АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2617/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко С.В.
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 11 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль», про визнання
спільним боргом подружжя кредитного
зобов'язання та стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із вказаним позовом
до ОСОБА_3, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», про визнання спільним
боргом подружжя кредитного
зобов'язання та стягнення коштів,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з
06.02.1988 по 04.01.2013 перебував у шлюбі з
відповідачем. 11.06.2007 між ним та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» укладено
кредитний договір № 014/2556/81/56488,
відповідно якого отримано кредит у
вигляді невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом 30 450 доларів США. 11.06.2007
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_3 укладено іпотечний договір,
відповідно до умов якого остання, з
метою забезпечення зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором,
передала в іпотеку належну їй на праві
власності земельну ділянку. Гроші,
отримані за вказаними договорами,
використані за обопільною згодою
подружжя в інтересах сім'ї, тому вважав
відповідні зобов'язання спільними.
Посилаючись на наведені обставини та
на самостійне погашення кредиту
просив, уточнивши позовні вимоги,
стягнути з ОСОБА_3 15 694,19 грн. та визнати
зобов'язання за вказаним договором
спільним боргом подружжя.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 11 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15 694,19 грн. та
229,40 грн. судового збору. В іншій частині
позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції у частині відмови в
задоволенні вимог щодо визнання
спільним боргом подружжя та ухвалення
відповідно нового рішення у цій
частині про визнання спільним боргом
подружжя зобов'язання за кредитним
договором, в іншій частині рішення суду
залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що вимоги щодо
визнання спільним боргом подружжя
зобов'язання за кредитним договором
ґрунтується на нормах матеріального
права та на правових позиціях
Верховного Суду України.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 підтримав доводи
апеляційної скарги. Відповідач та
третя особа: ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в судове засідання не з'явились,
про час і місце розгляду справи судом
повідомлені у встановленому законом
порядку. У відповідності до вимог
статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, а тому
колегія суддів вважає можливим слухати
справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що з 06.02.1988 по 04.01.2013
сторони перебували у шлюбі. 11.06.2007 між
ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
укладено кредитний договір №
014/2556/81/56488, відповідно до якого ОСОБА_2
отримано кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом 30 450 доларів США. 11.06.07 між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого остання, з метою
забезпечення зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором,
передала в іпотеку належну їй на праві
власності земельну ділянку.

При розгляді справи судом встановлено,
що кредитний договір № 014/2556/81/56488 від
11.06.07 укладений між ОСОБА_2 та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» під час
перебування останнього в шлюбі з
відповідачем, кошти належали до їх
сімейного бюджету та були їх спільною
сумісною власністю.

Після розірвання шлюбу позивач виконує
самостійно зобов'язання за кредитним
договором.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 у частині
стягнення коштів, суд першої інстанції
виходив із того, що договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають вимогам
закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК Українивстановлює, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
кредитний договір укладено в інтересах
сім'ї, сторонами (подружжям)
добровільно визначено позичальника -
ОСОБА_2, а поручителем - ОСОБА_3, при
цьому, кошти, одержані ОСОБА_2
використанні на задоволення потреб
сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що
після розірвання шлюбу позивач виконує
самостійно зобов'язання за кредитним
договором. Згідно наданих квитанцій та
розрахунку по сплаті кредиту і
відсотків з моменту розірвання шлюбу
за період з січня 2013 року по жовтень 2013
року позивачем оплачено 31 388,38 грн.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що зазначений кредитний договір
створив обов'язки щодо повернення
кредиту і для ОСОБА_3 та правильно
стягнув з неї половину вартості
погашеного ОСОБА_2 кредиту на його
користь в сумі 15 694,19 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
визнання спільним боргом подружжя
кредитного зобов'язання, суд першої
інстанції правильно керувався тим, що у
сторін по справі (колишнього подружжя)
виник спільний обов'язок по повернення
кредиту, а не виконанню кредитного
зобов'язанням, укладеного між ОСОБА_2 та
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 11 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді:

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

від 19 червня 2013 року

Судова палата у цивільних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого - Гуменюка В. І., суддів -
Лященко Н. П., Охрімчук Л. І., Сеніна Ю. Л.,
Онопенка В. В., Романюка Я. М.,
розглянувши в судовому засіданні заяву
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 січня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, а також за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя,
встановила:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя. Зокрема,
позивач просив включити до маси майна,
що підлягає поділу, погашене ним
зобов'язання перед АКБ "Укрсоцбанк" за
кредитним договором від 14 червня 2005
року у розмірі 428326 грн. 50 коп.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому
також просила поділити спільне майно
колишнього подружжя, зокрема, просила
включити до маси майна, що підлягає
поділу, автомобіль марки "Suzuki Grand Vitara",
2006 року випуску, та зобов'язання перед
АКБ "Укрсоцбанк" за укладеним нею 29
березня 2006 року кредитним договором, за
кошти якого був придбаний зазначений
автомобіль.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Останнім рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 29 червня 2010
року первісний та зустрічний позови
задоволено частково. Виділено та
визнано право власності за ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА 1 вартістю 862600 грн.;
легковий автомобіль марки "Mercedes Benz", 1996
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР 1, вартістю 78948 грн. 10 коп.;
мікроавтобус марки "Mercedes Benz", 1987 року
випуску, державний номерний знак НОМЕР
2, вартістю 17675 грн.; земельну ділянку
НОМЕР 3 площею S по АДРЕСА 2, вартістю 98418
грн.; земельну ділянку НОМЕР 4, яка
розташована по АДРЕСА 3 та садовий
будинок АДРЕСА 3, загальною вартістю
121200 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА 4, вартістю
1014200 грн.; автомобіль марки "Suzuki Grand Vitara",
2006 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР 5, вартістю 147239 грн. 94 коп., на
загальну суму 1161439 грн. 94 коп.

Обов'язок виконати зобов'язання за
кредитним договором від 29 березня 2006
року залишено за ОСОБА_2. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 392142 грн. 98 коп.
В решті позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
29 листопада 2012 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення. У порядку поділу спільного
майна подружжя визнано право власності
за ОСОБА_1 на наступне майно:
мікроавтобус марки "Mercedes Benz" 1987 року
випуску, державний номерний знак НОМЕР
2, вартістю 17675 грн.; легковий автомобіль
марки "Mercedes Benz", 1996 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР 1,
вартістю 78948 грн. 10 коп.; S частку
квартири АДРЕСА 1, вартістю 431300 грн.; S
частку земельної ділянки площею D га,
розташовану по АДРЕСА 2, вартістю 49209
грн.; S частину садового будинку
розташованого АДРЕСА 3, вартістю 5000 грн.

У порядку поділу спільного майна
подружжя визнано право власності за
ОСОБА_2 на наступне майно: легковий
автомобіль марки "Suzuki Grand Vitara", 2006 року
випуску, державний номерний знак НОМЕР
5, вартістю 147239 грн. 94 коп.; S частку
квартири АДРЕСА 1, вартістю 431300 грн.; S
частку земельної ділянки площею D га,
розташовану по АДРЕСА 2, вартістю 49209
грн.; S частку садового будинку,
розташованого АДРЕСА 3, вартістю 5000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 25308
грн. 42 коп. доплати за різницю у
вартості поділеного майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 75722
грн. 20 коп. кредитних зобов'язань перед
АКБ "Укрсоцбанк" за кредитним договором
від 29 березня 2006 року. В решті позовів
відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 8 січня 2013 року у
відкритті касаційного провадження у
даній справі відмовлено.

У заяві про перегляд судового рішення
суду касаційної інстанції ОСОБА_1
просив скасувати ухвалу судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ і направити справу на новий
розгляд до суду касаційної інстанції,
посилаючись на неоднакове
застосування судами касаційної
інстанції ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення заявника
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка надає ОСОБА_1
правову допомогу, на підтримання заяви,
а також ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_4 на її заперечення, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені у заяві доводи, Судова палата
у цивільних справах Верховного Суду
України дійшла висновку, що заява не
підлягає задоволенню.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 3604 ЦПК
України Верховний Суд України скасовує
рішення, яке переглядається з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, у разі, якщо
установить, що воно є незаконним.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК Україниоб'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК Українимає на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК Українивстановлює, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї.

Судом установлено, що за кошти,
одержані ОСОБА_2 за укладеним в період
шлюбу кредитним договором з банком АКБ
"Укрсоцбанк" було придбано автомобіль
марки "Suzuki Grand Vitara", який рішенням суду
визнано об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1. За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
зазначений кредитний договір створив
обов'язки щодо повернення кредиту і для
ОСОБА_1 та правильно стягнув з нього
половину вартості погашеного ОСОБА_2
кредиту на її користь.

Також, судом установлено, що кошти,
одержані ОСОБА_1 за кредитним договором
з банком АКБ "Укрсоцбанк", використані
ним не на задоволення потреб сім'ї, а на
інші потреби. Встановивши такі
обставини, суд також дійшов
правильного висновку про те, що цей
договір не створює обов'язки для
ОСОБА_2.

В ухвалі колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України, як суду касаційної інстанції,
від 19 травня 2010 року, а також в ухвалі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 листопада 2011 року,
постановлених у справах з подібних
правовідносин, на які як на приклади
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції ч. 4 ст. 65 СК
Українипосилається у своїй заяві
ОСОБА_1, суди касаційної інстанції
також виходили з того, що договір,
укладений одним із подружжя, створює
обов'язки для другого з подружжя в разі,
якщо договір укладено в інтересах
сім'ї, а майно, одержане за цим
договором, фактично використане на
задоволення потреб сім'ї.

Таким чином, судом касаційної
інстанції однаково і правильно
застосовано ч. 4 ст. 65 СК Україниу
справах з подібних правовідносин,
обставини, які стали підставою для
перегляду справи, не підтвердилися, що
відповідно до ч. 1 ст. 3605 ЦПК Україниє
підставою для відмови в задоволенні
заяви.

Керуючись п. 1 ст. 355, п. 2 ч. 1 ст. 3603, ч. 1 ст.
3605 ЦПК України, Судова палата у
цивільних справах Верховного Суду
України постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Верховного Суду України є
остаточною і може бути оскаржена
тільки на підставі, встановленій п. 2 ч. 1
ст. 355 ЦПК України.

Головуючий:В. І. ГуменюкСудді:Н. П.
Лященко В. В. Онопенко Л. І. Охрімчук Я. М.
Романюк Ю. Л. Сенін

* * *

Правова позиція

Договір, укладений одним із подружжя,
створює обов'язки для другого з
подружжя в разі, якщо його укладено в
інтересах сім'ї, а одержане за цим
договором майно фактично використано
на задоволення потреб сім'ї.

Договір, укладений одним із подружжя,
за яким майно використане не на
задоволення потреб сім'ї, а на інші
потреби, не створює обов'язків для
іншого з подружжя.

____________