Справа № 761/1962/14-ц
Провадження №2/761/2229/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
нею з відповідачем було укладено шлюб,
зареєстрований 14.09.2012 р. відділом
реєстрації актів цивільного стану
Подільського РУЮ у м. Києва, актовий
запис № 464. Від шлюбу сторони дітей не
мають також не виникає спору щодо
поділу майна. Шлюбні стосунки не
склалися, спільне життя припинено.
Подальше сімейне життя і збереження
сім'ї позивач вважає неможливим, а тому
і звернулась до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила
задовольнити, поклавши на неї судові
витрати. Пояснила, що подружнє життя,
ведення спільного господарства
припинилося в січні 2013 р. і з цього часу
сторони не мають спільного бюджету.
Також зазначила, що в разі розірвання
шлюбу бажає і надалі іменуватися
прізвищем отриманим під час реєстрації
шлюбу - ОСОБА_1.

Відповідач в судовому засіданні
визнав позов, не заперечував щодо
розірвання шлюбу з підстав зазначених
позивачем. Пояснив, що час для
примирення не потрібен та не оспорював
період з якого між ним та відповідачем
припинено сімейні відносини та ведення
спільного господарства.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується
сторонами, що 14 вересня 2012 р. між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено шлюб,
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану подільського
районного управління юстиції у м.
Києві, актовий запис № 706.

Після реєстрації шлюбу позивач
отримала прізвище - ОСОБА_1.

Як встановлено в судовому
засіданні, від шлюбу сторони не мають
неповнолітніх дітей.

Також під час розгляду справи н
встановлено обставин, які б свідчили
про наявний спір щодо спільного майна
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, і це визнано
сторонами, що позивач та відповідач не
ведуть спільного господарства, мають
окремі бюджети та проживають окремо
один від одного з січня 2013 р.

Як пояснили в судовому засіданні
сторони, збереження шлюбу не
відповідає інтересам сторін,
збереження шлюбу є неможливим.

Доказів, які свідчили б про можливість
збереження сім'ї позивача та
відповідача в ході розгляду справи
отримано не було. Від надання строку
для примирення сторони відмовились.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено,
що суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

За встановлених обставин, зважаючи на
те, що відповідач не заперечує щодо
задоволення позову, суд вважає за
можливе задовольнити вимогу позивача
про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2,
оскільки його збереження не відповідає
інтересам сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач після розірвання шлюбу бажає
залишити прізвище, отримане в шлюбі.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується вимогами ст. 88 ЦПК України,
проте бере до уваги прохання позивача
покласти останні на неї.

Керуючись ст. ст. 3,10,15,30,57,60,61,88,169,212- 215,
ЦПК України; ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного
Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 14 вересня 2012 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Подільського районного
управління юстиції у м. Києві, актовий
запис № 706 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків, або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя