АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/266/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Задорожній В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. РІШЕННЯ
11 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Нерушак Л. В. суддів
Пальонного В.С., Карпенко
О.В.при секретарі Посипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ПАТ КБ
«Приватбанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на заочне рішення
Драбівського районного суду
Черкаської області від 27 листопада 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості ,-
в с т а н о в и л а :
30 жовтня 2013 року представник ПАТ КБ
«Приватбанк» - Ярмола Костянтин
Анатолійович звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 22 жовтня 2007 року відповідач
ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 5000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,
підтверджується підписом у заяві.
Представник позивача зазначає у
позові, що при укладанні договору
сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.
Відповідно до п. 9.12 умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.
Представник позивача зазначає, що ПАТ
КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за
договором та угодою виконав в повному
обсязі, а саме надав відповідачу кредит
у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до п.6.5 умов надання
банківських послуг - позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Згідно п.6.6 умов надання банківських
послуг - у разі невиконання зобов'язань
за договором, на вимогу банку виконати
зобов'язання з повернення кредиту (у
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), оплати винагороди банку.
Відповідно до п.8.6 умов надання
банківських послуг, при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5
Відповідач не надавав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, що має
відображення у розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК
України, відповідач зобов'язання за
вказаним договором не виконав.
У зв'язку із зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач ОСОБА_7 станом на 03 вересня
2013 року має заборгованість в розмірі
із : заборгованість за кредитом - 3353,37
грн.; заборгованість по процентам за
заборгованість по комісії за
штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); штраф
(процентна складова) 1368, 15 грн.
Представник позивача вказує, що на
даний час відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПAT КБ «Приватбанк». Тому представник
позивача просив суд стягнути з
відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість у розмірі
від 22 жовтня 2007 року та судові
Заочним рішенням Драбівського
районного суду Черкаської області від
27 листопада 2013 року в задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ПАТ КБ
«Приватбанк» - Шуліка А.В. подала на
нього апеляційну скаргу. Апелянт
посилається в апеляційній скарзі, що
рішення суду винесено з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, неналежним дослідженням судом
доказів по справі та невідповідності
висновків суду обставинам справи.
Просить скасувати заочне рішення
Драбівського районного суду
Черкаської області від 27 листопада 2013
року та ухвалити нове рішення, яким у
повному обсязі задовольнити позовні
вимоги позивача та стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість у розмірі
29231,14 грн. за кредитним договором № б/н
від 22 жовтня 2007 року та судові витрати
по справі.

Справа призначалась в судові засідання
на 04 лютого 2014 року на 9 год. 30 хв.
відповідач не отримав повідомлення про
виклик до суду повернуто в зв'язку із
закінченням терміну зберігання; на 21
лютого 2014 року на 9 год. відповідач не
отримав виклик до суду, повернуто по
закінченню терміну зберігання дві
судових повістки, по третій судовій
повістці вручена судова повістка 13.02.
2014 року особисто ОСОБА_7, однак судове
засідання відповідач не з'явився;
справу відкладено втретє на 11.03. 2014 року
та дано оголошення в газеті
«Черкаський край» за 28 лютого 2014 року №
15-16 ( 19844 -19845 ) на аркуші 13 про розгляд
справи та виклик до суду відповідача
ОСОБА_7 11 березня 2014 року о 14 год. за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості згідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК
України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, яка з'явилася в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, а рішення суду
першої інстанції до скасування з
постановленням нового рішення,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, строк дії
кредитного договору сплив, а його
пролонгація більше, ніж на один рік не
передбачена у зв'язку з чим застосував
строки позовної давності, пославшись
на п.п.7 п.11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів «, яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Також суд першої інстанції послався на
правову позицію Верховного Суду
України у справі № 6-116 цс 13 від 06
листопада 2013 року, яка є обов'язковою
для всіх судів, згідно з якою початок
перебігу строку позовної давності
відповідно до ст. 261 ЦК України
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.
При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки з
строком дії ( припинення дії ) договору,
як з певними моментами ( фактами ), які
свідчать про порушення прав особи ( ст.
261 ЦК України ).

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції не погоджується,
оскільки рішення суду першої інстанції
не відповідає повно вищезазначеним
вимогам, оскільки ґрунтується не на
повному, об'єктивному та всебічному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності та судом допущено порушення
норм матеріального права, висновки
суду не ґрунтуються на наявних в
матеріалах справи доказах.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, що 22 жовтня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7
укладено кредитний договір, згідно з
умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого ліміту на платіжну
картку зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Сторонами погоджено, що договір
складається із заяви позичальника з
пам'яткою клієнта, умовами і правилами
надання банківських послуг, а також
тарифами.

На виконання договору позивачем на ім'я
відповідача був відкритий картковий
рахунок.

Відповідно до п. 6.5. умов надання
банківських послуг позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно п.6.6. даних умов, у разі
невиконання зобов'язань за договором,
на вимогу банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та овердрафту),
оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6. умов надання
банківських послуг, при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 три. +
5% від суми позову.

Згідно до ч. 2 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків .

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЦК України
встановлено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
судочинства свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Згідно вимог ст. 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
ЦК України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054, ч.1 ст. 1055
ЦК України кредитний договір
укладається у письмовій формі. За
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Отже, отримавши кредитні кошти,
відповідач повинен був повернути їх та
сплатити проценти за користування ними
відповідно до умов кредитного
договору.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК
України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_7 погодився з умовами та
правилами надання банківських послуг,
факт отримання кредиту та використання
кредитної лінії відповідачем не
оспорюється.

Як вбачається із п.9.12. умов надання
банківських послуг, даний договір діє
на протязі 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк.

Таким чином, на підставі умов договору,
строк дії картки та строк дії
кредитного договору поновлюється
кожного разу зі спливом терміну дії
картки.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що пролонгація договору полягає
у подовженні його строку зі
збереженням тих умов, на яких його було
укладено, якщо інше не передбачено
договором , зокрема щодо самої умови
про порядок пролонгації договору, які
також залишаються чинними.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладення кредитного договору,
22 жовтня 2007 року, ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинення. У свою чергу, відповідач
ОСОБА_7 не надав банку письмової заяви
про закриття карткового рахунку.

За таких обставин строк дії картки, у
тому числі і строк дії кредитного
договору пролонговувався з кожним
роком і діяв до 22 жовтня 2013 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку, що
строк кредитного договору закінчився,
а тому безпідставно застосував при
вирішенні даного спору строки позовної
давності.

Під час апеляційного розгляду справи
достовірно встановлено та вбачається
із матеріалів справи, що відповідач не
надавав своєчасно банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами відповідно до умов договору,
а останній платіж по договору здійснив
12 березня 2008 року, в зв'язку з чим,
станом на 03 вересня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 29231,14 грн., яка
складається із: 3353,37 грн. -
заборгованість за кредитом; 12459,62 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 11550,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6. умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн.
штраф (фіксована частина); 1368,15 грн. -
штраф (процентна складова).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення рішення
відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Заяви про застосування строку позовної
давності відсутні в матеріалах
справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
невірно застосував положення п.7 ч.11
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки Прикінцевими
положеннями даного закону передбачено,
що дія цього закону не поширюється на
кредитні договори, укладенні до
набрання ним чинності.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку, що
відповідно до п.п.7 п.11 ст. 11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, оскільки згідно
вищевказаної норми закону передбачено,
що якщо кредитодавець у позасудовому
порядку або до судового провадження
звернеться із вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому, кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Враховуючи вищевикладеним, колегія
суддів вважає доводи апеляційної
скарги підлягають до задоволення, а
позовні вимоги банку про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 29231,14 грн. підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому із
відповідача ОСОБА_7 на користь позивача
ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають
стягненню судові витрати за подачу
позовної заяви в розмірі 292,31 грн. та за
подачу апеляційної скарги в розмірі
146,16 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
«Приватбанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни - задовольнити.

Заочне рішення Драбівського районного
суду Черкаської області від 27
листопада 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості - скасувати, ухвалити
нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 29231,14 грн. яка складається із
заборгованості за кредитом - 3353,37 грн.;
по процентам за користування кредитом -
12459,62 грн.; по комісії за користуванням
кредитом -11550,00 грн.; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1368,15 грн. штраф
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 292,31 грн.
судових витрат за подачу позовної
заяви та 146,16 грн. за подачу
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :