильним,
так як він визначений з дотриманням
вимог Постанови Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати».

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення є
законним та обґрунтованим.

Твердження апелянта про те, що відсутня
вина відповідача у несвоєчасному
проведенні розрахунку з позивачем, на
думку судової колегії, є
безпідставними.

Не можуть бути підставою для
скасування рішення покликання
апелянта на те, що з 20.04.2012 року у
зв'язку із зменшенням обсягів
виробництва ДП ЛНДРТІ перейшло на
режим роботи - один день в місяць.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут" відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 24 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: