АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/2373/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/884/14
Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А.
Доповідач Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.,

суддів: Лобова О.А., Петренко В.М.,

при секретарі: Цилюрик М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського
районного суду Полтавської області від
31 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною
сумісною власністю подружжя житлового
будинку з господарськими будівлями та
визнання права власності на ? частину
житлового будинку з господарськими
будівлями, -

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді - доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_1, після уточнення якого, просила
визнати об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя житловий
будинок з господарськими будівлями, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
визнати за нею право власності на 1/2
частину цього домоволодіння.

Рішенням Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 31 січня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий
будинок з господарськими будівлями,
які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
сплачений судовий збір в розмірі 484,51
грн. та витрати на правову допомогу в
розмірі 887,2 грн.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та
подав апеляційну скаргу в якій просив
скасувати рішення районного суду та
залишити позовну заяву без розгляду,
посилаючись на те, що позивач змінила
підстави та предмет позову вже після
початку розгляду справи по суті, що є
грубим порушенням процесуального
права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 08 червня 1986 року по 15
листопада 2010 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про право власності №
32 від 12.10.1999 року ОСОБА_1 належить на
праві власності житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
не заперечував, що даний будинок був
побудований під час перебування сторін
в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб
та сім'ю України, які були чинними на
час виникнення правовідносин, майно
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядженням цим
майном.

Відповідно до ст. 28 Кодексу
про шлюб та сім'ю України в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що житловий будинок з
господарськими будівлями, що
знаходиться по АДРЕСА_1, сторонами
набуто за час шлюбу, тому вірно визнав
спірний будинок об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та визначив за ОСОБА_2 право власності
на ? частку.

Посилання апелянта на ті обставини, що
на час будівництва спірного будинку
тесть був інвалідом, дружина була з
дитиною, її мати та сам апелянт
отримували мізерні зарплати, а
основний тягар лежав на його батьках,
що є суттєвим при визначенні часток у
майні, є безпідставними та висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Також не заслуговують на увагу
посилання апелянта на те, що місцевим
судом було безпідставно прийнято та
розглянуто уточнення до позовних
вимог, оскільки в них не змінювались
позивачем підстави та предмет позову.
Як в первісному позові, так і в
уточненні до позовних вимог, позивач
просила визнати за нею право власності
на ? частину житлового будинку з
господарськими будівлями з підстав
набуття даного майна під час
перебування в шлюбі. Посилання
позивача у позовній заяві на норми
права, які не підлягають застосуванню у
даній справі, не є підставою для
відмови в задоволенні пред'явленого
позову.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

При цьому, суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального права
відповідно до характеру правовідносин,
що склалися між сторонами та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду - залишити без
змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного
суду Полтавської області від
31 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
Т.В. Одринська

Судді:
О.А. Лобов

В.М. Петренко