Справа № 4c/257/25/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Київський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді - Лях М.Ю.,

при секретарі - Ранкової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залу суду №9 скаргу ОСОБА_1
на дії відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції у м. Донецьку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на
дії відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції у м. Донецьку
посилаючись на те, що на підставі
судового наказу Київського районного
суду м. Донецька № 2н/0523/2567/2012 від 19.10.2012
року відділом державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції у м. Донецьку
відкрито виконавче провадження.
Постановою ВП № 38847013 від 03.02.2014 року
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження. Разом з
тим, заявник вказує, що виконавче
провадження було відкрито на підставі
судового наказу, який було скасовано
ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 19.12.2012 року. Зазначає, що
він не отримував постанову про
відкриття виконавчого провадження, а
про існування постанови про накладення
арешту та заборону на його відчуження
заявник дізнався від співробітників
Державтоінспекції під час зупинення
його автомобілю з послідуючими
спробами забрати належний йому
автомобіль на штрафмайданчик. За таких
обставин, заявник вважає вказані дії
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку незаконними та
такими, що порушують його права та
законні інтереси. Внаслідок вказаних
дій державної виконавчої служби у
заявника погіршився стан здоров'я,
порушився сон, загострилися
посттравматичні захворювання,
закінчилися кошти для вирішення
проблем, а також завдано моральну
шкоду. З посиланням на положення статті
31 Закону України «Про виконавче
провадження», статтю 13 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
статтю 366 Кримінального кодексу
України, статтю 214 Кримінального
процесуального кодексу України
просить суд скасувати постанову
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку ВП № 38847013 від
03.02.2014 року про накладення арешту на
майно боржника та оголошено заборони
на його відчуження; визнати дії відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку під час винесення
постанови ВП № 38847013 від 03.02.2014 року про
накладення арешту на майно боржника та
оголошено заборони на його відчуження
такою, що порушує Закон України «Про
виконавче провадження» та Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів»; порушити кримінальну справу
відносно працівників відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку за складання,
підробку завідомо неправдивих
офіційних документів та призначити
досудове слідство; визнати заявника
потерпілою особою в порядку статті 55
КПК України.

В судовому засіданні заявник не
з'явився, був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, надав на адресу суду
заяву про розгляд справи за його
відсутністю, доводи, викладені в скарзі
підтримує, просить скаргу задовольнити
в повному обсязі.

В судовому засіданні державний
виконавець не з'явився, був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, надав на
адресу суду заяву про розгляд справи за
його відсутністю, заперечує проти
доводів, викладених в скарзі, просить
відмовити в задоволенні скарги в
повному обсязі. Згідно письмових
заперечень вбачається, що про
скасування судового наказу №
2н/0523/2567/2012, виданого Київським районним
судом м. Донецька відділу державної
виконавчої служби стало відомо тільки
з заяви ОСОБА_1, яка була додана до
ухвали Київського районного суду м.
Донецька від 16.01.2014 року про відкриття
провадження. 03.02.2014 року державним
виконавцем через канцелярію
Київського районного суду м. Донецька
отримано копію ухвали Київського
районного суду м. Донецька від 19.12.2012
року про скасування судового наказу №
2н/0523/2567/2012 року. Того ж дня державним
виконавцем винесена постанова про
звільнення майна боржника з-під арешту
(яка направлена сторонам та ВРЕВ-1) та
постанова про закінчення виконавчого
провадження, яка направлена сторонам, а
виконавчий документ був надісланий до
Київського районного суду м. Донецька.
За наведених підстав просить відмовити
у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується скарга, об'єктивно
оцінивши докази, що мають істотне
значення для її розгляду та вирішення
по суті, приходить до висновку, що
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як зазначено у ст. 1 Закону України "Про
державну виконавчу службу", державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених Законом України
«Про виконавче провадження» заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що судовим наказом
Київським районним судом м. Донецька
від 19.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Комунального підприємства
«Донецькміськводоканал» суму
заборгованості в розмірі 714 грн. та
державне мито в розмірі 107,30 грн.

Згідно копії заяви Комунального
підприємства «Донецькміськводоканал»
від 22.11.2012 року вбачається, що директор
підприємства звертається до
начальника ВДВС Київського РУЮ м.
Донецька та просить прийняти судовий
наказ від 19.10.2012 року № 2н-2567 про
стягнення заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення, а
також просить накласти арешт на все
майно (втому числі нерухоме), яке
знаходиться у власності боржника з
метою забезпечення своєчасного,
неупередженого виконання судового
рішення. Згідно відбитку штампу
вказана заява отримана ВДВС Київського
РУЮ м. Донецька 12.07.2013 року вхідний №
16142/04-33.

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 19.12.2012 року скасовано
судовий наказ № 2н/0523/2567/13 від 19.10.2012
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
КП «Длонецькміськводоканал» суми
заборгованості.

З копії постанови № ВП№ 38847013 від 12.07.2013
року вбачається, що державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
судового наказу Київського районного
суду м. Донецька № 2н/0523/2567 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «ДМВК»
заборгованості в розмірі 714,40 грн.,
заява про примусове виконання подана
12.07.2013 року.

З копії витягу з журналу реєстрації
вихідної кореспонденції за 2013 рік
вбачається, що постанова про відкриття
виконавчого провадження відправлено
ОСОБА_2 12.07.2013 року за вих. № 395-59.

З копії постанови ВП № 38847013 від 24.12.2012
року вбачається, що накладено арешт на
все рухоме майно, що належить боржнику
ОСОБА_2 в межах суми звернення
стягнення 714,40 грн., заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику.

З копії постанови ВП № 38847013 від 03.02.2014
року вбачається, що на підставі ухвали
Київського районного суду м. Донецька
від 19.12.2012 року про скасування судового
наказу № 2н/0523/2567/2012, виданого Київським
районним судом м. Донецька, звільнено
з-під арешту все рухоме майно, що
належить боржнику ОСОБА_2 з моменту
надходження постанови.

З копії постанови ВП № 38847013 від 03.02.2014
року закінчено виконавче провадження з
примусового виконання судового наказу
№ 2н/0523/2567 виданого Київським районним
судом м. Донецька, припинено чинність
арешту майна боржника та скасовано
інші заходи примусового виконання
рішення.

З копії витягу з кримінального
провадження № 00000308 вбачається, що
05.02.2014 року до Київського РВ ДМУ ГУМВС
України в Донецькій області надійшла
заява від ОСОБА_1 в якій він просить
притягнути до відповідальності
працівників відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку за складання, підробку
завідомо неправдивих офіційних
документів, ЖЕО № 1134 від 05.01.2014 року,
дата внесення в ЄРДР - 05.02.2014 року,
попередня правова кваліфікація ч.1
статті 366 КК України.

Згідно статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; надавати сторонам
виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитися
з матеріалами виконавчого провадження;
розглядати заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання; заявляти в
установленому порядку про самовідвід
за наявності обставин, передбачених
цим Законом; роз'яснювати сторонам їхні
права і обов'язки. Державний виконавець
у процесі здійснення виконавчого
провадження має право: 1) проводити
перевірку виконання боржниками рішень,
що підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; 2) здійснювати перевірку
виконання юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 4) безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; 5) накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові. Постанова про
відкриття виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Судом встановлено, що згідно відбитку
штампу вхідної кореспонденції № 16142/04-33
заява Комунального підприємства
«Донецькміськводоканал» про примусове
виконання судового наказу Київського
районного суду м. Донецька № 2н-2567
надійшла до відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку 12.07.2013 року. Відповідно до ч.1
статті 25 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
відкрито виконавче провадження. Разом
з заявою про примусове виконання
судового наказу до відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку надано копію судового наказу
з відміткою про набрання ним законної
чинності. З урахуванням наведеного,
враховуючи відсутність на момент
відкриття виконавчого провадження
відомостей про скасування судового
наказу, приймаючи до уваги положення
статті 26 Закону України «Про виконавче
провадження», якою встановлено
підстави відмови у відкритті
виконавчого провадження суд вважає, що
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку щодо прийняття та
відкриття виконавчого документу є
такими, що відповідають положенням
статей 25, 26 Закону України «Про
виконавче провадження». Дії державного
виконавця щодо прийняття постанови ВП
№ 38847013 від 24.12.2012 року про накладення
арешту на все рухоме майно, що належить
боржнику в межах суми звернення
стягнення та заборону здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику суд вважає такими, що
відповідають положенням вимогам
статті 57 Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки вказана
постанова була винесена в межах
виконавчого провадження ВП № 38847013 під
час примусового виконання судового
наказу. Враховуючи, що постановою ВП №
38847013 від 03.02.2014 року звільнено з-під
арешту все рухоме майно, що належить
боржнику ОСОБА_1, приймаючи до уваги, що
постановою ВП № 38847013 від 03.02.2014 року
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання судового наказу
№ 2н/0523/2567 виданого Київським районним
судом м. Донецька, а також припинено
чинність арешту майна боржника та
скасовано інші заходи примусового
виконання рішення суд приходить до
висновку про відсутність предмету
судового оскарження, оскільки
накладений постановою ВП № 38847013 від
24.12.2013 року арешт на все рухоме майно
боржника та оголошення заборони на
його відчуження на час судового
розгляду скарги скасовано державним
виконавцем після з'ясування відділом
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку про скасування
судового наказу Київського районного
суду м. Донецька № 2н/0523/2567.

Провадження в частині вимог,
викладених заявником в скарзі на дії
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку про порушення
кримінальної справи відносно
працівників відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку за складання, підробку
завідомо неправдивих офіційних
документів, призначення досудового
слідства, а також визнання заявника
потерпілою особою в порядку статті 55
КПК України ухвалою Київського
районного суду м. Донецька від 05.03.2014
року закрито на підставі статті 205 ЦПК
України, оскільки зазначені вимоги
слід вирішувати в порядку,
встановленому чинним Кримінальним
процесуальним кодексом України.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що скарга ОСОБА_1 на дії відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку задоволенню не
підлягає.

З огляду на наведене, керуючись
статтями 10, 11, 59, 60, 214, 215, 218, 283-389
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 1, 11 Закону України
«Про виконавче провадження» суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через Київський
районний суд м. Донецька протягом п'яти
днів з дня її проголошення.

Суддя Київського районного суду

м. Донецька
М.Ю. Лях