Справа № 127/185/14-ц Провадження №
22-ц/772/1020/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Воробйов В. В.Категорія:
48Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючої судді - Шемети Т.М.,

суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.,

при секретарі Сніжко О.А.

з участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці, в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дитини, -

в с т а н о в и
л а :

09.01.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 14
червня 2009 року вона перебуває у шлюбі з
відповідачем, від якого у них є
спільний син ІНФОРМАЦІЯ_1: ОСОБА_4.
Зазначає, що спільне життя з
відповідачем не склалося, 15 грудня 2013
року відповідач повідомив її , що має
іншу сім'ю і пішов з дому, після чого
вона звернулася до суду з позовом про
розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею
та знаходиться на її матеріальному
утриманні, відповідач допомоги на
утримання сина не надає, займається
ремонтом автомобілів, хоча й без
офіційної реєстрації як приватного
підприємця, має достатній дохід, який, з
його слів, становить 8 000 грн.. При
спільному проживанні він надавав на
утримання дитини 3 000 грн. щомісячно,
житлом забезпечений, має власний
автомобіль, інших утриманців, крім
сина, не має. Просила стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_4 у твердій
грошовій сумі в розмірі 2 000 грн.
щомісяця, до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 лютого 2014 року
позов задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, у твердій
грошовій сумі у розмірі 800 грн.
щомісячно, починаючи з 09.01.2014 року до
досягнення дитиною повноліття,
вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним судовим
рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, вважає, що судом
прийняте незаконне рішення,
посилається на неповне з'ясування
обставин справи та недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
просить скасувати ухвалене по справі
рішення і ухвалити нове рішення, яким
визначити мінімальний розмір
аліментів на утримання дитини
відповідно ч.2 ст. 181 СК України. В
апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не врахував його
матеріальне становище: він не має
власного нерухомого та рухомого майна,
не працює, не займається
підприємницькою діяльністю та не має
жодних доходів, фактично сам перебуває
на утриманні у батька. Окрім того, суд
також не врахував, що він має значну
заборгованість перед банками по
кредитним зобов'язанням, а саме: 35 182, 80
грн., які виникли під час проживання в
шлюбі та були витрачені для
облаштування сімейного побуту. Суд не
взяв до уваги і стан його здоров'я: він
часто хворіє, в свою чергу у дитини
нормальний стан здоров'я, дружина
офіційно працевлаштована, проживає зі
своїми батьками і має все необхідне для
нормального розвитку сина.

В судове засідання апеляційного суду
відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про день
та час розгляду справи повідомлений
належним чином. Позивач ОСОБА_2 подану
апеляційну скаргу не визнала, подала
письмові заперечення, просила залишити
рішення суду першої інстанції без з
мін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180-182 СК України
батьки зобов'язані утримувати свою
дитину до досягнення нею повноліття, в
тому числі і шляхом виплати аліментів;
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини і платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних членів сім'ї,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що з 14.06.2009 року сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії 1-АМ № 067283, актовий запис № 1052
(а.с.3). Свідоцтвом про народження (а.с. 4)
доведено, що під час перебування в
шлюбі 30.12.2009 року у подружжя народився
син ОСОБА_4, батьком якого є відповідач
по справі ОСОБА_3 Дитина проживає з
матір'ю та перебуває на її утриманні, що
підтверджується довідкою №8 від 08.01.2014
року виданою асоціацією органів
самоорганізації населення в м. Вінниці
квартальний комітет «Винниченко» (а.с.
5) та не заперечується відповідачем.
Таким чином, батько зобов'язаний також
брати участь в матеріальному утриманні
дитини (обов'язок батьків утримувати
дитину до досягнення нею повноліття
закріплено статтею 180 СК України).

Стягуючи аліменти у твердій грошовій
сумі, з урахуванням віку дитини, стану
здоров'я та працездатності
відповідача, відсутності у нього інших
утриманців, відсутності постійного
місця роботи та стабільного заробітку,
виходячи з рівного обов'язку батьків
утримувати своїх неповнолітніх дітей,
суд першої інстанції ухвалив рішення
про часткове задоволення позову
(стосовно розміру аліментів) та стягнув
з відповідача аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 800 грн.
щомісячно.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують вірних висновків суду
першої інстанції, відповідач є фізично
здоровою та працездатною людиною, він
не довів, що він не спроможний
сплачувати аліменти у визначеній судом
першої інстанції сумі.

Аргумент апеляційної скарги про те що
суд не врахував, стан здоров'я
відповідача та його матеріальний стан,
не заслуговує на увагу, оскільки
будь-яких доказів щодо свого стану
здоров'я чи матеріального становища до
суду першої інстанції відповідач не
надавав та не заявляв клопотання про їх
витребування, а надання ним ряду
документів до апеляційної скарги (а.с.30
- 42), які не були предметом розгляду у
суді першої інстанції, будь-яким чином

-2-

не спростовують висновків суду та не
впливають на вірність прийнятого
рішення по справі. В апеляційній скарзі
ОСОБА_3 зазначає, що він сплачує
заборгованість перед банками по
кредитним зобов'язанням і стягнення
аліментів у розмірі 800 грн. позбавить
його можливості погашення кредитної
заборгованості. Однак цей аргумент
апеляційної скарги не є підставою для
зміни рішення, оскільки відповідачем
не доведено, що кредитні кошти були
взяті та витрачені подружжям спільно
саме для сімейного побуту, кредитні
правовідносини, учасником яких є
відповідач, є його добровільним
власним вибором та ніяким чином не
впливає на його обов'язок по утриманню
дитини.

Таким чином, розглядаючи справу за
апеляційною скаргою на оскаржуване
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив і оцінив фактичні
обставини у справі, подані сторонами
докази, вірно визначився з характером
правовідносин, тому на підставі ч.1 ст.308
ЦПК України апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, як таке,
що постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дитини - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Т.М.Шемета

Судді:
В.В.Сопрун

М.В.Матківська