АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 597/1050/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Дудяк С.В. Провадження №
22-ц/789/144/14 Доповідач - Ткач З.Є.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщія О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державного підприємства МВС України
"Інформаційні ресурси" в особі
Хмельницької філії ДП МВС України
"Інформаційні ресурси" на рішення
Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 02 грудня 2013
року у справі за позовом Державного
підприємства МВС України "Інформаційні
ресурси" в особі Хмельницької філії ДП
МВС України "Інформаційні ресурси" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року Державне підприємство
МВС України "Інформаційні ресурси" в
особі Хмельницької філії Державного
підприємства МВС України "Інформаційні
ресурси" звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за зберігання траспортного засобу
відповідача на спеціальному
майданчику тимчасового тримання.
Послався на те, що відповідач не вжив
заходів для повернення автомобіля,
внаслідок чого в період з 23.05.2012 року
виникла заборгованість за зберігання у
розмірі 8750 грн.

Рішенням Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 02 грудня 2013
року вирішено: "В задоволенні позову
Державного підприємства МВС України
"Інформаційні ресурси" в особі
Хмельницької філії Державного
підприємства МВС України "Інформаційні
ресурси" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити повністю за
безпідставністю позовних вимог."

В апеляційній скарзі Державне
підприємство МВС України "Інформаційні
ресурси" в особі Хмельницької філії
Державного підприємства МВС України
"Інформаційні ресурси" просить
скасувати рішення Заліщицького
районного суду від 02 грудня 2013 року та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд не дав
належної оцінки встановленим
обставинам справи та вирішив спір з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та межах позовних
вимог, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Вставлено, що 01 березня 2012 року між
Державною автомобільною інспекцією
УМВС України в Хмельницькій області в
особі Хмельницької філії та
Управлінням державної автомобільної
інспекції УМВС України в Хмельницькій
області було укладено договір про
співпрацю №102/1.

Згідно умов даного договору
Хмельницька філія зобов'язалась
надавати послуги з тимчасового
зберігання затриманих транспортних
засобів на спеціальних майданчиках та
стоянках, які знаходяться в постійному
користування (в оренді) УДАІ ГУМВС
України в Хмельницькій області за
адресою: м. Хмельницький, вул. Купріна
48/1.

В травні 2012 року Управління державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Хмельницькій області Хмельницькій
філії передало на зберігання на
спеціальний майданчик тимчасового
тримання транспортний засіб марки Део
Ланос д.н. НОМЕР_1, номер кузова: НОМЕР_2,
власником якого є ОСОБА_1, що
стверджується актом приймання
передачі на тимчасове зберігання
траспортного засобу на
арештмайданчику м. Хмельницького від 01
травня 2012 року та актом огляду
затриманого траспортного засобу, що
передається на тимчасове зберігання
від 23 травня 2012 року.

Вимоги до ОСОБА_1 про стягнення плати за
зберігання пред'явлено з підстав
встановлених ст. ст. 954 та 946 ЦК України.

Відповідно до ст. 954 ЦК, положення цієї
глави (66.Зберігання) застосовуються до
зберігання, яке здійснюється на
підставі закону, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно ст. 946 ЦК, плата за зберігання та
строки її внесення встановлюються
договором зберігання. Якщо зберігання
припинилося достроково через
обставини, за які зберігач не
відповідає, він має право на
пропорційну частину плати. Якщо
поклажодавець після закінчення строку
договору зберігання не забрав річ, він
зобов'язаний внести плату за весь
фактичний час її зберігання.
Установчим документом юридичної особи
або договором може бути передбачено
безоплатне зберігання речі.

Окрім того, позивач в обґрунтування
вимог посилався на положення постанови
Кабінету Міністрів України від 17
грудня 2008 р. N 1102 "Про затвердження
Порядку тимчасового затримання та
зберігання транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках".

З вступної частини та п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 17
грудня 2008 р. N 1102 вбачається, що Порядок
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках затверджений на
забезпечення виконання статті 265-2
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та статті 40 Закону
України "Про виконавче провадження"
Кабінет Міністрів України.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

З акту огляду затримання транспортного
засобу, що передається на тимчасове
зберігання від 23.05.2012 року вбачається,
що затримання та поміщення автомобіля
ОСОБА_1 марки Део Ланос д.н. НОМЕР_1,
номер кузова: НОМЕР_2, на штрафмайданчик
відбулось з підстав передбачених ст.130
КУпАП, якою встановлена
відповідальність за керування
транспортними засобами або суднами
особами, які перебувають у стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції.

Проте, обставини, зазначені в акті
суперечать фактичним обставинам
справи.

Так встановлено, що постановою
слідчого СВ Хмельницького МВ при ЦВМ
УМВС України в Хмельницькій області
від 25 березня 2009 року у матеріалах
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_1 у вчиненні незаконного
заволодіння траспортним засобом,
накладено арешт на автомобіль марки
Део Ланос д.н. НОМЕР_1, номер кузова:
НОМЕР_2, та залишено його на зберігання
на арештмайданчику ВДАІ м.
Хмельницького.

Вироком Тернопільського
міськрайонного суду від 19 листопада 2012
року ОСОБА_1 засуджено у виді чотирьох
років позбавлення волі без конфіскації
майна.

З довідки про звільнення вбачається, що
ОСОБА_1 відбував покарання в установах
Державної кримінально-виконавчої
служби з 24.10.2008 р. по 14.08.2013 р.

Отже суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що позивач,
відбуваючи покарання в місцях
позбавлення волі, не міг вчинити на
вищевказаному траспортному засобі,
правопорушення передбачене ст. 130
КУпАП.

Окрім того, з постанови про накладення
арешту на майно від 25 березня 2009 року
вбачається, що арешт на автомобіль
марки Део Ланос д.н. НОМЕР_1, номер
кузова: НОМЕР_2, накладено у зв'язку з
необхідністю забезпечення цивільного
позову, на підставі ст.ст. 28, 25, 126 КПК
України, і не стосується
адміністративного порушення.

Отже підстав встановлених Законом чи
договором для стягнення з відповідача
на користь Державного підприємства МВС
України "Інформаційні ресурси" плати за
зберігання автомобіля на спеціальному
майданчику, не було.

Суд вірно встановив фактичні обставини
справи, дав їм належну правову оцінку і
вирішив спір відповідно до вимоги
чинного Законодавства.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308,314 ЦПК України,-

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства МВС України "Інформаційні
ресурси" в особі Хмельницької філії
Державного підприємства МВС України
"Інформаційні ресурси" відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 02 грудня
2013 року залишити без зміни.

Ухвала колегії може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів,
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий- підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області З.Є. Ткач