Головуючий суду 1 інстанції - Форощук
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 431/73/14-ц
Провадження № 22ц/782/902/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів -Малієнко Н.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі - Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 07 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину у
зв'язку з навчанням,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась
з позовом до відповідача про стягнення
аліментів на повнолітню дитину у
зв'язку з навчанням.

В обґрунтування вимог зазначила,
що вони з відповідачем мають
повнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на денній
формі навчання на бюджетній основі в
Старобільському професійному ліцеї на
3 курсі. Відповідач добровільно
допомоги не надає, а тому позивач
просить суд стягнути на її користь
аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з
20.12.2013 року до досягнення ним
двадцятитрьохрічного віку.

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 07 лютого 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням
Старобільського районного суду
Луганської області від 07 лютого 2014 року
ОСОБА_2, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не
з'явились, належним чином
повідомлялись про час та місце
розгляду справи, у зв'язку з чим судова
колегія вважає за можливим відповідно
до ст.. 305 ЦПК України розглянути справи
за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши
надані докази, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду має бути законним
та обґрунтованим, тобто суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
повинен вирішити справу згідно з
законом, ухваливши рішення на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої
інстанції були виконані частково.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
керувався положеннями ст.199 СК України
та виходив з того, що відповідач не має
можливості надавати допомогу
повнолітній дитині, яка продовжує
навчатися у зв'язку з тим, що ніде не
працює та не має можливості допомагати,
у зв'язку з чим дійшов висновку про
необґрунтованість вимог.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо
необхідності відмови у задоволенні
позову, однак підстави, з яких суд
дійшов такого висновку, є помилковими.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
довідки про склад сім'ї, ОСОБА_4
проживає разом з позивачем. У свідоцтві
про народження дитини відповідач
записаний його батьком. Відповідно до
копії трудової книжки та довідки з
місця проживання, ОСОБА_2 не працює.

Згідно довідки, виданої ВП
„Професійний ліцей Луганського
національного університету ім. Т.Г.
Шевченко" ОСОБА_4 дійсно навчається на 3
курсі по професії «Слюсар з ремонту
автомобілів», водій автотранспортних
засобів категорії С" з 01.09.2011 року по
30.06.2014 року, на денній формі навчання,
бюджетна основа, отримує стипендію 275
грн. щомісяця.

Також судом встановлено, що
відповідач не працює та згідно довідки
не зареєстрований в Старобільському
районному центрі зайнятості як без
робітний.

Зазначені обставини сторонами не
заперечуються.

Відповідно до ст. 199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та
ст. 199 СК України право на звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів
має той з батьків з ким проживає дочка
та син. За змістом зазначених статей
ОСОБА_2 має право звернутися з позовом.
Однак, такий позов міг бути поданий в
інтересах повнолітнього сина ОСОБА_4,
який повинен бути позивачем у
зазначеній справі, а з урахуванням
того, що останній є дієздатним, то
вирішення питання щодо стягнення
аліментів мають вирішуватися на його,
а не інших осіб, користь.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 просила стягнути
аліменти саме на її, а не на сина,
користь.

Проте, суд на зазначені положення
закону уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку про відмову у
задоволенні позову саме у зв'язку з
відсутністю можливості надання такої
допомоги у відповідача.

Таким чином, у даному випадку слід
відмовити позивачеві у позові саме з
зазначених вище підстав, а не з підстав,
зазначених у рішенні суду.

При цьому, судова колегія не надає
висновків щодо доводів апеляційної
скарги, оскільки ці доводи можуть бути
предметом розгляду суду першої
інстанції у разі звернення ОСОБА_2 в
інтересах повнолітнього сина з
відповідним позовом про стягнення
аліментів на повнолітню дитину у
зв'язку з навчанням.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог з
зазначених вище підстав, а не з підстав,
зазначених у рішенні суду першої
інстанції, що не перешкоджає
позивачеві звернутися з відповідним
позовом, з урахуванням зазначених вище
обставин.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-315,317
ЦПК України, судова колегія судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 07 лютого 2014
року - скасувати та постановити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області набирає чинності негайно, може
бути оскаржено до касаційної інстанції
- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий :

Судді: