Номер провадження № 22-ц/785/2781/14
Головуючий у першій інстанції: Матяш
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Комлевої
О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду м. Одеси від 24
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, КП «Житлово - комунальне
господарство смт. Сергіївка», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: виконавчий
комітет Сергіївської селищної ради -
про встановлення порядку користування
квартирою, укладання окремих договорів
найму, вселення та зобов'язання не
чинити перешкод у вселенні і
користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП «Житлово -
комунальне господарство смт,
Сергіївка», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
виконавчий комітет Сергіївської
селищної ради - про встановлення
порядку користування квартирою,
укладання окремих договорів найму,
вселення та зобов'язання не чинити
перешкод у вселенні і користуванні
квартирою, вказуючи, що 01 листопада 1990
року ОСОБА_3 було видано ордер на право
зайняття житлової площі, а саме:
квартира АДРЕСА_1 22 грудня 2010 року шлюб
між позивачкою та ОСОБА_3 був
розірваний. З цих пір між ними постійно
виникають сварки, щодо сплати
комунальних платежів, порядку
користування квартирою. В теперішній
час, ОСОБА_3 не дає позивачці можливості
користуватися спірною квартирою, не
пускає її в квартиру, На всі звернення
вирішити спір мирно ОСОБА_3 не реагує,
тому позивачка була вимушена
звернутися до суду з позовом та з
вимогою зобов'язати КП «Житлово -
комунальне, господарство смт.
Сергївка» укласти окремий договір
найму на окрему кімнату..

Позивачка та її представник у судовому
засіданні позов підтримали.

Представник; відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні позов не визнав,
надав до суду заперечення відповідно
до яких просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася, надіслала на адресу суду
заяву, відповідно якої просила суд
розглядати справу у її відсутність,
позов підтримала.

Представник КП «Житлово - комунального
господарства смт. Сергіївка» у судове
засідання не з'явився, надіслав на
адресу суду заяву про розгляд справи у
його відсутність.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про час, місце та дату
судового засідання, повідомлявся.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату судового засідання повідомлявся
належним чином, про причину своєї
неявки суд не сповістив.

Рішенням суду у задоволенні позову
відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 принесла
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
те, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

Відповідачка ОСОБА_4 апеляційну
скаргу визнала.

В судове засідання відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_5, представник КП
«Житлово- комунальне господарство»,
представник третьої особи, які про час
та місце розгляду справи в
апеляційному порядку повідомлялися
належним чином, не з*явилися. За змістом
ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь
у справі, розпоряджається своїми
процесуальними правами на власний
розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК
України неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення з
ухваленням нового з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, яке є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, а також
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд
першої інстанції цих вимог закону не
врахував, у зв'язку з чим висновки суду
не відповідають обставинам справи та
вимогам матеріального права.

Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

01 листопада 1990 року ОСОБА_3 було видано
ордер №143 на право зайняття з сім'єю
житлової площі в квартирі АДРЕСА_1

Спірна квартира не приватизована,
відноситься до державного житлового
фонду та перебуває в комунальній
власності смт. Сергіївка.

В даній квартирі зареєстровані
також: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5,
про що свідчить довідка №1143 від 17
жовтня 2012 року, яка видана КП «Житлово -
комунальне господарство смт.
Сергіївка».

22 грудня 2010 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 був розірваний, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу від 22.12.2010 року, серії
НОМЕР_1.

Відповідно до договору найму житлового
приміщення, який укладений 01.11.1990 року,
квартира АДРЕСА_1, складається з двох
кімнат, а саме: кімната 1-13.4 кв. м.,
кімната 2 - 20,00 кв. м., кухня -7,3 кв. м.,
ванна - 2,7 кв. м., санвузол - 1,6 кв. м.,
коридор - 13,00 кв. м..

Згідно ст. 64 Житлового кодексу України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Згідно ст.ст. 47-48 Конституції України
кожен має право на достатній життєвий
рівень для себе і своєї сім'ї, що
включає достатнє харчування, одяг,
житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім*ї.
Тому позов про вселення підлягає
задоволенню.

Однією з вимог позивачки є
встановлення порядку користування
квартирою, виділивши їй та ОСОБА_4 у
користування кімнату 2, площею 20,00 кв. м.,
а ОСОБА_3, та ОСОБА_5 - кімнату 1 - площею
13,4 кв. м.

Відповідно ст. 47 Житлового Кодексу,
норма житлової площі в Україні
встановлено в розмірі,; 13,65 кв. м,,на одну
особу.

Згідно ч.1.ст. 48 ЖК України, житлове
приміщення надається громадянам в
межах норми жилої, площі, але не менш
розміру встановленого КМУ та
Федерацією професійних союзів України,
при цьому враховується тільки житлова
площа.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" роз'яснено, що в силу ст. 104 ЖК
позивачу може бути виділено
приміщення, якщо жилу площу, що
припадає на нього (або з урахуванням
укладеної угоди про порядок
користування жилим приміщенням), може
бути виділено у вигляді ізольованого
приміщення, яке складається з однієї
або кількох кімнат, розмір якого не
менше встановленого для надання одній
особі, тому судова колегія вважає,
враховуючи згоду ОСОБА_4, яка в судовому
засіданні погодилася на проживання з
матір*ю в кімнаті 13,4 кв. вважає за
можливе виділити їм у користування цю
кімнату, а в користування ОСОБА_3 та
сина ОСОБА_5, виділити кімнату площею 20
кв.м.,а кухню - площею 7,3 кв.м., ванну
кімнату - площею 2,7 кв.м., санвузол -
площею 1,6 кв.м., коридор, площею 13,0 кв.м. -
залишити в загальному користуванні.
Такий порядок користування не порушить
житлових умов ОСОБА_3 та відповідає
фактичному користуванню спірною
квартирою.

Відповідно до ст. 104 Житлового кодексу
України, - член сім'ї наймача вправі
вимагати, за згодою інших членів сім'ї,
які проживають разом з ним, укладення з
ним окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати
згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача з
заключенням окремого договору найму,
йому може бути виділено ізольоване
жиле приміщення, розміром меншим за
жилу площу, що припадає на нього. Однак
поділ не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов викличе необхідність
постановки їх на облік, як таких, що
потребує поліпшення житлових умов, що
призведе до порушення прав інших
квартиронаймачів.

Тому вимоги позивачки про укладання
окремого договору житлового найму
задоволенню не підлягають.

Вимоги про зобов'язання не чинити
перешкод у вселенні і користуванні
квартирою є безпредметними, тому як
перешкоди усунені самим рішенням, а
перешкод в користуванні безпосередньо
квартирою на теперішній час не
встановлено.

Справа колегією суддів розглянута
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
які знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена колегією суддів та їм
надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 грудня 2013 року скасувати.

Вселити ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 виділивши
ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у користування кімнату
13, 4 кв.м., а в користування ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 кімнату площею 20 кв.м.,а кухню -
площею 7,3 кв.м., ванну кімнату - площею 2,7
кв.м., санвузол - площею 1,6 кв.м., коридор,
площею 13,0 кв.м. - залишити в загальному
користуванні.

В інший частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий - суддя
Н.В.Ісаєва

Судді :
Г.О.Косогор

О.С.Комлева