Справа № 2/257/581/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Київський районний суд
м. Донецька в складі:

Головуючого - судді
Ополинської І.Г.,

при секретарі -
Дємєнчук К.Ю.,

з участю позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Щукіної Л.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії, мотивуючи заявлені
вимоги тим, що він з 01.09.1977 року по 02.01.1996
року працював гірничим робітником,
машиністом гірських машин з підземним
повним робочим днем у шахті на ДВАТ
«Шахта Бутівка - Донецька». 02.12.2011 року
відносно нього був складений акт
розслідування хронічного захворювання
за № 2. Даний акт підтверджує наявність
у нього професійного захворювання, яке
виникло під час роботи на ДВАТ «Шахта
Бутівка - Донецька». 20.02.2012 року він
пройшов огляд МСЕК, яка встановила йому
20 % втрати працездатності безстроково
внаслідок професійного захворювання з
31.01.2012 р. 22.03.2012 року він звернувся до ВВД
ФССНВВ у Київському районі м. Донецька
з заявою про призначення йому
страхових виплат. За результатами
розгляду такої заяви ВВД ФССНВВ у
Київському районі м. Донецька прийняло
постанову про взяття його на облік як
потерпілого на виробництві, але цієї же
дати відповідач прийняв постанову про
призначення йому щомісячної страхової
виплати і одноразової допомоги в разі
стійкої втрати працездатності у
розмірі 0,00 грн. та пояснив таке, тим, що
його середньомісячна заробітна плата,
з якої нараховуються і виплачуються
страхові виплати, дорівнює 0,00 грн. і це
вказано у довідки про середню
заробітну плату, яка видана ДВАТ «Шахта
Бутівка Донецька» 22.03.2012 р. Позивач не
погоджуючись з такими діями
відповідача і вважаючи, їх такими, що
грубо порушує його конституційне право
на соціальне забезпечення у разі
втрати працездатності внаслідок
професійного захворювання, мотивуючи
таке тим, що в його випадку необхідно
застосувати розмір середньої тарифної
ставки, встановленої на день
встановлення МСЕК стійкої втрати
працездатності. Згідно довідки ДВАТ
«Шахта Бутівка Донецька» тарифна
ставка машиніста гірських машин з
підземним повним робочим днем у шахті 6
розряду державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта
Бутівка Донецька» у грудні 2011 року
становила 4086,72 грн. Просив суд
зобов'язати ВВД ФССНВВ у Київському
районі м. Донецька нарахувати і
сплатити йому одноразову допомогу та
сплачувати щомісячні страхові виплати,
починаючи з 31 січня 2012 року виходячи з
тарифної ставки у розмірі 4086 гривень 72
копійок за грудень 2011 року машиніста
гірських машин з підземним повним
робочим днем у шахті 6 розряду
державного відкритого акціонерного
товариства «Шахта «Бутівка Донецька».

У судовому засіданні Позивач
підтримав заявлені вимоги, в
обґрунтування яких надав пояснення,
які аналогічні тим, що викладені у
позові. Просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
Відповідача - Щукіна Л.А., яка діяла на
підставі перевірених судом
повноваженнях (довіреності),
заперечувала проти задоволення позову,
мотивуючи тим, що 02.12.2011 року відносно
позивача на ДВАТ «Шахта
Бутівка-Донецька» був складений акт
розслідування професійного
захворювання за формою П-4. 20.02.2012р.
позивач пройшов огляд МСЕК, де йому
було встановлено 20% втрати
працездатності безстроково внаслідок
професійного захворювання. 22.03.2012
року позивач звернувся до відділення
Фонду з заявою про призначення йому
страхових виплат у зв'язку з частковою
втратою працездатності внаслідок
професійного захворювання. Для
визначення розміру щомісячної
страхової виплати ОСОБА_1 відділенням
Фонду був зроблений запит на ДВАТ
«Шахта Бутівка-Донецька» про середню
заробітну плату позивача. Відділення
Фонду визначило розрахунковим період -
період роботи ОСОБА_1 з липня по грудень
1995 року, оскільки це є останні повні
шість місяців роботи позивача на
підприємстві, де у нього виникло
професійне захворювання, перед
звільненням. Роботодавець (ДВАТ «Шахта
Бутівка - Донецька») надав довідку про
середню заробітну плату ОСОБА_1, в якій
зазначив, що заробітна плата ОСОБА_1 в
період з липня 1995р. по грудень 1995 року
дорівнює 0,00 грн., оскільки працівник в
цей час знаходився у відпустці без
збереження заробітної плати.
Спеціаліст відділення Фонду 23 березня
2012 року здійснив перевірку зазначеної
довідки про середню заробітну плату
ОСОБА_1, порушень в обчисленні не
виявив. Враховуючи, що ОСОБА_1 має
професійне захворювання, але розмір
його середнього заробітку у
розрахунковому періоді дорівнює 0,00
грн., відділення Фонду прийняло
постанову про взяття ОСОБА_1 на облік у
відділенні Фонду, але сума його
щомісячного відшкодування дорівнює 0,00
грн. (постанова від 23.03.2012р.). Правові
підстави для виключенні з
розрахункового періоду період,
протягом якого ОСОБА_1 не працював,
відсутні, оскільки відпустка без
збереження заробітної плати не є
поважною причиною, за якою
застрахована особа не працювала. З
огляду на викладене вважала, що
порушень норм діючого законодавства з
боку відділення Фонду немає, а тому
просила суд відмовити у задоволенні
вимог Позивача.

Вислухав пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Під час розгляду даної цивільної
справи судом були створені всі умови
для реалізації прав та обов'язків
учасниками судового розгляду, у тому
числі й в частині подання ними доказів
та заявлення клопотань.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказів.

З огляду на вищенаведене, суд
розглядає справу на підставі тих
доказів, які є у матеріалах справи і
вважає, що їх достатньо для розгляду
цієї справи по суті.

Разом з тим, відповідно до ст.212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
досліджених наявних у справі доказів і
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Під час розгляду даної цивільної
справи судом були створені всі умови
для реалізації прав та обов»язків
учасниками судового розгляду, у тому
числі й в частині подання ними доказів
та заявлення клопотань. Однак, сторони,
розпорядившись своїми правами на
власний розсуд, відмовились від
надання суду інших доказів у
підтвердження своїх вимог та
заперечень і вважали, що наявні всі
документи для вирішення справи по суті,
тому суд розглядає справу на підставі
тих доказів що містяться у справі.

Судом встановлено, що правовідносини,
які виникли між сторонами регулюються
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105,
постановою КМУ № 1266 від 26 вересня 2001 р.

Страхові виплати потерпілим на
виробництві призначаються і
виплачуються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999р. /далі по тексту - Закон 1105/.

Згідно з пунктом 1 статті 34 Закону 1105
сума щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Порядок проведення розрахунку
середньої заробітної плати для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, встановлений
постановою КМУ № 1266 від 26 вересня
2001р./далі по тексту - Порядок 1266/.

Пунктом 4 Порядку №1266 встановлено, що
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата,
є останні шість календарних місяців (з
першого до першого числа), що передують
місяцю, в якому настав страховий
випадок для страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання осіб, у яких через деякий
час погіршився стан здоров'я у зв'язку з
раніше отриманим ушкодженням здоров'я
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання - період роботи за
останнім основним місцем роботи перед
настанням тимчасової
непрацездатності.

Місяці розрахункового періоду (з
першого до першого числа, в яких
застрахована особа не працювала з
поважних причин (тимчасова
непрацездатність, відпустка у зв'язку з
вагітністю і пологами, відпустка по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та шестирічного віку
за медичним висновком), виключається з
розрахункового періоду.

Разом з тим, відповідно до п.10 Порядку №
1266 якщо у розрахунковому періоді перед
настанням страхового випадку
застрахована особа не мала заробітку
(грошового забезпечення) з поважних
причин, що зазначені у п.4 цього Порядку,
або якщо страховий випадок настав у
перший день роботи, середня заробітна
плата (грошове забезпечення) для
розрахунку страхових виплат …
визначається, виходячи з місячної
тарифної ставки (посадового окладу),
встановленої працівникові на момент
розрахункового періоду.

Поважними причинами у відповідності до
вимог п.4 Порядку № 1266 є тимчасова
непрацездатність, відпустка у зв»язку
з вагітністю та пологами, відпустка по
догляду за дитиною до досягнення нею
3-річного віку та шестирічного віку за
медичним висновком.

Крім того, згідно з роз»ясненнями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 23 вересня 2013
року № 616-06-13 суд може визнати поважними
інші причини перебування потерпілого у
відпустці без збереження заробітку.

Як встановлено в судовому засіданні і
таке вбачається з матеріалів справи, що
з 01.09.1977 року по 02.01.1996 року Позивач
працював гірничим робітником,
машиністом гірських машин з підземним
повним робочим днем у шахті на ДВАТ
«Шахта Бутівка - Донецька». /а.с.5-6/

02.12.2011 року відносно Позивача був
складений акт розслідування
хронічного захворювання за формою П-4 №
2. Даний акт підтверджує наявність у
нього професійного захворювання, яке
виникло під час роботи на ДВАТ «Шахта
Бутівка - Донецька»./а.с.3/ 20.02.2012
року Позивач пройшов огляд МСЕК, де
йому встановлено 20 % втрати
працездатності безстроково внаслідок
професійного захворювання. /а.с.4/

Судом встановлено, що сам факт
наявності у Позивача професійного
захворювання та втрати працездатності
Відповідач не ставить під сумнів.

22.03.2012 року Позивач звернувся до ВВД
ФССНВВ у Київському районі м. Донецька
з заявою про призначення йому
страхових виплат.

За результатами розгляду такої заяви
ВВД ФССНВВ у Київському районі м.
Донецька прийняло постанову про взяття
ОСОБА_1 на облік, як потерпілого на
виробництві, але цієї же дати
Відповідач прийняв постанову про
призначення йому щомісячної страхової
виплати і одноразової допомоги в разі
стійкої втрати працездатності у
розмірі 0,00 грн., мотивуючи тим, що
Відповідач визначив розрахунковий
період - період роботи ОСОБА_1 з липня по
грудень 1995 року, оскільки це є останні
повні шість місяців роботи позивача на
підприємстві, де у нього виникло
професійне захворювання, перед
звільненням, оскільки роботодавцем
(ДВАТ «Шахта Бутівка - Донецька») було
надано довідку про середню заробітну
плату ОСОБА_1, відповідно до якої
заробітна плата ОСОБА_1 в період з липня
1995р. по грудень 1995 року дорівнює 0,00 грн.,
оскільки працівник в цей час
знаходився у відпустці без збереження
заробітної плати.

Не заперечуючи проти права Позивача на
соціальний захист у зв»язку з
ушкодженням здоров»я на виробництві,
відділення фонду вважає, що у даному
конкретному випадку застрахована
особа позбавлена можливості отримати
усі належні страхові виплати, оскільки
така особа не мала заробітку у
встановленому законом розрахунковому
періоді.

Однак, такі доводи Відповідача суд не
може прийняти до уваги, з огляду на
таке.

Розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
для нарахування вказаних страхових
виплат у відповідності до п.4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266 (надалі Порядок № 1266), є останні
шість календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок (для
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання осіб, у яких через деякий
час погіршився стан здоров»я у зв»язку
з раніше отриманим ушкодженням
здоров»я внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання - період роботи за
останнім основним місцем роботи перед
настанням тимчасової працездатності).

Проводячи нарахування страхових
виплат, відділення фонду виходило із
заробітку потерпілого, вказаного у
довідці ДВАТ «Шахта
«Бутівка-Донецька».

Згідно з цієї довідкою заробіток
ОСОБА_1 з 01.07.1995 року по 31.12.1995 року
Позивач перебував у відпустці без
збереження заробітної плати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що
у період складної економічної ситуації
1990-х років підприємство ДВАТ «Шахта
Бутівка - Донецька» не працювало у
зв'язку з простоєм. З метою економії
коштів роботодавець не оформляв
простій на підприємстві відповідно до
статті 113 Кодексу законів про працю
України, а відправляв працівників
шахти у відпустку без збереження
заробітної плати.

Таким чином, судом встановлено, що саме
з вказаних підстав ОСОБА_1 знаходився у
відпустці без збереження заробітної
плати у період, який є розрахунковим
при визначенні розміру середньої
заробітної плати для призначення
страхових виплат.

За таких обставин суд вважає можливим
визнати поважними причини, з яких
ОСОБА_1 перебував у відпустці без
збереження заробітку.

Задовольняючи позовні вимоги Позивача,
суд відмічає наступне, оскільки
протягом розрахункового періоду з 01
липня 1995 року по 31 грудня 1995 року ОСОБА_1
з поважних причин не мав повного
відпрацьованого місяця роботи, розмір
середнього заробітку для нарахування
йому страхових виплат слід визначати,
виходячи з місячної тарифної ставки,
встановленої на момент настання
страхового випадку працівникові
аналогічної спеціальності (п.10 Порядку
№ 1266).

Згідно запису у трудовій книжці
Позивача з 01.09.1977 року по день
звільнення з роботи - 02.01.1996 року - він
працював гірничим робочим з повним
робочим днем у шахті. /а.с.5/

Згідно із довідкою державного
відкритого акціонерного товариства
«Шахта «Бутівка-Донецька» тарифна
ставка машиніста гірничих виємочних
машин у грудні 2011 року становила 4086 грн.
72 коп. /а.с.10/

З врахуванням вище викладеного, суд
вважає, що саме з цієї тарифної ставки
слід було розрахувати та сплатити
ОСОБА_1 одноразову страхову допомогу у
зв»язку зі стійкою втратою професійної
працездатності через професійне
захворювання, а також розрахувати та
сплачувати йому з 31 січня 2012 року
щомісячні страхові виплати з подальшим
корегуванням у відповідності до вимог
закону.

Виходячи з вищенаведеного, Відповідач
повинен нарахувати і сплатити ОСОБА_1
одноразову допомогу та сплачувати
щомісячні страхові виплати, починаючи
з 31 січня 2012 року виходячи з тарифної
ставки у розмірі 4086 гривень 72 копійок
за грудень 2011 року машиніста гірських
машин з підземним повним робочим днем у
шахті 6 розряду державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта
«Бутівка Донецька».

Інших обставин, які б мали істотне
значення у справі судом встановлено не
було.

Таким чином, суд вважає цей позов
ґрунтується на законі, доведений
позивачем документально, а тому
задовольняє його повістю.

На підставі викладеного, керуючись
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105,
постановою КМУ № 1266 від 26 вересня 2001 р.,
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 174, 212-215 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька нарахувати і
сплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу та
сплачувати щомісячні страхові виплати,
починаючи з 31 січня 2012 року виходячи з
тарифної ставки у розмірі 4086 (чотири
тисячі вісімдесят шість) гривень 72
копійок за грудень 2011 року машиніста
гірських машин з підземним повним
робочим днем у шахті 6 (шостого) розряду
державного відкритого акціонерного
товариства «Шахта «Бутівка Донецька».

Повний текст рішення складений 05
березня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.Г. Ополинська