У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Леска В.В.,
Кондора Р.Ю.

при секретарі - Пудак О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 на рішення Рахівського
районного суду від 21 листопада 2013 року
по справі за позовом в.о. прокурора
Рахівського району в інтересах держави
в особі: Закарпатської ОДА, Державної
інспекції сільського господарства у
Закарпатській області, територіальної
громади в особі Ясінянської селищної
ради до ОСОБА_1, Рахівської районної
державної адміністрації в
Закарпатській області, управління
Держземагенства у Рахівському районі,
про скасування розпорядження голови
Рахівської РДА та визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року виконуючий обов'язки
прокурора Рахівського району в
інтересах держави звернувся до суду з
позовом, та, в подальшому уточнивши
позовні вимоги, остаточно просив: -
скасувати розпорядження голови
Рахівської РДА №278 від 06.05.2011 "Про
затвердження проектів землеустрою,
втрат сільськогосподарського
виробництва та передачу земельних
ділянок у власність, за межами
населеного пункту" громадянину ОСОБА_1;
- визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 689600 від 04.10.2011, виданий
ОСОБА_1, кадастровий номер::08:001:0353;
- скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки загальною площею 0,1000
га., яка згідно державного акту серії ЯЛ
№ 689600, кадастрового номеру:
:08:001:0353, належить ОСОБА_1, мешканцю
АДРЕСА_1; - повернути земельну ділянку
площею 0, 1000 га. :08:001:0353), що
розташована на території Ясінянської
селищної ради полонина "Драгобрат",
Рахівського району, Закарпатської
області у власність держави.

Свої вимоги в.о. прокурора
мотивував тим, що оскаржуване
розпорядження було прийнято в
порушення ст. 122 ЗК України, оскільки ч.3
цієї статті не передбачено
повноваження районних державних
адміністрацій на передачу у власність
земельних ділянок за межами населеного
пункту для індивідуального дачного
будівництва. Такими повноваженнями
наділені обласні державні
адміністрації.

Рішенням Рахівського районного
суду від 21 листопада 2013 року позов
задоволено.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
матеріального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову прокурора
відмовити.

Прокурор подав заперечення на
апеляційну скаргу, в якому просить
апеляцію відхилити, а рішення суду, яке
на його думку є законним та
обґрунтованим, залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
позицію представника прокуратури,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції
ОСОБА_1 розпорядженням голови
Рахівської РДА № 278 від 06.05.2011 "Про
затвердження проектів землеустрою,
втрат сільськогосподарського
виробництва та передачу земельної
ділянки у власність за межами
населеного пункту" було затверджено
проект землеустрою земельної ділянки
та передано у приватну власність
земельну ділянку загальною площею 0.1000
га, для індивідуального дачного
будівництва, на території Ясінянської
селищної ради, полонина Драгобрат за
межами населеного пункту (а.с.7-8). Також
затверджено розрахунок втрат
сільськогосподарського виробництва
зумовлених вилученням
сільськогосподарських угідь для
потреб, не пов'язаних із веденням
особистого селянського господарства, в
сумі 1406.22 гривень. На підставі
вказаного розпорядження 04 жовтня 2011
року ОСОБА_1 було видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
серія ЯЛ №689600, кадастровий номер
:08:001:0353 (а.с.9).

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо передачі
земельних ділянок у власність або у
користування передбачені ст. 122 ЗК
України, частиною ч. 3 якої (у редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин) визначено
перелік потреб, для яких районні
державні адміністрації на їх території
передають земельні ділянки у
власність. Передачу земельних ділянок
у власність для індивідуального
дачного будівництва цією нормою не
було передбачено. Для всіх інших
потреб, крім випадків, визначених ч.3,7
ст. 122 ЗК України, земельні ділянки
передавались у власність обласними
державними адміністраціями.

Видавши розпорядження про
передачу у власність ОСОБА_1 земельну
ділянку для дачного будівництва голова
Рахівської РДА діяв не в межах своїх
повноважень.

Відповідні позиції щодо
повноважень відповідних органів
виконавчої влади щодо передачі
земельних ділянок у власність
сформульовані у постановах Верховного
Суду України від 20.03.2013 № 6-13цс13 та №
6-20цс13, від 11.09.2013 № 6-71цс13, які,
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковими для всіх судів України.

Крім того, відповідно даних
Проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки наміченої до надання
у власність ОСОБА_1, земельна ділянка
відводиться за рахунок землі
сільськогосподарського призначення -
вся площа, яка передається у власність -
0,1000га - є сільськогосподарськими
угіддями (пасовища), що, відповідно до
ст. 22 ЗК України, належать до земель
сільськогосподарського призначення.
Земельна ділянка, передавалась у
власність ОСОБА_1 для дачного
будівництва, що, відповідно до ст. 51 ЗК
України, є землями рекреаційного
призначення.

Таким чином, має місце зміна
цільового призначення земельної
ділянки.

Згідно ст.20 ч.1, 2 ЗК України (в
редакції яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою

Порушення порядку встановлення
та зміни цільового призначення земель
є підставою для визнання недійсними
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання (передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам (ст. 21 ЗК
України).

Рішення про зміну цільового
призначення земельної ділянки, як
зазначено у проекті землеустрою щодо
відведення вільної земельної ділянки
для індивідуального дачного
будівництва, у відповідності до ч.1 ст.20
ЗК України не приймалося. Розробка
проекту відведення земельної ділянки
та визначення у оскаржуваному
розпорядженні розміру втрат
сільськогосподарського виробництва,
зумовлених вилученням
сільськогосподарських угідь для
потреб, не пов'язаних із веденням
особистого селянського господарства,
не є таким рішенням відповідного
повноважного органу про зміну
цільового призначення.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Оскільки розпорядження голови
Рахівської РДА №278 від 06 травня 2011 року
«Про затвердження проектів
землеустрою, втрат
сільськогосподарського виробництва та
передачу у власність земельних ділянок
за межами населеного пункту» щодо
ОСОБА_1 видане не в межах повноважень
голови РДА, і таке розпорядження
суперечить актам цивільного
законодавства, тому суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку
про незаконність даного розпорядження.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30,
87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161,
210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України,
статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Як вказано у постановах
Верховного Суду України від 22.05.2013 №
6-33цс13 та від 19 червня 2013 № 6-57цс13
державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Таким чином, оскільки державний
акт на право приватної власності на
землю було видано ОСОБА_1 на підставі
незаконного розпорядження, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що такий акт слід визнати
недійсним, із скасуванням державної
реєстрації земельної ділянки
загальною площею 0,1000 га., яка згідно
державного акту серії ЯЛ № 689600,
кадастрового номеру: :08:001:0353,
належить ОСОБА_1, та поверненням цієї
земельної ділянки у власність держави.

Посилання апелянта на рішення
Європейського суду з прав людини
"Стретч проти Сполученого Королівства"
не заслуговують на увагу. У постанові
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 року № 6-92цс13 проведено аналіз
вказаного рішень Європейського суду з
прав людини. У даній справі обставини
справи є відмінними від зазначеного
рішення.

Зважаючи на викладене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції
обставини справи встановлені повно й
правильно, рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування - немає. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують. Відповідно до ст. 308 ЦПК
України, апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313, п.1 ст. 314, 316 , 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Рахівського районного
суду від 21 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча

Судді