Номер провадження № 22-ц/785/3143/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: представника прокуратури
Одеської області Елісашвілі О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Одеської області в
інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області,
Затоківської селищної ради м.
Білгород-Дністровського Одеської
області на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 01 жовтня 2013 року за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Затоківської
селищної ради м.
Білгород-Дністровського Одеської
області про визнання права власності
на самочинне будівництво,

в с т а
н о в и л а:

01 липня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулися до суду з вказаним
позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що
їм на праві спільної часткової
власності належить в рівних часках по ?
частині квартира АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 18 серпня 2010 року. Рішенням № 436
Затоківської селищної ради від 22 липня
2011 року за багатоквартирним будинком
АДРЕСА_2 було закріплено прибудинкову
територію загальною площею 0,01788 га.
Вони самочинно збудували житловий
будинок літ. "А" з терасою літ. "а", душ
літ. "Б", сарай літ. "В", літню кухню літ.
"Г" та навіс літ. "Д". Самочинне
будівництво не порушує права сусідів.
Відповідно до технічного висновку ПФ
"Малахіт" "Про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж на самочинні будівлі"
самочинно збудовані будівлі
знаходяться в доброму технічному
стані, відповідають вимогам
будівельних норм та правил, є
придатними для використання за
призначенням та підлягають введенню в
експлуатацію.

Посилаючись на ці обставини, та на ч. 3
ст. 376 ЦК України, ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речо вих прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
позивачі просили суд позов
задовольнити.

Представник відповідача, Затоківської
селищної ради, в судове засідання не
з'явився, звернувся до суду з заявою, у
якої просив суд розглянути справу за
відсутністю представника та
відповідно до чинного законодавства
(а.с. 69).

Рішенням суду першої інстанції позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
задоволено. Суд визнав за позивачами
право спільної часткової власності в
рівних часках по ? частині на житловий
будинок літ. "А" з терасою літ. "а", душ
літ. "Б", сарай літ. "В", літню кухню літ.
"Г" та навіс літ. "Д", які розташовані за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 72-73).

Ухвалою суду Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 02 жовтня 2013 року виправлена описка
у судовому рішенні, та зазначено, що
вірним по батькові слід вважати ОСОБА_7
(а.с. 76).

В апеляційній скарзі Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Одеської області в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, Затоківської
селищної ради просить рішення суду
першої інстанції скасувати й ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи тим, що суд першої
інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи сповіщені
належним чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Одеської області в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, Затоківської
селищної ради, пояснення на апеляцію
представника прокуратури Одеської
області Елісашвілі О.М., перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга заступника
прокурора підлягає задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Судове рішення зазначеним вимогам
закону не відповідає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що позивачі
самочинно збудували житловий будинок і
з підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦК
України, мають права на визнання за
ними права власності на вказаний
будинок за рішенням суду.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо,
оскільки судом порушені норми
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на праві спільної часткової
власності належить в рівних часках по ?
частині квартира АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 18 серпня 2010 року (а.с. 43-45).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
позивачі повинні були довести в
судовому засіданні те, що вони
збудували житловий будинок у
встановленому законом порядку та на
земельній ділянці відведеної під цю
забудову, але не можуть оформити право
власності на нього.

В порушення положень ст. ст. 214, 215 ЦПК
України суд першої інстанції не привів
у рішенні доказів, які підтверджують
вимоги позивачів, та не надав їм
належної оцінки.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Позивачі в обґрунтування своїх вимог
посилалися на рішення № 436
Затоківської селищної ради від 22 липня
2011 року про закріплення та
затвердження розміру прибудинкової
території загальною площею 0,01788 га за
багатоквартирним будинком АДРЕСА_2
(а.с. 34), згоду власників квартир
багатоквартирного будинку на
узаконення самочинного будівництва
(а.с. 10-32) та технічний висновок ПФ
"Малахіт" "Про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж на самочинні будівлі",
у якому встановлено, що самочинно
збудовані будівлі знаходяться в
доброму технічному стані, відповідають
вимогам будівельних норм та правил, є
придатними для використання за
призначенням та підлягають введенню в
експлуатацію (а.с. 33-64).

Оцінюючи зазначені докази, колегія
суддів не приймає їх до уваги, оскільки
вони не входять до предмету
доказування по справі.

Відповідно до частини 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі здійснили самочинне
будівництво житлового будинку літ. "А" з
терасою літ. "а", душем літ. "Б", сараєм
літ. "В", літньою кухньою літ. "Г" та
навісом літ. "Д" на прибудинкової
території багатоквартирного будинку
буд. АДРЕСА_2 (а.с. 40-42).

За загальним правилом особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього (ч. 2
ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

За наявності спору, право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво, лише у випадках,
передбачених ст. 376 ЦК України, а саме:
за особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК
України); за особою - власником
(користувачем) земельної ділянки, яка
здійснила самочинне будівництво на цій
ділянці, якщо це не порушує права інших
осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні будь-які
документи, які б посвідчували право
позивачів на користування земельною
ділянкою, на якій збудований будинок,
її цільове призначенння для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських будівель,
також не надано доказів надання
вказаної земельної ділянки під уже
збудоване нерухоме майно.

Відповідно до частин 4, 5 статті 26 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI,
який набув чинності 12 березня 2011 року,
право на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.
Проектування та будівництво
об'єктів здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку: 1) отримання замовником
або проектувальником вихідних даних; 2)
розроблення проектної документації
та проведення у випадках,
передбачених статтею 31 цього Закону, її
експертизи; 3) затвердження проектної
документації; 4) виконання підготовчих
та будівельних робіт; 5) прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів; 6) реєстрація права власності
на об'єкт містобудування.

Частиною 1 статті 39 цього Закону
передбачено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I-III
категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
на безоплатній основі поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації. Форма
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, порядок її подання і
реєстрації визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Тому суд першої інстанції не вирішив
питання про залучення Інспекції
державного будівельно-архітектурного
контролю в Одеській області до участі у
справі, як передбачено ст. ст. 33, 35, 36 ЦПК
України.

У п. 19 постанови Пленуму Вищого
спеціалізовано суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 6 від
30 березня 2012 року "Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про правий
режим самочинного будівництва) при
розгляді справ зазначеної категорії
судам слід мати на увазі, що відповідно
до статті 26 Закону № 2780-XII спори з
питань містобудування вирішуються
радами, інспекціями державного
будівельного архітектурного контролю
у межах їх повноважень, а також судом
відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України. У
зв'язку із цим звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

За таких обставин, виконуючи
повноваження апеляційної інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що позивачі мають право на захист свого
права у випадку його порушення
відповідачем, але в судовому засіданні
не доведено, що відповідач, Затоківська
селищна рада, порушує їх права. Тому у
відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України
їх вимоги є передчасними і не
підлягають судовому захисту.

Отже вимоги позивачів є незаконними,
необґрунтованими й задоволенню не
підлягають.

Неправильне застосування норм
процесуального права, а саме, ст. ст. 212,
213, 214, 215 ЦПК України, та матеріального
права, а саме, ст. 376 ЦК України та
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", у
відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову. Скасуванню
підлягає й ухвала суду першої
інстанції про виправлення описки у
судовому рішенні.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Одеської області в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, Затоківської
селищної ради, задовольнити, рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 01 жовтня 2013 року та ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 02 жовтня 2013 року про виправлення
описки у судовому рішенні скасувати й
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Затоківської
селищної ради м.
Білгород-Дністровського Одеської
області про визнання права власності
на самочинне будівництво відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік