інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/2107/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 44
У Х В А Л А

іменем України

13 березня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Олійника В.І., Поліщука М.А.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 31
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
земельного сервітуту, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним вище позовом, який
мотивувала тим, що їй на праві
власності належить будинок по АДРЕСА_1.
Вказувала, що в даний час вона
займається приватизацією присадибної
земельної ділянки. У липні 2013 року їй
стало відомо, що сусідка ОСОБА_2
приватизувала свою ділянку за цією ж
адресою по АДРЕСА_1 впритул до стіни
належного їй будинку, у зв'язку з чим
вона не має доступу до стіни будинку і
позбавлена можливості належним чином
утримувати, обслуговувати і проводити
ремонт. Просила встановити постійний
безоплатний сервітут на право проходу
нею земельною ділянкою площею 0,008 га,
розташованою по АДРЕСА_1, яка належить
на праві власності ОСОБА_2 для
обслуговування і ремонту належного їй
будинку, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
їй перешкод у користуванні
встановленим земельним сервітутом на
право проходу земельною ділянкою.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 31
січня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким її вимоги
задоволити в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд обгрунтовував свої висновки тим, що
позивачка не надала доказів порушення
її прав з боку відповідачки.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно статей 98-99 ЗК України та статей
395,401-403 ЦК України право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками). Земельний сервітут
здійснюється способом, найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлений.
Власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення в тому числі сервітуту на
право проходу. Право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки для
задоволення потреб інших осіб, які не
можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст.3 Цивільного процесуального
кодексу України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних, або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

За змістом вказаних норм, об'єктом
захисту є порушене, невизнане або
оспорюване право чи цивільний інтерес,
і саме вони є підставою для звернення
особи за захистом із застосуванням
відповідного способу захисту.

Судом першої інстанції встановлено і
вбачається з матеріалів справи, що
позивачка ОСОБА_1 є власником житлого
будинку по АДРЕСА_1, який розташований
на частині земельної ділянки, що не
приватизована.

За цією ж адресою по АДРЕСА_1
відповідачці ОСОБА_2 належить на праві
власності житловий будинок і земельна
ділянка площею 0,0210 га. Відповідно до
державного акту одна з меж ділянки
ОСОБА_2 проходить по стіні належного
позивачці ОСОБА_1 будинку.

Також судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 не надала суду доказів, що
відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає їй у
обслуговуванні стіни будинку, що
призводить до порушення її прав.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

За таких обставин, суд прийшов до
правильних висновків, що підстави для
захисту прав ОСОБА_1 шляхом
встановлення земельного сервітуту
відсутні.

Доводи апеляційної скарги про
наявність підстав для встановлення
постійного земельного сервітуту
необгрунтовані.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України
закон вимагає від позивачки надання
суду доказів того, що нормальне
господарське використання свого
будинку неможливо без обтяження
сервітутом чужої земельної ділянки.
При цьому позивачка зобов'язана
довести, що задоволення її потреб
неможливо здійснити яким-небудь іншим
необтяжливим для відповідача способом.
Як убачається з матеріалів справи
відповідачка заперечуючи проти
встановлення постійного сервітуту,
посилалася на те, що стіна будинку її
сусідки не має дверей, вікон, не
облаштована антенами, а відтак не
потребує постійного обслуговування. На
думку колегії суддів такі заперечення
є обгрунтованими і доводять
відсутність підстав для встановлення
постійного земельного сервітуту.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо відмови у позові,
обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 31
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :