У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання договору недійсним та
стягнення коштів, за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 березня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з указаним позовом, просив визнати
недійсними договір від 19 грудня 2012 року
№ 406949, стягнути з відповідача сплачені
кошти у розмірі 4 298 грн 56 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 19 грудня 2012 року між ним та
товариством з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі -
ТОВ «АВТО ПРОСТО») було укладено
договір № 406949 з метою придбання
автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», вартістю 80
960 грн (далі - Договір). На виконання умов
указаного Договору він сплатив 4 298 грн
56 коп. У ТОВ «АВТО ПРОСТО» відсутня
відповідна ліцензія на надання
фінансових послуг. Внаслідок
здійснення ТОВ «АВТО ПРОСТО» нечесної
підприємницької практики зазначений
Договір порушує його права як
споживача, суперечить Закону України
«Про захист прав споживачів» і містить
несправедливі умови.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 березня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 серпня 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 4 298 грн
56 коп. за договором придбання товару у
групах від 19 грудня 2012 року. В іншій
частині позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО»
просить скасувати судові рішення у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що Договір суперечить положенням
Закону України «Про захист прав
споживачів» унаслідок здійснення ТОВ
«АВТО ПРОСТО» нечесної
підприємницької практики, містить
несправедливі умови, оскільки
утворюється істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
ОСОБА_3 як споживачеві, а діяльність
відповідача на час укладення Договору
фактично ввела позивача в оману, тому
Договір не підлягає визнанню
недійсним, оскільки він є нікчемним. Із
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню кошти, сплачені
на виконання спірного договору.

Із висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитись не
можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що 19 грудня 2012 року
між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_3 був
укладений Договір № 406949 з додатками №
1, № 2 до нього, предметом якого є
надання останньому послуг системи
«АвтоТак», спрямованих на придбання
позивачем автомобіля марки «ЗАЗ Lanos»
вартістю 80 960 грн (а.с. 4-6, 15-19).

На виконання умов укладеного Договору
ОСОБА_3 сплатив відповідачу грошові
кошти у розмірі 4 299 грн 56 коп. (а.с. 16).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом Договору
сторін, укладеного в рамках
функціонування системи придбання
автомобілів у групах «АвтоТак», є
надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним автомобіля.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Договору ТОВ
«АВТО ПРОСТО» забезпечує придбання
автомобіля за рахунок об'єднаних
грошових коштів на умовах Договору та
за умови виконання учасником усіх
зобов'язань, передбачених Договором.

Статтею 2 Договору передбачено, що ТОВ
«АВТО ПРОСТО» зобов'язується
забезпечити отримання учасником
системи автомобіля згідно з умовами
Договору. При цьому відповідно до п. 8.2
ст. 8 Договору поняття «право на
отримання автомобіля» означає право
учасника одержати власне автомобіль та
обов'язок товариства передати
автомобіль у зазначений термін, якщо
учасник на момент фактичної передачі
автомобіля належно виконує свої
зобов'язання. Водночас ТОВ «АВТО
ПРОСТО» зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Договору між ТОВ «АВТО
ПРОСТО» та постачальником останній
протягом 30 календарних днів з дня
отримання замовлення зобов'язаний
передати автомобіль учаснику, який
одержав право на отримання автомобіля
(п. 8.1 ст. 8 Договору).

Передбачені Договором умови
дозволяють учаснику сплачувати ціну
автомобіля невеликими щомісячними
внесками, які названі в Угоді «Чисті
внески».

Відповідно до розділу Визначення
термінів Договору «Цілий Чистий внесок
- це частина щомісячного повного
внеску, який використовується для
оплати Автомобіля. Половинний Чистий
внесок - це половина Цілого чистого
внеску».

Згідно з п. 2.6 ст. 2 Договору Чисті
внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля та не
підлягають перерахунку.

Таким чином, у Договорі чітко
передбачено, що споживач оплачує
кожного місяця частину ціни
автомобіля. Крім того, сплачені Чисті
внески перерахунку (у зв'язку зі зміною
ціни автомобіля) не підлягають. Після
одержання автомобіля та реєстрації
його на своє ім'я споживач зобов'язаний
і надалі сплачувати кошти за
автомобіль до повної його оплати - 100%
від ціни автомобіля.

Отже, Договором передбачена щомісячна
сплата внесків за (товар) автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеного Договору, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ «АВТО
ПРОСТО» виконання свого зобов'язання, а
саме: оплатити продавцю вартість
автомобіля та передати автомобіль
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у групах «АвтоТак» кожний
з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за Договором,
отримує автомобіль через механізм,
передбачений у Договорі, оскільки
система функціонує таким чином, що
кількість учасників групи, яким
надається право на отримання
автомобіля, відповідає кількості
автомобілів, яку можна придбати за
рахунок Чистого Фонду групи,
створеного за рахунок щомісячних
внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1
ст. 4 Договору).

За таких обставин суди не з'ясували, чи
суперечить діяльність ТОВ «АВТО
ПРОСТО» змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
чи наявні головні ознаки
«пірамідальної схеми» - безтоварність
та сплата компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання
автомобіля кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Суди не з'ясували, чи підпадає
діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» з
адміністрування фінансових коштів під
поняття «фінансова послуга».

Дійшовши висновку про введення
позивача в оману з підстав оплати ним
не самого товару, а права купівлі
товару та відсутності залучення
власних коштів відповідача, суди не
мотивували, із яких умов Договору
випливає, що позивач сплачує кошти не
сам товар, а за можливість одержання
права на купівлю товару.

Із матеріалів справи вбачається, що під
час укладення Договору ОСОБА_3 отримав
його примірник та додатки до нього, які
містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Відповідно до ст. 19.2 Розділу ІІ
Договору підписання цього Договору та
додатків до нього є свідченням факту
ознайомлення, розуміння сторонами та
згоди сторін з усіма визначеннями,
умовами та змістом Договору та
додатків до нього.

Згідно із п. 13.5 ст. 1 Договору, якщо
учасник виявить бажання розірвати
Договір та відмовитись від подальшої
участі у системі АвтоТак протягом 14
календарних днів від дати підписання
Договору, такому учаснику повертається
вся сума коштів, внесена ним на рахунок
АВТО ПРОСТО. Протягом зазначених 14 днів
учасник зобов'язаний письмово
повідомити про розірвання Договору
шляхом подання заяви. Однак ОСОБА_3 із
заявою про розірвання Договору у
чотирнадцятиденний термін до ТОВ «АВТО
ПРОСТО» не звертався, що свідчить про
його розуміння та згоду з усіма умовами
Договору.

Таким чином, висновки судів про
наявність омани у діях ТОВ «АВТО
ПРОСТО» під час укладення Договору є
помилковими і не узгоджується з
положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів» у
взаємозв'язку з нормами Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг».

Взявши до уваги правову позицію
Верховного Суду України, викладену у
постанові від 23 травня 2012 року № 6-35цс12,
поза увагою судів залишилося те, що у
конкретній справі Верховний Суд
України виходив із встановлених
обставин справи, а саме, що позивач
сплачувала кошти не за сам товар, а за
можливість одержання права на купівлю
товару, товариство без залучення
власних коштів формувало групи
клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
купівлю товару одному з учасників
групи, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників груп.

У справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «АВТО
ПРОСТО» про визнання договору
недійсним та стягнення грошових коштів
суди, у порушення ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК
України, не встановили обставин справи
з урахуванням підстав позову,
відповідно до ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Підстави для визнання договору
недійсним та стягнення грошових коштів
за умови встановлення несправедливих
умов договору викладені у постанові
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року № 6-40цс13.

Таким чином, задовольняючи позов
частково та стягуючи кошти, суди першої
та апеляційної інстанцій зазначених
положень не врахували та не встановили
обставин справи, не дали належну оцінку
умовам Договору.

З огляду на допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права, ухвалені у справі судові рішення
не можна визнати законними і
обґрунтованими відповідно до ст. ст. 213,
214 ЦПК України.

Оскільки допущені судами порушення
норм процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції відповідно до
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» задовольнити частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 серпня 2013 року скасувати,
справу направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова