Єдиний унікальний номер 725/31/14-ц
Номер провадження 2-к/725/2/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року.

Суддя Першотравневого районного суду
м.Чернівці Вольська - Тонієвич О.В.,
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про
визнання та надання дозволу на
виконання на території України рішення
білоруського суду Лідського району
Гродненської області Республіки
Білорусь від 26 листопада 2013 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через Головне управління
юстиції у Чернівецькій області
звернулася до Першотравневого
районного суду м.Чернівці із
клопотанням про визнання та надання
дозволу на виконання на території
України рішення Білоруського суду від
26 листопада 2013 року про стягнення
аліментів з ОСОБА_2

Представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_2 в
судовому засіданні не заперечував щодо
задоволення клопотання ОСОБА_1

В судове засідання ОСОБА_1 та боржник
ОСОБА_2 не з'явилися, незважаючи на те,
що належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи.

Відповідно вимог ч.5 ст.395 ЦПК України
неявка без поважних причин у судове
засідання будь-якої із сторін або їх
представників, стосовно яких суду
відомо про своєчасне вручення їм
повістки про виклик до суду, не є
перешкодою для розгляду клопотання,
якщо будь-якою зі сторін не було
порушено питання про перенесення його
розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника
боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_2, дослідивши
письмові докази, вважає, що клопотання
ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав:

Так, судом встановлено, що рішенням
суду Лідського району Гродненської
області Республіки Білорусь від 26
листопада 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено та стягнуто на її користь з
ОСОБА_2 аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25% всіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 50% прожиткового
мінімуму, визначеного бюджетом в
середньому на особу, починаючи з 15
березня 2012 року і до повноліття дитини.

Вказане рішення суду 07 грудня 2013 року
набрало законної сили, про що свідчить
довідка судді Лідського району
Гродненської області Республіки
Білорусь.

Пунктом 5.3. Інструкції про порядок
виконання міжнародних договорів з
питань надання правової допомоги в
цивільних справах щодо вручення
документів, отримання доказів та
визнання і виконання судових рішень та
ч.1 ст.392 ЦПК України передбачено, що
питання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду розглядається судом за
місцем проживання (перебування) або
місцезнаходженням боржника.

Як вбачається із матеріалів справи та
довідки адресно-довідкового
підрозділу УДМС України в
Чернівецькій області від 15 січня 2014
року, боржник ОСОБА_2 зареєстрований в
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог статті 390
Цивільного процесуального кодексу
України рішення іноземного суду (суду
іноземної держави; інших компетентних
органів іноземних держав, до
компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності. У разі якщо
визнання та виконання рішення
іноземного суду залежить від принципу
взаємності, вважається, що він існує,
оскільки не доведено інше.

Пленум Верховного суду України у своїй
постанові «Про практику розгляду
судами клопотань про визнання й
виконання рішень іноземних судів та
арбітражів і про скасування рішень,
постановлених у порядку міжнародного
комерційного арбітражу на території
України» (п.п.»а» п.3) роз'яснив, що суди
повинні з'ясовувати наявність
міжнародних договорів про взаємне
надання правової допомоги між Україною
і державою, про визнання й виконання
рішення суду чи арбітражу якої
надійшло клопотання. У даний час є
чинними, зокрема, такі міжнародні
договори з цього питання, які уклала
Україна або до яких вона приєдналась:
Конвенція про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних та кримінальних справах,
укладена державами-членами
Співдружності Незалежних Держав у
м.Мінську 22 січня 1993 р. (далі - мінська
Конвенція) Конвенцію ратифіковано
Верховною Радою України із
застереженням, що Україна бере на себе
зобов'язання визнавати й виконувати
рішення, постановлені на територіях
держав-учасниць Конвенції за винятком
визнання і виконання виконавчих
написів та нотаріальних актів щодо
грошових зобов'язань.

Згідно п.«а» ч.1 ст.54 Конвенції, кожна з
Договірних Сторін на умовах,
передбачених цією Конвенцією, визнає і
виконує рішення, винесені на території
інших Договірних Сторін, зокрема,
рішення установ юстиції по цивільних і
сімейних справах.

Частиною першою статті 396 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що клопотання про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду не задовольняється у
випадках, передбачених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається із ч.2 ст.57 Конвенції суд,
що розглядає клопотання про визнання і
дозвіл примусового виконання рішення,
обмежується встановленням того, що
умови, передбачені цією Конвенцією,
дотримані. У випадку, якщо умови
дотримані, суд виносить рішення про
примусове виконання.

Судом з»ясовано, що умови визнання
рішення суду Лідського району
Гродненської області Республіки
Білорусь від 26.11.2013 р. у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, передбачені Конвенцією, та
дозволу примусового виконання цього
рішення, дотримані.

Згідно з вимогами ч.6 ст.395 ЦПК України
суд, розглянувши подані документи та
вислухавши пояснення сторін,
постановляє ухвалу про надання дозволу
на примусове виконання іноземного
суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
клопотання ОСОБА_1 про визнання та
надання дозволу на виконання на
території України рішення суду
підлягає задоволенню.

Керуючись п.п.»а» п.3 Постанови Пленуму
ВСУ «Про практику розгляду судами
клопотань про визнання й виконання
рішень іноземних судів та арбітражів
і про скасування рішень, постановлених
у порядку міжнародного комерційного
арбітражу на території України»,
Інструкцією про порядок виконання
міжнародних договорів з питань надання
правової допомоги в цивільних справах
щодо вручення документів, отримання
доказів та визнання і виконання
судових рішень, Конвенцією про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах, ст.ст. 209, 210, 390-396 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове
виконання рішення суду Лідського
району Гродненської області
Республіки Білорусь від 26 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Чернівці
Чернівецької області України, аліменти
на користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Чернівці
Чернівецької області України в розмірі
25% всіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 50% прожиткового
мінімуму, визначеного бюджетом в
середньому на особу, починаючи з 15
березня 2012 року і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. В. Вольська-Тонієвич