Справа № 161/280/14-ц
Провадження № 2/161/878/14
У Х В А Л А

11 березня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

В складі головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
позовну заяву ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про визнання неправомірними дій банку
щодо нарахування відсотків за
користування кредитною лінією та
штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.01.14р. звернувся в суд з позовом
до публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» (надалі-ПАТ «Дельта
Банк») про визнання неправомірними дій
банку щодо нарахування відсотків за
користування кредитною лінією та
штрафу.

Позов мотивує тим, що 27 квітня 2013року,
на підставі заяви №003-02510-270413, між ним та
ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір на невизначений строк дії, в
рамках якого йому було відкрито
поточний рахунок НОМЕР_1 з
використанням платіжної картки в AT
«Дельта Банк» НОМЕР_2 та встановлено
кредитну лінію у сумі 15000,00 грн.

14 листопада 2013 року, з метою закриття
рахунку, він звернувся до економіста у
Волинському відділенні AT «Дельта
Банк», що у місті Луцьку по вул.
Словацького, 12. Остання повідомила, що
для закриття рахунку необхідно
погасити заборгованість у сумі 5106,32
грн. за користування кредитом. Він,
користуючись клієнтським терміналом,
що встановлений у відділенні банку, за
допомогою системи Інтернет-банкінгу «MY
DELTA» з іншого свого рахунку НОМЕР_3, що
відкритий у AT «Дельта Банк» здійснив
переказ коштів у сумі 5106,32 грн. на
погашення кредиту. Дані кошти надійшли
миттєво, а сума відновлювального
кредиту на картці становила 15000,00 грн.
Отже, 14 листопада 2013 року ним було
повністю погашено заборгованість за
кредитом.

05 грудня 2013 року він звернувся у
відділення AT «Дельта Банк», щодо стану
розгляду заяви про закриття рахунку,
проте йому було повідомлено, що рахунок
неможливо закрити у зв'язку з
заборгованістю у сумі 164,59 грн. Згідно
отриманої виписки по рахунку було
встановлено, що сума 164,59 грн. є
відсотками за користування кредитом,
які були нараховані банком 18 листопада
2013 року у сумі 78,43 грн. та 86,16 грн., а сума
5106,32 грн.

була зарахована банком на 4 день після
повного погашення, а саме 18 листопада
2013 року.

Враховуючи наведене, вважає дії банку
щодо нарахування відсотків у сумі 164,59
грн. за користування кредитом та штрафу
у сумі 75,00 грн., загалом 239,59 грн.
неправомірним.

Кошти в сумі 5106,32 грн., які він сплатив 14
листопада 2013 року на погашення кредиту
та які були доступні миттєво після
оплати, були зараховані банком 18
листопада 2013 року, у зв'язку з чим банк
порушив порядок здійснення даного
платежу згідно Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» та інших нормативно-правових
актів, що регулюють діяльність у
банківській сфері.

Відсотки у сумі 164,59 грн., з невідомих
причин, були нараховані банком не в
останній робочий день місяця, а 18
листопада 2013 року та ще й незрозумілими
двома нарахуваннями у сумі 78,43 грн. та
86,16 грн., внаслідок чого банк порушив п.
1.6.2 тарифу на обслуговування кредиту,
де зазначено, що відсотки за
користування кредитом нараховуються,
щомісячно, в останній робочий день
поточного місяця, від суми
використаних кредитних коштів на день
нарахування. Ним 14 листопада 2013 року
було повністю погашено заборгованість
за кредитом, а тому нарахування
відсотків банком за кредитом у
листопаді місяці згідно п. 1.6.2 тарифу на
обслуговування кредиту взагалі не
повинно було здійснюватись.

Посилаючись на наведене, просить суд
визнати неправомірними дії банку щодо
нарахування відсотків за користування
кредитною лінією та штрафу на загальну
суму 239,59 грн. Зобов'язати банк
здійснити перерахунок нарахованих
відсотків за весь період користування
кредитом відповідно до умов договору.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з наведених у позовній заяві
мотивів.

Позивач подав заяву, в якій просить
забезпечити позов шляхом призупинення
дії договору у частині нарахування
штрафних санкцій, укладеного на
підставі заяви №003-02510-270413 від 27 квітня
2013 року з моменту оскарження до повного
розгляду справи по суті, заборонити
відповідачу вчиняти дії щодо надання
інформації до бюро кредитних історій
та іншим банкам до розгляду справи по
суті.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився з невідомих суду
причин, хоча належним чином був
повідомлений про дату розгляду справи.

Суд вважає, що клопотання про
забезпечення позову підлягає до
часткового задоволення в частині
заборони нарахування штрафних санкцій
згідно договору, укладеного між
сторонами, в решті заяви про
забезпечення позову слід відмовити за
безпідставністю.

Вiдповiдно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осiб, якi беруть участь у справi
може вжити заходи забезпечення позову
на будь-якiй стадiї розгляду справи,
якщо невжиття заходiв забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рiшення суду.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
задовольнити частково.

Заборонити публічному акціонерному
товариству «Дельта Банк» нараховувати
та стягувати з ОСОБА_1 штрафні санкції
згідно договору №003-02510-270413, укладеного
27 квітня 2013 року між публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
та ОСОБА_1 до розгляду справи по суті.

В задоволенні решти заяви про
забезпечення позову відмовити.

Ухвалу для виконання надіслати
державній виконавчій службі
Київського міського управління
юстиції .

Ухвала підлягає до негайного
виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п'яти днів з дня її проголошення, а у
разі відсутності сторони при
проголошенні ухвали протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В. Івасюта