Справа № 761/195/14-ц
Провадження №2/761/1815/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Губиш Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "ФІДОБАНК" про
розірвання договорів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року до Шевченківського
районного суду міста Києва надійшов
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "ФІДОБАНК" про
розірвання договорів.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачі зазначають, що 21 грудня 2006
року Акціонерний банк
«Факторіал-Банк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«ФІДОБАНК»(Банк) та ОСОБА_1 уклали
договір кредиту № 453-А-Г/01/06, відповідно
до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові
кошти у сумі 266 000,00 грн. на строк до 20
грудня 2011 року. В забезпечення
виконання кредитних зобов'язань 21
грудня 2006 року Банк та ОСОБА_2 уклали
договір поруки № 453/01, згідно умов якого
ОСОБА_2 зобов'язалася перед Банком
відповідати в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_1
умов кредитного договору. Рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 05.12.2013 року позовні вимоги Банку
задоволені в повному обсязі - стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за
Кредитним договором у сумі 147 535,34 грн.
та судовий збір у розмірі 1475,34 грн. в
рівних частинах з кожного. Приймаючи
вищевикладене, позивачі на підставі ст.
652 ЦК України просять розірвати
кредитний договір та договір поруки.

У судове засідання позивачі не
з'явилися, повідомлені належним чином
про розгляд справи, направили на адресу
суду заяву в якій просять розглядати
справу за їх відсутності.

Представник відповідача Журба С.В. у
судовому засіданні проти позову
заперечив та зазначив, що позиція
позивачів є безпідставною та
пов'язаною з бажанням уникнути
виконання кредитних зобов'язань в
повному обсязі. Зазначав, що звернення
до суду з вимогою про дострокове
повернення всіх сум за кредитним
договором у зв'язку з порушення умов
договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України
не означає односторонньої відмови від
договору, а є наслідком невиконання чи
неналежного виконання боржником своїх
договірних зобов'язань.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
письмові докази у справі у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає до задоволення,
враховуючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 21
грудня 2006 року Акціонерний банк
«Факторіал-Банк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір
кредиту № 453-А-Г/01/06, відповідно до умов
якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у
сумі 266 000,00 грн. на строк до 20 грудня 2011
року.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 21 грудня 2006 року Банк та
ОСОБА_2 уклали договір поруки № 453/01,
згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язалася
перед Банком відповідати в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 05.12.2013 року позовні
вимоги Банку задоволені в повному
обсязі - стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ПуАТ «ФІДОБАНК»
заборгованість за Кредитним договором
у сумі 147 535,34 грн. та судовий збір у
розмірі 1475,34 грн. в рівних частинах з
кожного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах. Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Слід зазначити те, що Банк умови
договору виконав в повному обсязі,
кредитні кошти видав, проте
відповідачі заборгованість не
сплачують, розірвання кредитного
договору та договору поруки, як
наслідок врегулювання спору рішенням
суду та умовами договорів не
передбачено, а отже підстави
розірвання договорів відсутні.

Суд зауважує, що дострокове
присудження до виконання основного
зобов'язання в натурі не тягне його
припинення з дня набрання законної
сили рішення суду і не виключає
стягнення процентів, пені та збитків, а
також інших штрафних санкцій,
передбачених угодою, до дня фактичного
задоволення (повного розрахунку).

Звернення до суду з вимогою про
дострокове повернення всіх сум за
кредитним договором у зв'язку з
порушення умов договору згідно з ч. 2 ст.
1050 ЦК України не означає
односторонньої відмови від договору, а
є наслідком невиконання чи неналежного
виконання боржником своїх договірних
зобов'язань. Це спосіб
цивільно-правової відповідальності
боржника. У подальшому при невиконанні
рішення суду у кредитора виникає право
стягнути суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК
України, оскільки зобов'язальні
правовідносини не припинилися. У ст. 599
ЦК України зазначено, що зобов'язання
припиняються його виконанням,
проведеним належним чином (а не в силу
ухвалення рішення суду).

Станом на час подання позову про
розірвання договорів кредиту та поруки
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кредитні зобов'язання
належним чином не виконали,
заборгованість за кредитним договором
не сплатили, а отже підстави для
розірвання кредитного договору та
договору поруки відсутні.

Також слід зазначити те, що відповідно
до положень п. 17 Постанови Пленуму ВССУ
з розгляду цивільних та кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30 березня 2012 року №
5, наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до положень п. 29 Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30 березня
2012 року № 5, передбачене статтею 1050 ЦК
право кредитодавця вимагати від
позичальника дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, є
самостійним. Реалізація такого права
жодним чином не залежить від
пред'явлення кредитодавцем вимог про
розірвання кредитного договору
відповідно до положення статті 651 ЦК.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
поданий позов є необґрунтованим,
безпідставним та таким, що не підлягає
до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 209,
212-215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"ФІДОБАНК" про розірвання договорів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: