У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лореаль Україна»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Лореаль
Україна» (далі - ТОВ «Лореаль Україна»),
у якому просив: поновити його на посаді
менеджера з питань регіонального
розвитку ТОВ «Лореаль Україна» з 4
жовтня 2012 року, стягнути з відповідача
на його користь суму недоотриманих
бонусів (премії) і компенсації в
розмірі 28 900 грн, середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 53 537,10
грн, а також 30 000 грн на відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 17
липня 2006 року він перебував із
відповідачем у трудових відносинах.

Наказом від 16 липня 2012 року «Про зміни в
організації виробництва і праці на
підприємстві» було перерозподілено
сектори діяльності менеджерів з питань
регіонального розвитку, а наступним
наказом, виданим у той же день, йому
було встановлено неповний робочий день
з виплатою заробітної плати
пропорційно відпрацьованому часу.

27 вересня 2012 року відповідачем були
внесені зміни до вказаних наказів,
позивача зобов'язано повернути
службовий автомобіль, змінено
тривалість його робочого часу та
розмір заробітної плати.

Вважаючи, що зазначені накази є
незаконними, видані з порушенням
трудового законодавства, оскільки
об'єктивних причин для зміни умов
організації виробництва і праці у
відповідача не було, а зниження
заробітної плати позивача порушило
умови трудового договору, він
неодноразово звертався до керівництва
про їх скасування.

Наказом від 2 жовтня 2012 року № ЛУ/К - 089
його звільнено з роботи на підставі п. 6
ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Звільнення вважав неправомірним, тому
звернувся до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
28 серпня 2013 року, відмовлено ОСОБА_3 у
задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 22 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 28 серпня 2013 року залишено без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ч.3 ст.
32 та ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ст. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру».

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ч.3 ст. 32 та ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру»
заявник посилається на ухвалу
Верховного Суду України від 23 січня 2008
року у справі про визнання наказів
незаконними та поновлення на роботі,
постанову Верховного Суду України від 4
липня 2012 року у справі про поновлення
умов оплати праці, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 травня 2012 року у справі про
поділ житлового будинку.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.4 постанови №11 від 30 вересня
2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», з
подальшими змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, подається до
Верховного Суду України через Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ після
їх перегляду в касаційному порядку,
тобто: після ухвалення Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ судового рішення за наслідками
розгляду касаційної скарги;після
ухвалення Верховним Судом України як
судом касаційної інстанції судового
рішення за наслідками розгляду
касаційної скарги, яка подана до 15
жовтня 2010 року.

Із змісту доданої до заяви постанови
Верховного Суду України від 4 липня 2012
року вбачається, що даним судовим
рішенням справа розглядалася
Верховним Судом України, з підстав
передбачених Главою 3 ЦПК України, що не
означає остаточного вирішення спору, а
відтак, на неї не може здійснюватися
посилання на підтвердження
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України», з подальшими змінами та
доповненнями, постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанції із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу 5 ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

Із доданої до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 травня 2012 року вбачається,
що даним судовим рішенням скасовано
судове рішення суду нижчої інстанції, з
направленням справи на новий судовий
розгляд, що не означає остаточного
вирішення спору, а відтак на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Надана для порівняння ухвала
Верховного Суду України від 23 січня 2008
року не може бути прикладом
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме ч.3 ст. 32 та
ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру»,
оскільки правовий висновок, зазначений
в даному судовому рішенні у порівнянні
з ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року, яку просить переглянути заявник,
ґрунтується на різних фактичних
обставинах, що не свідчить про
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції саме ч.3 ст. 32 та
ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру».

За таких обставин, неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не відбулося, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Лореаль
Україна» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О. В. Умнова

І.М. Фаловська