Справа № 462/9556/13
Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1833/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів: -
Мацея М.М., Монастирецького Д.І.

секретар -
Олексів О.А.,

з участю апелянтів -
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на ухвалу Залізничного
районного суду м.Львова від 13 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_6, третя особа: приватний
нотаріус ОСОБА_7 про визнання права
власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 13 грудня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя
особа: приватний нотаріус ОСОБА_7 про
визнання права власності повернуто
позивачам з тих підстав, що вона не
підсудна Залізничному районному суду
м.Львова.

Ухвалу суду оскаржили позивачі,
просили її скасувати з підстав
порушення судом норм процесуального
права і направити справу до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Свої доводи апелянти обґрунтовують
тим, що цивільно-процесуальним
кодексом України не передбачено
виключної підсудності для позовів до
фізичних осіб, предметом спору у яких є
право власності на банківські вклади
чи грошові кошти. На такі позовні
вимоги поширюються загальні правила
підсудності - тобто звернення до суду
за місцем проживання фізичної особи.
Оскільки відповідач ОСОБА_6 проживає на
території Залізничного району
м.Львова, відповідно позивач звернувся
з позовом в Залізничний районний суд
м.Львова.

Просять ухвалу Залізничного районного
суду м.Львова від 13 грудня 2013 року про
повернення позовної заяви скасувати і
передати питання на новий розгляд до
Залізничного районного суду м.Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянтів ОСОБА_4, ОСОБА_5 в підтримання
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

У відповідності до ст.115 та п.4 ч.3 ст.121
ЦПК України, позовна заява
повертається позивачеві, якщо справа
не підсудна цьому суду, для подання
заяви до належного суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з
позовом до ОСОБА_6, третьої особи:
приватного нотаріуса ОСОБА_7 про
визнання права власності.

Повертаючи позовну заяву на підставі
ч.1 ст.114, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, суд
виходив з того, що позивачі просять
визнати за ними право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_8. На такі вимоги
поширюються правила виключної
підсудності, передбачені ст.114 ЦПК
України, і тому позов слід пред»являти
до суду за місцем знаходження
спадкового майна.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України - до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Відповідно до ч.2 ст.181 ЦК до рухомих
речей мають бути віднесені усі речі,
які можна вільно перемішувати у
просторі.

Предметом спору по даній цивільній
справі є визнання права власності на
банківський вклад в порядку
спадкування за заповітом та стягнення
безпідставно набутих коштів, що не є
нерухомим майном.

З матеріалів справи вбачається, що
кошти, які є предметом спору по даній
справі отримано з рахунку ОСОБА_8
НОМЕР_1 відповідачем ОСОБА_6, який
проживає за адресою АДРЕСА_1. Дана
вулиця відноситься до території
Залізничного району м.Львова.

За загальними правилом статті 114 ЦПК
України, позови що виникають з приводу
нерухомого майна, пред»являються за
місцезнаходженням майна або основної
її частини. Грошові вклади не є
нерухомим майном, тому на даний спір
поширюються правила ст.109 ЦПК України,
за приписами якої позови до фізичної
особи пред»являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Таким чином, суд при вирішенні питання
про відкриття провадження за вказаним
вище позовом невірно витлумачив вимоги
ст.ст.109,114 ЦПК України, що призвело до
неправильного вирішення питання на
стадії прийняття позовної заяви. З
урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що у
районного суду не було правових
підстав для повернення вказаної
позовної заяви позивачу. А тому ухвала
районного суду підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч.2 п.4 311,312 ч.1п.3,
ч.1 п.4, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Залізничного
районного суду м.Львова від 13 грудня 2013
року скасувати та передати питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Мацей М.М.

Монастирецький Д.І.