Справа № 322/391/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
смт.
Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді
Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з
позовом в якому вказує, що 18 лютого 2008
року між ЗАТ КБ "ПриватБанк",
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_1 (на даний час ОСОБА_1.) було
укладено договір, згідно якого остання
отримала кредит в сумі 250 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. У зв'язку з неналежним
виконанням своїх зобов'язань
відповідачем, станом на 30 березня 2013
року у неї виникла заборгованість в
сумі 23419,89 грн. В позові позивач просить
суд стягнути з відповідача на його
користь вказану заборгованість.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, в адресованій
суду заяві ПАТ КБ "ПриватБанк" просить
справу розглянути у відсутність його
представника.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала з
тих підстав, що вищезазначений договір
вона із ПАТ КБ "ПриватБанк" не укладала,
коштів не отримувала, і її підпис на
заяві позичальника є підробленим.

Вислухавши пояснення відповідача, а
також дослідивши матеріали справи, суд
доходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

У відповідності до частини 2 статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, а у відповідності до
частини 3 статті 10, частини 1 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 57
Цивільного процесуального кодексу
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно з частинами 2, 4 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ПАТ КБ "ПриватБанк" посилається на
укладення між сторонами 18 лютого 2008
року кредитного договору у формі заяви
позичальника та умов надання кредиту.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: 1) договори та інші правочини; 2)
створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочини між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів, передбачених
частиною першою статті 206 цього
Кодексу, належить вчиняти у письмовій
формі.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

За висновком судової почеркознавчої
експертизи підпис від імені ОСОБА_1 у
графі "Клієнт підпис" та "Кредитну карту
та ПІН отримав Підпис" заяви
позичальника від 18 лютого 2008 року
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

У зв'язку з тим, що договір не підписано
відповідачем, він не може вважатися
укладеним у письмовій формі

За ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання
сторонами письмової форми правочину,
яка встановлена законом, не має
наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено,
що недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Доказів укладення договору між
сторонами в усній формі, зокрема
отримання відповідачем коштів на
виконання умов договору, позивачем
надано суду не було.

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 2350 грн. 08
коп. в рахунок відшкодування понесених
нею судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя

А.Б.Шиш