Справа № 490/147/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2014 р. Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

за участю представника позивача
Жигалкіна Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Національного
університету кораблебудування імені
адмірала Макарова до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення з
гуртожитку,

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2013 року позивач (далі НУК)
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
та членів її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_6 про
виселення з житлового приміщення к. 1316
студентського гуртожитка за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав , що згідно умов укладеного
між НУК та ОСОБА_2 договору про
тимчасове проживання у студентському
гуртожитку №1 від 11.01.2011 року, вселення
будь-яких інших осіб до наданої їй
кімнати заборонено. Крім того, термін
дії договору про тимчасове проживання
у цьому студентському гуртожитку
закінчився 11.10.2012 року і на теперішній
час ОСОБА_2, та інші відповідачі
проживають у кімнаті АДРЕСА_1 без
жодних правових підстав.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
викладених у позові підстав та просив
суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, ОСОБА_2, яка є і представником
відповідачів ОСОБА_3, та ОСОБА_5 , надала
письмові заперечення на позов, в
обґрунтування яких зазначила, що
починаючи з 30.08.2005 року вона проживає
разом зі своєю сім'єю в житловій
кімнаті АДРЕСА_1 площею 36 кв.м. в
зазначеному гуртожитку на підставі
відповідних договорів найму житлового
приміщення, укладеними з нею як з
працівником НУК. Вважає неправомірною
та порушуючою її конституційні права
вимогу позивача про звільнення
житлової кімнати нею та членами її
родини , які мешкають разом із нею,
оскільки до теперішнього часу не
припиняла трудових відносин з
позивачем та ні вона, ні її родина не
мають іншого житла.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
судом встановлені наступні факти,
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Гуртожиток за адресою АДРЕСА_1
перебуває у повному господарському
віданні НУК , який є державним
навчалдьним закладом та є державною
власністю.

ОСОБА_2 працює в Національному
університеті кораблебудування ім.
Адмірала Макарова прибиральницею
службових приміщень з 18.01.2006 р. по
теперішній час, що підтверджується
довідкою НУК від 29.11.2013 р., інші
відповідачі не є ні співробітниками ,
ні студентами НУК.

Відповідно до довідки №4 від 26.01.2012
року, у кімнатіблоці АДРЕСА_1, площею 36
кв.м., вказаного гуртожитку проживають
ОСОБА_2, її зять -ОСОБА_4, її син -ОСОБА_3 ,
її донька -ОСОБА_5, та онука -ОСОБА_6

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї та прописку № 123 від 29.12.2011
року станом на дату видачі довідки у
кімнаті АДРЕСА_1, зареєстрована тільки
ОСОБА_7, а з копії її паспорту
вбачається, що вона зареєстрована за
цією адресою постійно, в той час як її
син ОСОБА_3 мав тимчасову реєстрацію за
цією адресою.

30.08.2005 року між НУК та ОСОБА_4 укладено
договір про найм житлового приміщення
АДРЕСА_1 для тимчасового проживання 4
осіб, термін дії договору визначено
сторонами з 01.09.2005 року по 25.08.2006 року.
23.08.2006 року між вказаними сторонами
укладено договір про найм житлового
приміщення цього ж приміщення для
тимчасового проживання 2 осіб, термін
дії договору визначено сторонами з
01.09.2006 року по 25.08.2007 року. 14.09.2006 року між
цими сторонами укладено аналогічний
договір, при цьому предметом найму
стало приміщення площею 36 кв.м. для
тимчасового мешкання 4 осіб строком з
01.09.2006 р. по 25.08.2007 р.

Згідно Довідки від 06.01.2013 року сім'я
ОСОБА_4 має реєстрацію тимчасову за
адресою АДРЕСА_2, але вони там не
проживають .

В листопаді 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3
директором ССК НУК надавалися
повідомлення з вимогою протягом десяти
днів звільнити житлову площу в
гуртожитку в зв'язку з закінченням
терміну дії договору на тимчасове
проживання.

Згідно договору №18 від 12.09.2008 року про
надання в тимчасове користування
житлової кімнати співробітнику НУК у
студентському гуртожитку
Національного університету
кораблебудування ім. Адм. Макарова,
кімната АДРЕСА_1, передана ОСОБА_2 у
тимчасове користування з членами її
родини, при цьому термін дії договору
визначено протягом одного року з дати
підписання , тобто до 12.09.2009 р.

11.01.2011 року сторонами укладено договір
№27 про тимчасове проживання в
студентському гуртожитку №1, згідно
якого ОСОБА_2 в тимчасове користування
надано житлову площу в кімнаті
студентського гуртожитку №1 для
тимчасового проживання. Згідно п. 2.2.2
вказаного договору остання взяла на
себе зобов'язання не вселяти інших
громадян до наданої їй житлової площі,
та згідно п. 2.2.6 того ж договору, по
закінченню строку чи дострокового
розірвання договору, вона
зобов'язується негайно, протягом
одного дня, звільнити кімнату. Термін
дії вказаного договору визначено в
рамках з 11.01.2011 року по 11.10.2012 року.

Відомостей про укладення інших
договорів або пролонгацію попередніх
суду сторонами не надано, проте
відповідачкою надано суду копію заяви
від 03.06.2013 року , з якою вона зверталася
до адміністрації НУК з проханням
переселити її у іншу кімнату в зв'язку з
тим, що на 13-му поверсі проживають
іноземні студенти, проте заява не
розглянута позивачем у встановленому
порядку.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 15.02.2013 року відмовлено
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова про визнання членами сім'ї
наймача, визнання права користування
житловим приміщенням, вселення,
визнання рішення незаконним та
зобов'язання видати ордер . Ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 29 квітня 2013 року вказане
рішення залишено без змін. При цьому
судом встановлено, що на час розгляду
справи в спірній кімнаті проживає із
законних підстав ОСОБА_2, яка є
зареєстрованою , та з її відому, але без
дозволу власника і без реєстрації,
проживають інші відповідачі. За цих
обставин ректором НУК на ім'я ОСОБА_2
надіслано листа від 18 січня 2012 року про
її обов'язок звільнити надане їй у
тимчасове користування приміщення від
осіб, які незаконно проживають у
студентському гуртожитку.

Відповідно до ст. 128 ЖК України, жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації
чи органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету.

Відповідно до п.7 Типового положення
про студентський гуртожиток
навчального закладу Міністерства
освіти України, затвердженого наказом
Міністерства освіти України № 440 від
09.12.1993 р. проживання в студентських
гуртожитках працівників навчального
закладу, сторонніх осіб, розміщення
підрозділів вузу, а також інших
організацій забороняється.

Аналогічна норма міститься в п. 14
Примірного положення про студентський
гуртожиток вищого навчального закладу,
затвердженого наказом Міністерства
освіти та науки України № 1004 від 13.11.2007
року, який забороняє проживання в
студентських гуртожитках сторонніх
осіб, розміщення підрозділів вищого
навчального закладу, а також інших
організацій. При цьому, відповідно до п.
13 цього Положення, працівники вищого
навчального закладу, як виняток, можуть
бути поселені в студентський
гуртожиток до закінчення навчального
року лише за рішенням керівника вищого
навчального закладу і за
погодженням з органами студентського
самоврядування та первинною
профспілковою організацією студентів.

За змістом статей 3, 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
статей 127-130 ЖК України, статті 1 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів Української РСР від 3 червня
1986 року №208 з наступними змінами та
доповненнями, убачається, що для
проживання одиноких громадян або
сімей, що не мають власного житла, в
період роботи або навчання
використовуються гуртожитки, до яких
вони вселяються у встановленому
порядку на підставі ордеру. Місце
проживання таких осіб реєструється
шляхом внесення цих відомостей до їх
паспортного документу.

За пунктами 1.6, 1.10-1.11 Положення про
студентські гуртожитки НУК ім.
А.Макарова працівники університету, як
виняток, можуть бути поселені в
студентські гуртожитки до закінчення
навчального року лише за рішенням
ректора університету і за погодженням
з органами студентського
самоврядування та первинною
профспілковою організацією студентів.
Проживання в студентських гуртожитках
сторонніх осіб забороняється. Житлова
площа в гуртожитку не підлягає
приватизації і здаванню для проживання
сторонніх осіб чи наймання з іншою
метою.

За ст. 109 ЖК України, виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене
іпотекою відповідного жилого
приміщення. Статтею 116 цього Кодексу
предбачено, що осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють
без надання їм іншого жилого
приміщення.

За ст. 132 ЖК України, сезонні,
тимчасові працівники і особи, що
працювали за

строковим трудовим договором, які
припинили роботу, а також особи, що
вчились у навчальних закладах і
вибули з них, підлягають виселенню
без надання іншого жилого приміщення з
гуртожитку, який їм було надано у
зв'язку з роботою чи навчанням. Інших
працівників підприємств, установ,
організацій, які поселилися в
гуртожитку в зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин,
за порушення трудової дисципліни або
вчинення злочину. Осіб, які
припинили роботу з інших підстав,
ніж ті, що зазначені в частині другій
цієї статті, а також осіб, перелічених
у статті 125 цього Кодексу, може бути
виселено лише з наданням їм іншого
жилого приміщення.

Таким чином, на підставі системного
аналізу вищезазначених нормативних
актів, суд приходить до висновку, що
проживання в студентських гуртожитках
працівників навчального закладу є
винятковим та здійснюється тимчасово
за рішенням керівника навчального
закладу, у зв'язку з чим з ОСОБА_2, як
працівнику НУК, на підставі договорів,
що укладаються щорічно, надавалася в
користування житлова кімната у
вказаному студентському гуртожитку.
Але при цьому за умовами останього
договору № 27 від 11.01.2011 року, їй було
заборонено вселяти до спірного
приміщення інших громадян.

За такого, суд приходить до висновку ,
що у відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 не виникло право
користування житловою площею кімнатою
АДРЕСА_1 вказаного студентського
гуртожитку НУК, вони займають це
приміщення на теперішній час без
будь-яких правових підстав, а тому
підлягають виселенню на підставі ст.ст.
116, 132 ЖК України, умов Положення про
студентські гуртожитки НУК ім.
А.Макарова та договору.

Стосовно позовних вимог про виселення
ОСОБА_2, з займаного приміщення, то суд
вважає, що такі вимоги не підлягають
задоволенню.

Так, згідно рішення Європейського суду
з прав людини від 02 грудня 2010 року
«Справа Кривіцька і Кривіцький проти
України», у контексті Конвенції,
поняття «Житло» не обмежується
приміщеннями, в яких проживають на
законних підставах або які були у
законному порядку встановлені, а
залежить від фактичних обставин, а саме
існування достатніх і тривалих
зв'язків з конкретним місцем. Втрата
житла будь-якою особою є самою крайньою
формою втручання у права на житло.

За вказаних обставин суд вважає
необґрунтованим посилання позивача на
те, що відповідачка ОСОБА_2 проживає у
спірній кімнаті без достатніх на це
правових підстав (адже надане їй це
приміщення було на умовах договору
найму саме в зв'язку з трудовими
відносинами з власником гуртожитку ,
які на час розгляду справи не
припинені, а тимчасовий характер
надання у користування житлової
кімнати можна вважати таким у тому
розумінні, що його тимчасовість
пов'язана саме з періодом трудових
відносин ОСОБА_2 з НУК, а не у
відірванному від цього розумінні). Отже
наслідки, встановлені ч. 3 ст.116 та ст. 132
ЖК України до даних правовідносин
сторін застосовані бути не можуть. При
цьому суд також враховує, що при
неодноразових повідомленнях-вимогах
про виселення з боку адміністрації НУК
на адресу інших відповідачів, жодного
разу такої вимоги на ім'я самої ОСОБА_2
позивачем до звернення до суду з цим
позовом направлено не було.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати сплачені позивачем при поданні
позову підлягають стягненню з
відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 3,10,60,209,212,213,214,215,218,223
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова - задовольнити частково.

Виселити з з блоку АДРЕСА_1
студентського гуртожитку
Національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова в м. Миколаєві по пр. Героїв
Сталінграду, 11 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6.

У задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова по 76 грн. 47 коп. судового збору
з кожного.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області протягом десяти днів з моменту
проголошення або отримання копії
особами, які не були присутні при його
проголошенні чи не брали участь у
справі.

Суддя Центрального районного суду

М. Миколаєва
Гуденко О.А.