Справа № 496/667/14-ц
Провадження № 2/496/710/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17.03.2014 року
місто Біляївка

Біляївський районний суд
Одеської області в складі:

головуючого - судді Бобуйка А.Д.,

при секретарі - Гайдейчук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,

В С Т
А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
вказаним позовом, в якому просить
поділити набуте за час шлюбу з
відповідачем ОСОБА_2 майно - автомобіль
марки «HONDA CIVIC», реєстраційний номер
НОМЕР_1, та присудити їй грошову
компенсацію вартості 1/2 вказаного
автомобіля, при цьому стверджуючи, що
зазначене майно набуте відповідачем у
власність у період зареєстрованого
шлюбу з нею - позивачкою, за їхні
спільні кошти.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні на позові наполягала,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільно-правовими та урегульовані
положеннями Цивільного Кодексу
України та Сімейним Кодексом України.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини.

З 16 червня 2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_2, виданим Усатівською
сільською радою Біляївського району
Одеської області 16 червня 2007 року,
актовий запис № 24 (а.с.5).

Від даного шлюбу у сторін народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3, виданого
Усатівською сільською радою
Біляївського району Одеської області 13
грудня 2007 року, актовий запис № 113 (а.с.6).

Спільне життя між подружжям не
склалося та шлюб фактично було
розірвано.

За час шлюбу сторони придбали
автомобіль марки «HONDA CIVIC»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997 року
випуску, який зареєстровано в органах
державтоінспекції на ім'я відповідача
ОСОБА_2

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до чинного законодавства,
загальною спільною власністю чоловіка
і жінки є нажите ними в період шлюбу
рухоме і нерухоме майно, що може бути
об'єктом права приватної власності,
крім майна нажитого кожним з чоловіка і
жінки за час їхнього роздільного
проживання при фактичному припиненні
подружніх відносин.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, навіть якщо один із них не
мав самостійного заробітку.

Набуття майна за час шлюбу створює
презумпцію виникнення права спільної
сумісної власності, що означає, що ні
дружина, ні чоловік не зобов'язані
доводити наявність права спільної
сумісної власності на майно, набуте
ними у шлюбі, оскільки воно вважається
таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то
реєстрація прав на нього лише на ім'я
одного з подружжя не спростовує
презумпції належності його до спільної
сумісної власності подружжя, тобто
якщо у відповідному документі
власником чи набувачем вказано лише
чоловіка, це ще не означає, що він є
одноосібним власником майна.

Об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту. Річ - це
об'єкт матеріального світу, саме
предмети якого є об'єктом права
власності.

Подружжя володіє, користується та
розпоряджається майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності
на рівних засадах, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними,
відповідно до положень ст. 63 СК України.

Дружина та чоловік з часу реєстрації
шлюбу мають право на поділ набутого
ними майна як під час перебування у
шлюбі, так і після його розірвання.

Ст. 68 СК України визначено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу

Ст. 69 СК України передбачено, що дружина
та чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності. Кожен із
співвласників має право на поділ
спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною
сумісною власністю подружжя, або лише
певної речі, означає припинення щодо
нього режиму об'єкта права спільної
сумісної власності.

При визначені розміру часток майна
дружини та чоловіка суд керується ст. 70
СК України, відповідно до положень якої
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Ч. 1 ст. 71 СК України встановлено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом.

Тому суд, виходячи з наведених вимог
закону та керуючись роз'ясненнями
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вважає, що
по даній справі слід застосувати
запропонований позивачкою ОСОБА_1
варіант розподілу, а саме присудити їй
грошову компенсацію вартості 1/2
спірного автомобіля.

При ухваленні рішення в частині
грошової компенсації судом
враховується той факт, що набуте майно
позивачкою та відповідачем за час
шлюбу є річчю неподільною, а також те,
що автомобіль знаходиться у
користуванні відповідача. При цьому,
сторони в судовому засіданні узгодили
між собою вартість спірного
автомобіля, яка склала 15 000 гривень.

Виходячи з вищезазначеного, та
приймаючи до уваги визнання позову
відповідачем, суд вважає, що майно, яке
придбано за час шлюбу, а саме
автомобіль марки «HONDA CIVIC», державний
номер НОМЕР_1, 1997 року випуску, є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і
ОСОБА_2

Задовольняючи позов, суд не відступає
від засади рівності часток подружжя,
оскільки матеріали справи не містять
жодних відповідних доказів для
зменшення частки будь-кого з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно). Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Майно, набуте в результаті
спільної праці та за спільні грошові
кошти членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України визначено, що
майно, яке є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі поділу майна
між співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
сумісній власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Крім того при ухваленні рішення по
справі суд виходить з того, що
відповідач повністю визнав позов.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 174 ЦПК
України позивач може відмовитися від
позову, а відповідач визнати позов
протягом усього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову позивача від позову, визнання
позову відповідачем викладено в
адресованих суду письмових заявах, ці
заяви приєднуються до справи. У разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального, сімейного
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 60, 62, 63,
68, 69, 70, 71 СК України, Постановою Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суд -

В И
Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя
задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя, виділивши ОСОБА_2 автомобіль
марки «HONDA CIVIC», реєстраційний номер
НОМЕР_1, 1997 року випуску, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_4, вартість якого
становить 15 000 гривень.

Присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію
вартості 1/2 автомобіля марки «HONDA CIVIC»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997 року
випуску, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_4, що дорівнює 7 500 гривень, яку
стягнути з ОСОБА_2.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 діб до
апеляційного суду Одеської області
через Біляївський районний суд
Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області

Бобуйок А.Д.