АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22-ц/774/2671/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Марченко
Справа № 2/171/858/13
Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Романюк М.М.,Макарова М.О.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2013 року про відмову у відкритті
провадження по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ "Олімп",
регіонального відділення фонду
Державного майна України в
Дніпропетровській області, третя особа
- приватний нотаріус Апостолівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним,-

В С Т
А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та
просила визнати договір
купівлі-продажу будівлі Будинку побуту
від 28 серпня 1995 року укладений між
представництвом Фонду державного
майна України в Апостолівському районі
та колективом покупців - працівників
Державного виробничого підприємства
«Олімп-Сервіс» недійсним, визнати
незаконним свідоцтво про право
власності на майно №5 від 05 січня 1996
року, що видане Державному виробничому
підприємству «Олімп-Сервіс».

Ухвалою Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
вересня 2013 року ОСОБА_1 відмовлено у
відкритті провадження, оскільки всі
спори між господарським товариством та
його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, пов'язані зі
здійсненням ними корпоративних прав та
виконанням обов'язків учасника
господарського товариства, на підставі
пункту 4 частини першої статті 12 ГПК
підвідомчі (підсудні) господарським
судам незалежно від суб'єктного
складу учасників спору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу суду скасувати та справу
направити для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Постановляючи ухвалу про повернення
позовної заяви, суд першої інстанції
виходив із того, що даний спір не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, відноситься до
компетенції господарського суд.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження, якщо заява не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

Згідно з абз. 3 п. 3 рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
№15- рп/2002 у справі №1-2/2002 зі змісту ч.2
ст. 124 Конституції України щодо
поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
вирішенням.

Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12.06.2009 р. вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі, суд повинен виходити з того, що
згідно зі ст. 124 Конституції України
юрисдикція загальних судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, а за частинами
першою і другою ст. 15 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17) або Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1,12) віднесено до компетенції
адміністративних чи господарських
судів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №3 «Про деякі питання юрисдикції
загальних суддів та визначення
підсудності цивільних справ» від
01.03.2013, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статей 15,16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (стаття 17; далі -
КАС), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1,12; далі - ГПК),
Кримінальним процесуальним кодексом
України (далі - КПК) або Кодексом
України про адміністративні
правопорушення України 9далі - КупАП)
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями справ
цивільної юрисдикції від інших є, по
перше, наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору ( однією із сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації
інші юридичні особи (у тому числі
іноземці), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Перелік підвідомчих господарським
судам справ визначено у ст. 12 ГПК
України.

Так, за приписами вказаної норми
господарським судам підвідомчі: 1)
справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних
умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів; 2) справи про банкрутство; 3)
справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції; 4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Таким чином, господарським судам
підсудні справи, які виникають з
господарсько-правових відносин
суб'єктів господарювання.

З позовної заяви вбачається, що спір
виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ТОВ "Олімп",
регіональним відділенням фонду
Державного майна України в
Дніпропетровській області, третя особа
- приватний нотаріус Апостолівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу
будівлі Будинку побуту від 28 серпня 1995
року укладеного між представництвом
Фонду державного майна України в
Апостолівському районі та колективом
покупців - працівників Державного
виробничого підприємства
«Олімп-Сервіс» недійсним, визнання
незаконним свідоцтва про право
власності на майно №5 від 05 січня 1996
року, що видане Державному виробничому
підприємству «Олімп-Сервіс».

Таким чином слушними являються доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
відсутності у правовідносинах її та
відповідачів ознак корпоративних
відносин , що відповідає роз»ясненням ,
які містяться в п. 13 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №3 «Про деякі питання юрисдикції
загальних суддів та визначення
підсудності цивільних справ» від 01.03.2013
року , де зазначено на те , що під
корпоративними відносинами маються на
увазі такі відносини , що виникають ,
змінюються та припиняються щодо
корпоративних прав , правове
визначення яких , в свою чергу , надано в
п.2 постанови Пленуму Верховного Суду
України « Про практику розгляду судами
корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008
року.

За таких обставин , колегія суддів
вважає , що суд першої інстанції дійшов
до не правильного висновку про
відмову у відкритті провадження по
даній справі, оскільки заявлені вимоги
не можуть розглядатись в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2013 року скасувати, справу
направити до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді