________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/3037/14
УХВАЛА

17.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом про визнання договору
недійсним, в обґрунтування якого
зазначала, що спірний договір був
укладений з порушенням закону,
оскільки продавець отримав свідоцтво
про право власності на спірну квартиру,
на підставі рішення суду, яке було
скасовано, а позов залишено без
розгляду, тому просила визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,7
кв м., укладений 20 вересня 2011 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_3,
зареєстрований у КП "ОМБТІ та РОН" 27
вересня 2011 року.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 19 квітня 2013 року, яке залишено
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 25 вересня 2013 року,
позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 звернулася з касаційною скаргою
на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 вересня 2013 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18.12.2013 року касаційну скаргу
ОСОБА_3 - задоволено частково, рішення
Київського районного суду м.Одеси від 19
квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 25 вересня 2013
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 29.01.2014 року справу було
прийнято до провадження суду.

17.03.2014 року представник позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою, в
якій просить суд розглянути в її
відсутність клопотання про вжиття
заходів забезпечення позову, а саме:
заборонити Інспекції ДАБК в Одеській
області вчиняти будь-які дії щодо
введення в експлуатацію об'єкту, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Накласти арешт на об'єкт нерухомості,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
зареєстрований за ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
Заборонити проведення ОСОБА_4 та ОСОБА_3
або іншим особам будь-які будівельні
роботи щодо об'єкту за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6
заперечували проти задоволення
вказаного клопотання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 9
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Забезпечення позову - це заходи
цивільного процесуального припинення
дій, які можуть утруднити виконання
майбутнього рішення суду чи зробити
його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову як
арешт суд захищає законні інтереси
позивача на той випадок, коли
відповідач буде діяти недобросовісно
або коли неприйняття заходів може
призвести до невиконання судового
рішення.

Заходи забезпечення позову носять
тимчасовий характер і зберігають свою
дію до фактичного виконання рішення
суду, яким закінчується вирішення
спору по суті.

Таким чином, накладання арешту
(заборони) - забезпечення позовних
вимог позивача по справі не носять
дискримінаційного характеру по
відношенню до відповідача по справі.

Застосування арешту (заборони)
здійснюється в рамках дискреційних
повноважень суду і на основі принципів
змагальності та процесуального
рівноправ'я сторін.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України вбачається,
що залежно від обставин справи суд
може забезпечити позов повністю або
частково.

Отже, у відповідності з зазначеними
нормами процесуального права,
враховуючи існування між сторонами
спору, суд вважає, що клопотання
представника позивача про
забезпечення позову підлягає
частковому задоволенню, а саме в
частині накладення арешту на об'єкт
нерухомості, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 та зареєстрований за ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 так як невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнє рішення
суду.

Відмовляючи в іншій частині
клопотання, суд бере до уваги, що
відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії, а Інспекція ДАБК не є
стороною у даній справі.

Крім того, предметом даного спору є
визнання договору недійсним, а не
введення будинку в експлуатацію, чи
заборона проводити будівництво.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову - задовольнити
частково.

Накласти арешт на на об'єкт
нерухомості, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 та зареєстрований за ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

В решті клопотання залишити без
задоволення.

Ухвала про забезпечення позову
підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Оскарження ухвали про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Київський районний суд м. Одеси
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Куриленко О. М.