Справа № 1328/9477/12
Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/2280/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: представника
відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 17 січня 2013
року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 17 січня 2013
року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про розірвання шлюбу.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
який зареєстрований у міському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції, актовий запис №807.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим, таким, що суперечить
вимогам ст. 213 ЦПК України і підлягає
скасуванню. Вважає, що районний суд не
звернув уваги на те, що наведені
позивачем доводи щодо розірвання шлюбу
є виключно формальними, не свідчать про
наявність між ними непримиримих
стосунків, які унеможливлюють подальше
спільне життя. Стверджує, що станом на
січень 2013 року і на даний час він
проживає спільно зі своєю дружиною в
Греції та веде з нею спільне
господарство. Крім того звертає увагу
суду на те, що всупереч вимогам ЦПК
України, зокрема ч.2 ст.6 ЦПК України, він
був позбавлений права на інформацію
про час і місце розгляду справи, а також
можливості подати суду докази щодо
заявленого до нього позову, брати
участь у справі, у дослідженні доказів
та доведенні перед судом їх
переконливості, надати особисті
пояснення та скористатись правовою
допомогою.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення не у повній мірі відповідає
даним вимогам.

Районним судом встановлено, що міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського управління
юстиції 29 травня 2009 року зареєстровано
шлюб між сторонами.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що сторони тривалий
час не підтримують подружні
відносини, розлад в сім'ї носить
стійкий характер, примирення між
сторонами є неможливе, а тому
збереження шлюбу є недоцільне,
оскільки він існує лише формально, а
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, так як він дійшов до них з
порушенням норм процесуального права.

Стаття 51 Конституції України
передбачає, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має рівні права і обов'язки
у шлюбі та сім»ї.

Відповідно до ч.1 ст.112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини- інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, викладених у п.10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", проголошена Конституцією
України охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Судам слід використовувати
надану законом можливість відкласти
розгляд справи для примирення
подружжя, особливо за наявності
неповнолітніх дітей.

Разом з цим, розглядаючи справу,
районний суд не прийняв до уваги
зазначені роз'яснення, не встановив
дійсні обставини заявленого позову про
розірвання шлюбу, причини та час
припинення між сторонами шлюбних
відносин.

У відповідності до п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №11
від 21.12. 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства
при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», - рішення суду у справі про
розірвання шлюбу повинно відповідати
вимогам ст.215 ЦПК.

Виходячи із змісту даного пункту
постанови, у рішенні повинні бути
наведені мотиви, з яких суд визнав
збереження сім'ї можливим чи
неможливим.

Проте, оскаржуване рішення достатніх
мотивів для розірвання шлюбу між
сторонами не містить.

Крім того, дану справу суд розглянув у
відсутності сторін, відповідач у
порушення вимог чинного законодавства
належним чином ст.ст.74-76 ЦПК України
відповідно до вимог не був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, а відтак був позбавлений
можливості подати свої доводи та
заперечення щодо заявлених позовних
вимог.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення слід скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 січня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: