Справа № 466/1524/14-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті
заяви про видачу судового наказу

12 березня 2014 року
м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду
м. Львова Н.Л.Луців-Шумська, розглянувши
матеріали заяви ЛМКП "Львівводоканал"
про видачу судового наказу про
солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 заборгованості по оплаті за
послуги водопостачання та
водовідведення, -

в с т а
н о в и л а :

11 березня 2014 року ЛМКП "Львівводоканал"
звернулося в суд про видачу судового
наказу про солідарне стягнення
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в розмірі
563,32грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.12.2011року "Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження" наявність спору
про право (пункт 2 частини третьої
статті 100 ЦПК), що є підставою для
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, вирішується суддею у
кожному конкретному випадку, виходячи
із характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного кодексу України).

ЦПК України не передбачає можливості
часткового задоволення заяви про
видачу судового наказу, оскільки він
видається лише за умови безспірності
вимог.

З матеріалів заяви про видачу судового
наказу вбачається, що заборгованість
боржника за оплату послуг
водопостачання та водовідведення
станом на 01.01.2014року складає 563,32грн.
Проте, згідно довідки про стан
розрахунків заборгованість почала
нараховуватись з січня 1997 року. Станом
на березень 2011 року заборгованість вже
становила 763,32грн. Заявник просить
стягнути суму боргу з врахуванням цієї
заборгованості. З цього вбачається
пропуск стягувачем позовної давності,
щодо вимог про стягнення боргу за
період до березня 2011р.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у
прийнятті заяви ЛМКП "Львівводоканал"
про видачу судового наказу про
солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, заборгованості по оплаті за
послуги водопостачання та
водовідведення слід відмовити.

Відповідно до п.2 ст.7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі повернення заяви.

Відтак позивачу слід повернути
121,80гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 96, 99, 100, 210 ЦПК України,-

у х в
а л и л а :

у прийнятті заяви ЛМКП "Львівводоканал"
про видачу судового наказу про
солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, заборгованості по оплаті за
послуги водопостачання та
водовідведення - відмовити.

Повернути ЛМКП "Львівводоканал"
сплачені 121 гривню 80коп. судового збору
по платіжному дорученню №3022/42 від 24
лютого 2014р. в місцевий бюджет
Шевченківського району м. Львова
р/р0007, МФО 825014, Код 38007662, банк
отримувача ГУДКСУ у Львівській
області.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області протягом п'яти
днів з моменту її проголошення через
Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська