Справа № 229/4085/13-ц
Провадження № 2/229/17/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 р.
Дружківський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого судді Панової
Т.Л.

при секретарі
Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Дружківка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О
В И В:

позивач звернувся до суду з позовом в
якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
приблизно о 17год 10хв ОСОБА_2, керуючи
автомобілем №? НОМЕР_5 по вул.
Московській в м.Дружківка з боку
м.Краматорськ в напрямку
м.Костянтинівки, в районі комплексу
"МАН", здійснила наїзд на пішохода
ОСОБА_4, який є її чоловіком

Внаслідок наїзду автомобілем ОСОБА_4
помер на місті. 06.12.2013року по факту
дорожньо-транспортної пригоди було
відкрито кримінальне провадження №
000259 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. До
теперішнього часу рішення не прийнято.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 їй
завдана матеріальна та моральна
шкода.Матеріальна шкода полягає в
наступному:

6069грн- витрати на поховання;

963,20грн- витрати на придбання одягу
покійному;

10942,55грн витрати на поминальний обід;

650грн - вартість пошкодженого в
результаті ДТП портативного плеєра
"Орион".

Загальна сума витрат складає 18 624,75грн.

Крім того - 8000грн судові витрати за
надання правової допомоги адвоката під
час кримінального провадження.

Від шлюбу з ОСОБА_4 у неї залишився син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Згідно ст. ст. 1200, 1202, 1197 ЦК України
відповідач зобов"язана відшкодовувати
шкоду, завдану смертю потерпілого, її
сину ОСОБА_5, в розмірі 1890грн щомісячно
до повноліття дитини, виходячи з
п"ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати на день смерті - 1134 х 5 =
5670/3=1890грн.

Внаслідок неправомірних дій
відповідача їй також завдана моральна
шкода, оскільки вона перенесла шок,
страждання, бо втратила рідного їй
чоловіка.

Були порушені її нормальні життєві
зв"язки, від багатьох своїх звичайних
звичек та укладу життя вона вимушена
відмовитися. Це потягло за собою
додаткові зусилля для оргазнізації
життєвих умов, побуту. Факт смерті
чоловіка пригничує її морально та
психологічно, вносить в її життя
додаткові хвилювання.

При визначенні розміру моральної шкоди
вона виходила з того, що життя людини є
найвищою соціальною цінністю. Смерть
чоловіка є для неї втратою яка нічим не
заповниться, та оцінити її моральні
страждання, їх глибину неможливо.

Її син втратив батька, що також впливає
на сімейні відносини.

До теперішнього часу вона ніякої
допомоги з боку відповідача не
отримала.

Оцінює моральну шкоду в сумі 200 000грн.

Просить стягнути з відповідача на її
користь матеріальну шкоду в сумі 18
624,75грн , стягнути щомісячне
відшкодування в розмірі 1890грн на
користь неповнолітнього сина ОСОБА_5 до
його повноліття; моральну шкоду в сумі
200 000грн;витрати на правову допомогу в
сумі 8000грн.

Під час розгляду справи позивачка
збільшила розмір позовних вимог,
мотивуючи тим, що вона понесла витрати
на спорудження надгробного пам"ятника
в розмірі 5070грн, тому загальна сума
матеріальної шкоди, яку вона просить
стягнути складає 23 694,75грн (18 624,75 + 5070).
Крім сум, які вона зазначила в позові
раніше, просить додатково стягнути на
її користь 5070грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
заявлені вимоги і просить їх
задовольнити з підстав викладених в
позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали.
Вважають, що вини відповідача в
загибелі ОСОБА_4 немає. Кримінальна
справа стосовно ОСОБА_2 закрита через
відсутність в її діях складу злочину.
Загиблий був в стадії сп"яніння.
Кількість етілового спирту, яка
знайдена в його крові, могла
відповідати, при житті, отруєнню
алкоголем. Крім того, вважають, що
загиблий взагалі здійснив суїцид. Він
вийшов на проїздну частину дороги,
дійшов до середини дороги та кинувся
під автомобіль. Просять в позові
відмовити.

Суд, дослідивши докази по справі,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
УКраїни.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір.

Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України
шкода, завдана особі чи майну фізичної
особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її завдала.
обов"язок відшкодувати завдану шкоду
виникає у її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв"язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України вина
потерпілого не враховується у разі
відшкодування додаткових витрат,
передбачени ч.1 ст. 1195 цього кодексу, у
разі відшкодування шкоди, завданої
смертю годувальника та у разі
відшкодування витрат на поховання.

У відповідності зі ст. 1201 ЦК України,
особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов"язана відшкодувати
особі , яка зробила необхідні витрати
на поховання та на спорудження
надгробного пам"ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що 05.12.2012р приблизно
о 17 годині 10 хв, відповідач ОСОБА_2 ,
керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT № АН
0403ВК, здійснюючи рух по вул.Московській
м.Дружківка у напрямку м.Костянтинівка,
в районі комплексу "МАН", скоїла наїзд
на пішохода ОСОБА_4, який перебував у
стані важкого алкогольного сп"яніння
та перетинав у невстановленому для
цього місці проїздну частину дороги,
внаслідок чого останній від отриманих
травм помер на місці події.

Згідно висновку експерта № 169 (а.с.83-86)
смерть ОСОБА_4 перебуває в прямому
причиному зв"язку з отриманими під час
ДТП ушкодженнями і настала від
сполучення травми голови, грудної
клітини, живота, кінцивок. В крові та
сечі від трупа ОСОБА_4 знайдений спирт
етиловий у кількості відповідно 3.6 % та
4.6% .За життя зазначена концентрація
етилового спирту в крові могла
відповідати важкому отруєнню
алкоголем.

Згідно постанови старшого слідчого
відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС
України в Донецькій області від 30
грудня 2013року кримінальне провадження,
відомості щодо якого внесені до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000259 від 06.12.2012
за фактом порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
смерть ОСОБА_4, за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України -
закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК
України за встановленням відсутності в
діях водія ОСОБА_2 складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286
КК України (а.с.89-91).

Згідно ухвали апеляційного суду
Донецької області від 12 лютого 2014року
зазначена постанова старшого слідчого
від 30 грудня 2013року залишена без змін
та набрала чинності (а.с.128-130,137-139).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що 05 грудня 2012року вона їхала
в машині разом з відповідачем. Вже було
темно на вулиці. Коли щось різко впало
на скло їхньої машини. ОСОБА_2
загальмувала. Вийшли з машини побачили
чоловіка.

Судом встановлено, що загиблий ОСОБА_4
був чоловіком позивача ОСОБА_1 та
батьком неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. (а.с.5-6).

Судом встановлено, що позивач
здійснила необхідні витрати на
поховання ОСОБА_4 та на спорудження
надгробного пам"ятника, а саме 06 грудня
2012року позивач сплатила ПП ОСОБА_7 за
ритуальні послуги 4312грн (а.с.10,11), також
придбала у ПП ОСОБА_8 вінок, корзину з
квітами, набір для поховання, хусточки,
покривало, всього на суму 1757 грн (а.с.12),
за поминальний обід 06 грудня 2012року
сплатила 10 500грн (а.с.15), за виготовлення
та спорудження пам"ятника сплатила
5070грн (а.с.31).

Суд вважає, що зазначені витрати
підлягають відшкодуванню відповідачем
відповідно до ст. ст. 1187, 1193,1201 ЦК
України,тому з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути
матеріальну шкоду в розмірі 21639грн .

Що стосується вимог позивача щодо
відшкодування їй витрат на придбання
одягу покійному, в сумі 963,20грн, 442,55грн
витрати на продукти, 650грн вартість
пошкодженого плеєра, суд вважає, що
такі вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач посилається на квитанцію на
суму 963,20грн, як на підставу вимог щодо
відшкодування витрат на одяг (а.с.9), але
дана квитанція не містить дати її
видачи, відомостей щодо особи, яка
сплатила за цією квитанцією 963,20грн,
тому суд вважає, що дана квитанція не
підтверджує , що саме позивач здійснила
витрати на суму 963,20грн, тому в
задоволенні вимоги необхідно
відмовити.

Із змісту товарного чеку від 06.12.2012року
(а.с.13), не вбачається, що витрати на
придбання товару в магазині "Мирта" на
суму 442,55грн, були здійсненні саме
позивачем.

Також суд вважає, що позивачем не
доведено в судовому засіданні
наявність у загиблого ОСОБА_4 під час
ДТП DVплеєра, та факт його пошкодження
внаслідок ДТП, тому вимоги в частині
стягнення з відповідача вартості
плеєра в сумі 650грн, задоволенню не
підлягають.

Згідно ст.1200 ЦК України у разі смерті
потерпілого право на відшкодування
шкоди мають непрацездатні особи, які
були на його утриманні або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання.

Шкода відшкодовується : дитині - до
досягнення нею 18 років. Шкода
відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди.

Особам, які втратили годувальника,
шкода відшкодовується в повному обсязі
без урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

Оскільки після смерті ОСОБА_4 залишився
неповнолітній син ОСОБА_5, який був на
його утриманні, суд вважає, що у динити
виникло право на отримання щомісячного
відшкодування шкоди до досягнення
дитиною повноліття, а мати дитини
ОСОБА_1 , як законий представник, має
право в інтересах неповнолітнього
сина, вимагати захисту його прав,
шляхом звернення до суд з вимогою про
відшкодування шкоди на користь
неповнолітнього.

Відповідно до ст. 1202 ЦК України
відшкодування шкоди, завданої смертю
потерпілого, здійснюється щомісячними
платежами.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_4,
останній працював у ТОВ "Донбаська
екскаваційна компанія" і його
заробітна плата за період з червня 2012р
по 05 грудня 2012року складала 9 960,49грн ,
що в середньому на місяць складає
1400грн. (а.с.7).

За аналогією, ч.1 ст. 1197 ЦК України
застосовується до відносин щодо
визначення розміру відшкодування
шкоди, завданої внаслідок смерті
потерпілого.

Якщо середньомісячний заробіток
(дохід) потерпілого є меншим від
п"ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку обчислюється виходячи з
п"ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати.

Оскільки середньомісячний заробіток
загиблого ОСОБА_4 значно менше
п"ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, яка на 01.12.2012р
складала 1134грн, відповідно до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2012рік", суд вважає, що
середньомісячний заробіток
потерпілого слід обчислювати виходячи
з 5кратного розміру мінімальної
заробітної плати , тобто з розрахунку
1134 х5 = 5670грн.

Таким чином з вирахуванням частки, яка
припадала на загиблого, та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди, суд вважає, що
розмір щомісячного відшкодування на
користь неповнолітнього сина ОСОБА_5.
складає 1890грн. (5670/3=1890грн), який і
підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), дітям, а також
особам, які проживали з нею однією
сім"єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, а також з урахуванням інших
обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов"язана з
розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що діями відповідача
позивачу завдані моральні страждання,
які вона зазнала внаслідок гибелі
свого чоловіка, батька своєї
неповнолітньої дитини. З урахуванням
глибини душевних страждань позивача,
тривалості цих страждань, з
урахуванням вимог розумності і
справедливості, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 100
000грн.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача витрат у
зв"язку з правовою допомогою в сумі
8000грн задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати на
правову допомогу - це витрати сторін та
третіх осіб, які вони несуть у зв"язку
із оплатою допомоги адвоката або
іншого фахівця у галузі права, які
беруть участь у справі.

На підтвердження своєї вимоги позивач
посилається на договір про надання
правової допомоги від 26 лютого 2013року
(а.с.33-36), а також квитанцію від 04 січня
2013року про сплату 8000грн. (а.с.16).

Із змісту договору вбачається, що
договір укладений з адвокатом ОСОБА_9
про надання правової допомоги під час
розгляду апеляційної скарги ОСОБА_10 на
ухвалу , яка винесена 04.02.2013р слідчим
суддею Ворошиловського районного суду
м.Донецька по справі № 255/1169/13-к.

Під час розгляду даної цивільної
справи адвокат ОСОБА_9 участі не брав.

Згідно квитанції від 04 січня 2013року
позивач перерахувала ОСОБА_11 8000грн, але
призначення платежу в квитанції не
визначено. ОСОБА_11 також не приймав
участі у розгляді даної цивільної
справи.

Суд вважає, що надані документи не
підверджують факт надання правової
допомоги при розгляді даної цивільної
справи, також витрат на суму 8000грн, як
оплату правової допомоги, тому в
задоволенні цієї частини позову
необхідно відмовити.

Суд не погоджується з доводами
відповідача, що шкоду позивачу було
завдано внаслідок умислу потерпілого
ОСОБА_4 на вчинення суїциду.

Під умислом потерпілого слід розуміти,
зокрема, таку його протиправну
поведінку, коли потерпілий не лише
передбачає, але і бажає або свідомо
допускає настання шкідливого
результату.

Як пояснила в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2, 05 грудня 2012року вона
їхала в темний час доби, і не сподівано
на автомобіль хтось пригнув, вона
загальмувала. ОСОБА_4 переходив дорогу
в невстановленому місті.

Але допитана в ході досудового
розслідування водій ОСОБА_2 пояснила,
що бачила пішохода, який стояв
приблизно на середині проїздної
частини дороги, дивився у бік та
пропускав автомобілі, що рухалися.
Продовжувала рух , бо пішохід стояв та
пропускав транспорт. Наблизившись до
нього , побачила, що пішохід раптово
став перебігати її смугу руху у
безпосередній близькості від
автомобіля. Застосувала екстрене
гальмування, однак лівою передньою
частиною автомобіля було скоєно наїзд
на пішохода (а.с.89 зв).

Представник відповідача вважає, що той
факт, що загиблий переходив дорогу в
невстановленому місці, також ті
обставини, що відносини між загиблим та
його дружиною в сім"ї склалися не
сприятливі: а саме загиблий звертався
до суду із позовом про розірвання шлюбу
в 2012році, вони ділила з ним майно,
свідчать про те, що загиблий був у
відчаї і свідомо допускав настання
шкідливого результату.

Позивач в судовому засіданні
заперечила проти цих обставин, і
пояснила, що вона проживала з ОСОБА_4 до
дня його смерті однією сім"єю. Шлюб між
ними не розірвано. ОСОБА_4 звертався до
суду про визнання за ним права
власності на 1/2 частку квартири, таке
право було визнано ще в 2011році. В
грудні 2012року він повертався з робочої
вахти і не мав ніяких намірів щодо
самогубства.

Суд вважає, що вказані відповідачем та
його представником обставини не можуть
свідчити про умисел потерпілого ОСОБА_4

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 свідчать про
грубу його необережність: загиблий
перебував у нетверезому стані - за
життя зазначена концентрація
етилового спирту в крові ОСОБА_4 могла
відповідати важкому отруєнню
алкоголем, як зазначено в судовій
експертизі; він нехтував правилами
безпеки руху, оскільки перетинав
дорогу в невстановленому місці.

Але вина потерпілого не враховується у
разі відшкодування шкоди, завданої
смертю годувальника та у разі
відшкодування витрат на поховання.

На підставі ст.ст. 80, 88 ЦПК України, суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь державного
бюджету м.Дружківки судовий збір в
загальному розмірі 1167,40грн, в тому
числі 243,60грн судовий збір за вимоги
майнового характеру про стягнення
шкоди в розмірі 21639грн, 243,60грн судовий
збір за вимоги немайнового характеру
про стягнення моральної шкоди, 680,20грн
судовий збір за вимоги про стягнення
щомісячного відшкодування в розмірі
1890грн до повноліття дитини.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215, 223 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) матеріальну
шкоду в розмірі 21 639 (двадцять одна
тисяча шістсот тридцять дев"ять)грн,
моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто
тисяч) грн.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІПН
НОМЕР_2) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_4)
у відшкодування шкоди, завданої смертю
потерпілого, 1890 (одна тисяча вісімсот
дев"яносто)грн., до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) на
користь державного бюджету міста
Дружківки судовий збір в сумі 1167 (одна
тисяча сто шістдесят сім)грн 40коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Дружківський міський суд шляхом
подання в 10денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:
Т. Л. Панова