Справа № 2-1419/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С.
Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., позивача,
відповідача, їх представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( далі -
відповідач-1 ), ОСОБА_3 ( далі -
відповідач-2) про визнання недійсними
довіреності та договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
скасування державного акту, припинення
права власності на земельну ділянку,
скасування його реєстрації, третя
особа управління Держземагентства у
Житомирському районі (далі -
управління), -

встановив:

ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст. ст.215 ЦК
України, звернулася з позовом проти
відповідачів - 1 і 2 про визнання
недійсним договору від 21.12.2006 купівлі -
продажу земельної ділянки загальною
площею 3,2551 га (для ведення особистого
селянського господарства), що
розташована в с. Сонячне, Кам'янської
сільської ради Житомирського району
та належала спадкодавцю ОСОБА_4
Мотивуючи тим, що вона є спадкоємицею
майна останнього, у липні 2012 дізналася,
що власником наведеної земельної
ділянки за цим договором є її сестра
ОСОБА_5, а інтереси спадкодавця при
продажу землі за довіреністю
представляла його онука. Проте
внаслідок хвороби спадкодавець не міг
підписати довіреність, особисто
земельну ділянку не продавав, що
доводить про недійсність цього
правочину.

Збільшуючи вимоги, посилаючись на
ст.ст. 202,203,215,216 ЦК України, позивач
просила визнати недійсною довіреність
від 15.12.2006 виданою від імені
спадкодавця ОСОБА_4 відповідачу -1,
оскільки підпис від імені ОСОБА_4 було
виконано іншою особою, визнати
недійсним наведений договір купівлі -
продажу, скасувати державний акт на
право власності на спірну земельну
ділянку серії ЯГ № 791158 від 14.09.2007 року
виданий відповідачу-2, припинити право
власності ОСОБА_5 на спірну земельну
ділянку, скасувати реєстрацію її
права власності на неї( т.1 а.с.219).

Позов було підтримано позивачем та
її представником. ОСОБА_1 стверджувала,
що внаслідок хвороби, ОСОБА_4 з 2004 року,
будь - яких документів підписувати
взагалі не міг, у тому числі і
оскаржувану довіреність на продаж
спірної земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1
батько помер, позивач, як спадкоємець
першої черги за законом, має право на
оскарження цих правочинів, внаслідок
порушення її прав. Просила вимоги
задовольнити. Представник позивача
зазначила, що довіреність є також
правочином, а тому має відповідати
вимогам закону. Висновками судових
експертиз доведено, що підпис на
довіреності, яка видана ОСОБА_2 вчинена
не ОСОБА_4, а тому вона є недійсною.
Оскільки спірна земельна ділянка
придбана за договором купівлі -
продажу не у самого ОСОБА_4, а у
відповідача -1, за довіреністю, а тому і
договір - купівлі продажу є також
недійсним. Державний акт про право
власності ОСОБА_3 та його реєстрація
підлягають скасуванню, а право
власності припиненим. Оскільки позивач
є спадкоємцем майна ОСОБА_4, її права
порушені.

Усно просили залишити без розгляду
позов у частині припинення права
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку,
поряд з цим таку заяву у відповідності
до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК до суду не подали.

Відповідачі позов не визнали. ОСОБА_2
наполягала на тому, що діяла від імені
спадкодавця, який довірив неї скласти
договір купівлі - продажу спірної
земельної ділянки своєї дочці
ОСОБА_3Аналогічним шляхом дружина
спадкодавця, також через ОСОБА_2
відчужила і свою частину земельної
ділянки. ЦІ земельні ділянки вони
отримали як паї. Стверджували, що це
було їх добровільним волевиявленням,
спадкодавець та його дружина
пропонували і позивачу отримати
земельну ділянку, але остання
відмовилася, оскільки на той час
земельні ділянки перебувала у вкрай
занедбаному стані. У подальшому батьки
у присутності землевпорядника
добровільно передали обидві земельні
ділянки ОСОБА_3 у власність. Остання
діяла добросовісно. Спадкодавець знав,
що його земельний пай, який
знаходиться неподалік з його будинком,
став власністю ОСОБА_3, сам цього бажав
і ніколи за життя не висловлював жодних
претензій з цього приводу. Спірні
правочини як спадкодавець за життя так
і його дружина до тепер не оскаржували.
Зауважили, що батько за життя ніколи не
переймався підписами і мати за згодою
батька часто вчиняла підписи замість
нього у різних документах, відомостях
на отримання пенсії, довіреностях тощо,
що також підтверджується висновком
експертів.

Представник ОСОБА_3, стверджував, що
права позивача у даному випадку жодним
чином не порушені. Спірна земельна
ділянка за правочинами перейшла у
власність ОСОБА_3 ще за життя
спадкодавця і не відноситься до
спадкової маси. Останній знав про ці
правочини, особисто передав спірну
земельну ділянку ОСОБА_3, яка після
цього відкрито , як добросовісний
набувач, більше 6 років за життя
спадкодавця користувалася нею, що
підтверджується письмовими доказами,
показаннями свідків, відсутністю будь -
яких судових спорів між спадкодавцем і
ОСОБА_3 щодо наведених правочинів по
спірному майну за життя спадкодавця.
Строк давності на оскарження
правочинів у даному випадку сплинув ще
за життя спадкодавця, вважає, що право
власності спадкодавця на спірне майно
припинилося задовго до його смерті.
Вказував, що право на спадкування у
позивача виникло внаслідок смерті
спадкодавця та не було порушено на
момент укладання правочинів. На думку
захисника спосіб захисту, обраний
позивачем не відповідає вимогам закону
(т.2 а.с.37-43).

Управління, належним чином
повідомлене про час і місце розгляду
справи, до суду не з"явилося.

З досліджених матеріалів справи
вбачається, що правовідносини
відповідають цивільному праву.
Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає справу в межах
заявлених вимог на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

На підставі розпорядження
Житомирської райдержадміністрації від
21.04.2005 за № 274 ОСОБА_4 за життя отримав у
власність спірну земельну ділянку, що
підтверджується відповідним державним
актом від 21.07.2005 (т.1 а.с.89). За договором
купівлі - продажу від 21.12.2006 року ОСОБА_3
придбала цю земельну ділянку у ОСОБА_2,
яка діяла по довіреності від імені
ОСОБА_6, посвідченої виконкомом 15.12.2006(
т.1 а.с.55,56, т.3). Сторонами зазначеного
договору купівлі - продажу за життя
спадкодавця у судовому порядку він не
оспорювався. Не оспорювалася і
довіреність. У цей же день, 21.12.2006
дружина ОСОБА_4 також за довіренністю,
яку остання надала ОСОБА_2, продала і
свою земельну ділянку ОСОБА_3 (а.с.26,т.3
номер дії 122). Ці правочини є чинними і
також сторонами не оспорювалися.
ОСОБА_3 отримала державні акти(а.с.87,88).

З показаній, ОСОБА_13(колишнього
землевпорядника) також вбачається, що
ОСОБА_4 разом із дружиною, як бувші
члени колгоспу, за їх заявами у 2005 році
отримали у власність земельні частки
(паї), які знаходилися поруч. У
подальшому ці земельні ділянки за його
присутності вони передали ОСОБА_3, але
за якими саме правочинами йому не
відомо. Після цього ОСОБА_3, як за життя
ОСОБА_4 ,так і після відкрито володіє та
працює на цих земельних ділянках. Ці
обставини були відомі і позивачу, яка
у 2008 році приходила у сільську раду та
в його присутності вчинила сварку щодо
власності ОСОБА_3 на ці земельні
ділянки.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 також
підтвердили, що відповідач - 2 тривалий
час, у тому числі за життя ОСОБА_4
відкрито володіє та обробляє земельну
ділянку, яка перебувала спочатку у
занедбаному стані. Спадкодавець
хворів, однак у подальшому його стан
значно покращився, він все розумів і ці
обставини йому були відомі. За
спадкодавцем доглядали саме
відповідачі та його дружина. Свідок
ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_4 в період
часу з 17.10.2004 року по 05.11.2004 року
знаходився на лікуванні у її
відділенні з діагнозом - інфаркт
головного мозку. Після виписки вона
оглядала ОСОБА_4 за місцем його
проживання, був помітний прогрес
видужання, відновились функції правої
руки та ноги. Останній у безпорадному
стані не перебував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.(т.1 а.с. 61).
04.07.2012 позивач подала заяву нотаріусу
на прийняття спадщини( т.1 ас.60)

За положеннями ч. 3 ст. 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації -
з моменту державної реєстрації.
Оскаржувані правочині були
нотаріально посвідчені та
зареєстровані у день їх складання, що
підтверджується витягом з державного
реєстру правочинів ( т.1 а.с.91) та записом
у журналі реєстрації нотаріальних дій
Кам"янської сільської ради за № 121(т.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього
Кодексу. Таким чином дійсність
оскаржуваних правочинів
перевіряється на момент їх укладення -
у даному випадку на 15.12.2006 та 21.12.2006р.р..

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Таким чином до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві ОСОБА_4 на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Зі справи вбачається, що права
спадкоемців щодо спірної земельної
ділянки виникли внаслідок смерті
ОСОБА_6 у 2012 році та не могли бути
порушені у 2006 році внаслідок купівлі -
продажу її ОСОБА_3 за довіреністю від
імені ОСОБА_6, які останнім не
оспорювалися у передбачений законом
спосіб, у межах строків давності,
встановлених ст.257 ЦК України. А отже
право власності спадкодавця на спірну
земельну ділянку припинилося ще за
життя останнього. А тому підстав для
визнання недійсним договору та
довіренності за позовом ОСОБА_1 , у якої
пізніше виникло право щодо спірного
майна і не було порушено на момент
вчинення правочинів не має.

У абз. 5 п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
.11. 2009 року № 9 також роз'яснено, що
відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину. Разом з
тим, права позивача на час укладання
оскаржуваних правочинів, порушені не
були.

Посилання позивача на
обґрунтування позову на роз"яснення, що
викладені у п.16 Постанови №3 Пленуму
ВСУ від 28.04.1978 "Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними",
яка втратила чинність, з огляду на
зміст ст.5 ЦК України не може бути
підставою для задоволення позову.

При проведенні судових експертиз
сторони дійшли згоди, що особисті
підписи спадкодавця ОСОБА_4 містяться
у заяві останнього від 19.05.2003, копії
сторінок паспорту, у заяві про видачі
паспорта.

За висновками судових експертиз
підпис у двох примірниках довіреності
від 15.12.2006 року на ім."я відповідача -1
виконано не ОСОБА_4 Поряд з цим при
проведенні комплексної експертизи та
досліджені інших підписів, виконаних
від імені ОСОБА_4 було також
встановлено, що підписи у заявах
ОСОБА_4, що міститься в пенсійній справі
останнього від 03.03.1998 , 01.09.1999, 12.01.2003, у
двох примірниках довіреності від
02.08.2007 від імені спадкодкодавця на ім"я
ОСОБА_4, посвідчену секретарем
Оліївської сільської ради, за яким
останню було уповноважено подарувати
ОСОБА_12 житловий будинок
спадкодавця(т.3)( та який у подальшому
був подарований), у відомостях на
виплату пенсій за вересень - грудень
2010 року, за січень - грудень 2011 року,
січень - грудень 2012 року були виконані
не ОСОБА_4, а виконувалися різними
особами (т.1 а.с.184-188, т.2 а.с.4-21, т.3).
Доказів проте, що спадкодавець за життя
оспорював ці підписи, або скаржився у
відповідні органи про привласнення
іншими особами його пенсій, житлового
будинку суду не надано. Не оспорюють ці
підписи, зокрема на довіреності від
02.08.2007 і сторони у справі. Ці обставини,
дають підстави для висновку суду, що
підписи на досліджених документах, у
тому числі на довіреностях від імені
ОСОБА_4 виконувалися іншими особами за
згодою самого спадкодавця(за його
волевиявленням), а тому останній за
життя їх не оскаржував.

Твердження позивача, що підписи на
довіреності від 15.12.2006 виконані самою
ОСОБА_3, а також те, що остання знала
чи могла знати про наявність перешкод
до вчинення договору купівлі - продажу
належними та допустимими доказами не
доведено.

Вимога позивача щодо припинення
права власності ОСОБА_3 на спірну
земельну ділянку не відповідає ст.216 ЦК
України. Окрім цього батьком позивача
ОСОБА_1 у свідоцтві про її народження
записаний ОСОБА_6(т.1 а.с.21), а
спадкодавцем є ОСОБА_4 Суттєві
розбіжності містяться і у даних щодо
матері(т.1 а.с.25)

Керуючись: Указом Президента
України № 720/95 від 8 серпня 1995 року
«Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям", ЗУ «Про особисте
селянське господарство», ст. ст.16, 203,
215-216,267, 388 ЦК України, ст. ст. 3, 4,10,22, 33, 57-59,
60, 61, 88, 130, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі за
недоведеністю.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Житомирський районний суд.

Суддя:
С.Г. Баренко