У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області, виконавчий
комітет Лубенської міської ради,
Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Лубенської міської ради, про
зобов'язання вчинити дії та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
зобов'язання вчинити дії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 12 червня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 12 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, просила
зобов'язати відповідача знести
самовільне будівництво, звільнити
доступ до стіни її квартири зі сторони
розпочатого будівництва на 1,5 м для
проведення поточного ремонту, залишити
цю стіну у вигляді, в якому вона
перебуває зараз, та стягнути з ОСОБА_5
на її користь судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона з відповідачем є
співвласниками будинку АДРЕСА_1.
Відповідач своїми діями призводить до
руйнування її частини будинку.

У березні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом, просив
визнати відмову ОСОБА_4 у наданні
дозволу на виготовлення проектної
документації для будівництва
безпідставною та вважати, що вона
надала таку згоду.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
він є власником 44/100 частини будинку
АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - 56/100 частини.
Оскільки його частина будинку почала
руйнуватися, він розпочав нове
будівництво. Проте ОСОБА_4 не дає
відповідної згоди.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 12 червня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 12 вересня 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що
доводи касаційної скарги про порушення
норм процесуального права судами
першої та апеляційної інстанцій не
дають підстав для скасування ухвалених
судових рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 12 червня
2013 року, ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 12 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко