УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання договору недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
6 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько
ОСОБА_7. Після смерті свого батька
він звернувся до Шостої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, яка
складається з частини квартири
АДРЕСА_1. Однак, у нотаріальній конторі
він дізнався про те, що 15 липня 2008 року
вказана частина житлового приміщення
була відчужена ОСОБА_7 на користь
відповідача шляхом укладання
нотаріально посвідченого договору
дарування. Посилаючись на те, що підпис
від імені дарувальника частини
квартири у тексті договору виконаний
не ОСОБА_7, а іншою особою, а також на те,
що в момент вчинення оспорюваного
правочину ОСОБА_7 не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, позивач просив суд
визнати недійсним договір дарування.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 6 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року,
у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суди, відмовляючи в позові
обґрунтовано виходив із того, що
позивач не довів обставин, на які
посилався як на обґрунтування своїх
вимог, які б давали підстави вважати, що
спірний договір дарування є недійсним.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 6 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко