АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/950/14
Головуючий у 1-й інстанції: Маліновська
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про визнання
кредитного договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року Відкрите акціонерне
товариство Комерційний банк «Надра»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра») в особі філії ВАТ КБ
«Надра» Київське регіональне
відділення (Позивач, ПАТ «КБ «Надра»,
Банк) звернулось до Шевченківського
районного суду м.Києва з позовом до
ОСОБА_3 (Відповідач, Позичальник) про
стягнення кредитної заборгованості,
обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.03.2008
між позивачем та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №103/П/74/2008-840, згідно
якого позивач надав відповідачу у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності кредит в сумі
197 612,00 доларів США з кінцевим терміном
повернення кредиту до 17.03.2028 включно та
сплатою відсотків у розмірі 12,59% річних
на придбання нерухомого майна
(земельні ділянки). Відповідно до
п.3.3.1-3.3.3. кредитного договору
відповідач зобов'язувався щомісяця до
10 числа поточного місяця сплачувати
мінімальний платіж у розмірі 2 252
доларів США та нарахованих відсотків
щомісячно. Позивач належним чином
виконав свої зобов'язання та надав
відповідачу кредит у сумі 197 612 доларів
США, проте Позичальник не виконує
належним чином свої зобов'язання за
Кредитним договором, в результаті чого
виникла заборгованість. Загальна сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 13.01.2010 становить 231 371,23
доларів США (гривневий еквівалент 1 848
77185 грн.), що складається із:
заборгованості за кредитом - 15 175,44
долари США (гривневий еквівалент 1 559
549,35 грн.); простроченої заборгованості
по сплаті відсотків - 32 000,99 доларів США
(гривневий еквівалент 255 703,94 грн.); пені
за прострочення сплати кредиту - 4 194,80
доларів США (гривневий еквівалент 33 518,56
грн.), яку просив стягнути у судовому
порядку.

У судовому засіданні 28.09.2011 подано
зустрічний позов за заявою ОСОБА_3
(позивач за зустрічним позовом) до ПАТ
Комерційний банк «Надра» (відповідач
за зустрічним позовом) про визнання
кредитного договору недійсним, в якому
позивач за зустрічним позовом просив
кредитний договір № 103/П/74/2008-840,
укладений 20.03.2008 між ВАТ КБ «Надра» з
ОСОБА_3 визнати недійсним з моменту
укладення посилаючись на те, що у
момент укладення спірного кредитного
договору від 20.03.2008 він (ОСОБА_3)
перебував в стані алкогольного
сп'яніння, у зв'язку з чим було відсутнє
його вільне волевиявлення на укладення
відповідного кредитного договору,
оскільки він не міг в повній мірі
адекватно та вільно усвідомлювати
значення та правові наслідки вчиняємих
ним дій та відповідно можливості
керувати ними (а.с.52-54).

Протокольною ухвалою суду у судовому
засіданні 28.09.2011 року, зустрічний позов
прийнято до провадження з первісним
позовом (а.с.68).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 листопада 2013 року
позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» заборгованість за
кредитним договором від 20.03.2008р.
№103/П/74/2008-840 станом на 13.01.2010 у розмірі 231
371,23доларів США (еквівалент в гривні за
курсом Національного банку України
станом на 13.01.2010р. - 1 848 771,85грн), що
складається із: - заборгованості за
кредитом - 195 175,44долари США (еквівалент
в гривні -1 559 549,35грн.); - простроченої
заборгованості по сплаті відсотків - 32
000,99доларів США (еквівалент в гривні - 255
703,94грн.); - пені за прострочення сплати
кредиту-4 194,80доларів США (еквіваленту
гривні - 33 518,56грн.). Стягнуто з ОСОБА_3
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
судові витрати у розмірі 1 820,00грн. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про визнання
кредитного договору недійсним -
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції представник
відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
відповідача порушує питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
яким зустрічний позов ОСОБА_3 до
Публічного Акціонерного Товариства «
КБ»Надра» про визнання кредитного
договору № 103/П/74/2008 - 840 від 20.03.2008
недійсним задовольнити, а в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства КБ « Надра « до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
вказаним кредитним договором
відмовити повністю, мотивуючи тим, що
рішення суду ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що висновок суду про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
не обгрунтований належними та
допустимим доказами, якими в даному
випадку можуть бути тільки первинні
документи. Крім того, суд не
переконався в достовірності наданих
позивачем відомостей та не врахував, що
розрахунок, на який посилається
позивач у своїй позовній заяві не є
платіжним документом. Також, суд
помилково не узяв до уваги посилання
представника відповідача на те, що
позивачем пропущений строк позовної
давності для звернення до суду з даними
вимогами, оскільки вперше
заборгованість у позичальника виникла
поза межами передбаченого законом 3-х
річного строку. З розрахунку банку
прямо вбачається, що вперше
заборгованість у позичальника виникла
ще 01.07.2008. Що стосується зустрічного
позову, то представником зазначено, що
суд першої інстанції, діючи упереджено,
формально послався у рішенні на
висновок судово-психіатричної
експертизи та не врахував, що вказаний
висновок в дійсності суперечить та
спростовується усіма іншими
матеріалами справи, які беззаперечно
доводять, що позивач за зустрічним
позовом - ОСОБА_3 дійсно тривалий час
страждає на хронічне захворювання та є
алкогольно залежною особою,
напередодні та на момент укладання
спірного кредитного договору він
знаходився в стані сильного
алкогольного сп'яніння й відповідно,
вочевидь, психологічно та навіть
фізично був неспроможній адекватно
усвідомлювати те, що відбувалося та
повною мірою розуміти значення
вчиняємих ним дій.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи
апеляційної скарги. Представник
позивача - Шох С.М. заперечував, просив
рішення суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Комерційний банк «Надра», суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач ОСОБА_3 згідно договору
взяті на себе зобов'язання не виконав, у
передбачений в договорі термін гроші
не повернув, а тому з відповідача слід
стягнути на користь позивача суму
боргу у розмірі 231 371,23доларів США
(еквівалент в гривні за курсом
Національного банку України станом на
13.01.2010 - 1 848 771,85грн), а також судові
витрати.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
керувався тим, що обставини на які
посилається ОСОБА_3, як на підставу для
задоволення позову, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та
спростовуються доказами наявними в
матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають вимогам
закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 березня 2008 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №
103/П/74/2008-840, згідно якого Банк надає
Позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у сумі 197 612 доларів США, в порядку і на
умовах, визначених цим Договором за
програмою «Іпотечний конструктор»
(а.с.7-12).. Відповідно до п.п.1.2.,1.3.,1.4., 1.5.
Кредитного договору, цільовим
використанням кредитом зазначено
проведення розрахунків по договору
купівлі-продажу земельної ділянки № 1588
від 20.03.2008р., що укладений між
Позичальником та ОСОБА_5, згідно якого
Позичальник придбає у власність
нерухоме майно - земельну ділянку
загальною площею 2,0502 га, кадастровий
номер: :04:021:0024, що знаходиться за
адресою Київська обл., Макарівський
район, Наливайківська сільська рада;
витрати Позичальника пов'язані з
оформленням кредиту; оплата комісії за
розрахунки за цим Договором. Відсотки
за користування кредитом
розраховуються банком на підставі
відсоткової ставки у розмірі 12,59%
відсотків річних, комісія за
розрахунками складає 1,6% відсотків від
суми виданих коштів, зазначених в п.1.2.
за винятком суми виданої на оплату цієї
комісії. Банк надає позичальнику
кредит строком до 17.03.2028 року. Згідно з
п.п.3.1., 3.2. Кредитного договору надання
кредиту проводиться шляхом
зарахування на поточний рахунок
обраного тарифного пакету при
наявності належним чином оформленої
заяви на переказ готівки, сума у якій
зазначена у валюті України - гривнях /
іноземній валюті - доларах США/Євро, або
видачі готівки Позичальнику через касу
банку при наявності належним чином
оформленої заяви на видачу готівки,
сума у якій зазначена у валюті України -
гривнях / іноземній валюті - доларах
США/Євро. Моментом (днем) надання
кредиту вважається день утворення
заборгованості на позичковому рахунку
Позичальника № 6501, відкритому у
відділенні № 74 філії ВАТ КБ «Надра».
Щомісячна сума мінімально необхідного
платежу складає 2 252,00 доларів США (п.3.3.1).
Позичальник вносить мінімально
необхідний платіж по кредиту щомісячно
до 10 числа поточного місяця, а банк
здійснює списання з поточного рахунку
на рахунок погашення заборгованості до
12 числа поточного місяця (п.3.3.3.
Кредитного договору). Відповідно до
п.4.2.4. банк має право вимагати від
позичальника дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків та інших
платежів, передбачених цим договором,
можливих штрафних санкцій, якщо
позичальник не вніс чергові мінімально
необхідні платежі у термін, визначений
п.3.3.3. договору, а також у випадку
невиконання умов, передбачених п.4.3.6.
Договору. Відповідно до Розділу 5
Кредитного договору, у випадку
прострочення виконання зобов'язань
Позичальника щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків, комісій
та можливих штрафних санкцій у строк,
визначений у п.3.3.3. Договору,
Позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
несвоєчасної сплаченої суми за кожен
день прострочення. Додатком № 1 до
кредитного договору № 103/П/74/2008-840 від
20.03.2008 «Графік погашення
заборгованості по кредиту та процентів
по ньому» передбачає ануїтетну систему
погашення заборгованості, шляхом
внесення щомісяця, починаючи з 09.04.2008
суми в розмірі 2 251,76 доларів США (а.с.84-88).

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що позивач свої
зобов'язання за Договором виконав
належним чином та надав Позичальнику
кредитні кошти в розмірі 194 500,00 доларів
США. В свою чергу, відповідач після
отримання кредитних коштів не виконує
кредитне зобов'язання, ним порушені
умови щодо погашення кредиту та
нарахованих відсотків за його
користування, що підтверджується
розрахунком по Кредитному договору
(а.с.5).

Заперечуючи проти вимог ПАТ КБ «Надра»
відповідач подав зустрічний позов про
визнання кредитного договору
недійсним з моменту укладення,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у
момент укладення спірного кредитного
договору від 20.03.2008 він (ОСОБА_3)
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, у зв'язку з чим було відсутнє
його вільне волевиявлення на укладення
відповідного кредитного договору, так
як він не міг в повній мірі адекватно та
вільно усвідомлювати значення та
правові наслідки вчиняємих ним дій та
відповідно можливості керувати ними. А
тому, вважав, що договір має бути
визнаний недійсним на підставі статті
225 ЦК України.

Перевіряючи доводи сторін, надаючи
оцінку пред'явлених ними доказів в
обґрунтування своїх доводів
(заперечень), колегія суддів, приходить
до наступного:

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідними для чинності правочину
передбачені статтею 203 ЦК України, а
саме: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам - частина 1; особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності - частина 2; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі -
частина 3; правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом - частина 4;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним - частина 5; правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей
- частина 6.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України
недодержання сторонами або стороною в
момент вчинення правочину вимог,
встановлених частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України, як правило, має наслідком
визнання правочину недійсним.

Правила статті 225 ЦК поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану
на момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 грудня 2011 року по
справі призначено комісійну
судово-психіатричну експертизу.

Згідно акту амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи № 420
від 23 травня 2013 року, складеного
Київським міським центром
судово-психіатричної експертизи
встановлено, що на момент укладення
спірного кредитного договору 20.03.2008
ОСОБА_3 стійким хронічним психічним
захворюванням не страждав, а виявляв
ознаки психічних та поведінкових
розладів внаслідок вживання алкоголю,
синдром залежності, за своїм психічним
станом усвідомлював значення своїх дій
та міг керувати ними. ОСОБА_3 з
урахуванням свого психічного стану, а
також наявних у нього на момент
укладення спірного договору хвороб у
їх сукупності, міг повною мірою
усвідомлювати фактичний зміст власних
дій та їх наслідки, повного мірою
прогнозувати наслідки власних дій
(а.с.217-221).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи і дійшов
вірного висновку про те, що матеріали
справи не підтверджують факту, що на
час укладення спірного договору ОСОБА_3
мав захворювання, яке позбавляло його
можливості усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, а тому
правові підстави для задоволення
зустрічного позову відсутні.

З огляду на встановлені обставини, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач ОСОБА_3 погодився укласти
договір на умовах, визначених у ньому,
отримав грошові кошти. Відповідно до
умов кредитного договору
зобов'язувався здійснювати повернення
кредиту та сплачувати відсотки за
користування кредитом. В порушення
умов даного договору відповідач ОСОБА_3
кредит не повернув та не проводить
оплату за користування ним, а тому
згідно вимог статей 526, 611, 1054 ЦК України
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
кредитним зобов'язанням та штрафні
санкції (пеню) за несвоєчасне виконання
зобов'язання. Із поданого розрахунку
станом на 13.01.2010 заборгованість
відповідача ОСОБА_3 становить 231
371,23доларів США (еквівалент в гривні за
курсом Національного банку України
станом на 13.01.2010р. - 1 848 771,85грн), що
складається із: - заборгованості за
кредитом - 195 175,44долари США (еквівалент
в гривні -1 559 549,35грн.); - простроченої
заборгованості по сплаті відсотків - 32
000,99 доларів США (еквівалент в гривні - 255
703,94грн.); - пені за прострочення сплати
кредиту - 4 194,80доларів США (еквіваленту
гривні - 33 518,56грн.).

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача про
необґрунтованість висновку суду про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
без дослідження первинних та платіжних
документів, спростовуються письмовими
доказами, одержаними у визначеному
законом порядку та дослідженими в
судовому засіданні. Так, встановлюючи
наявність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги, суд першої
інстанції виходив із того, що заявою на
видачу готівки № 972 від 20.03.2008. в сумі 194
500,00 доларів США (гривневий еквівалент
982 225,00 грн.) (а.с.83), меморіальним ордером
№ 281 від 20.03.2008р. на суму 194 500,00 доларів
США (гривневий еквівалент 982 225,00 грн.) за
призначенням платежу: видача кредитних
коштів відповідно до кредитного
договору № 103/П/74/2008-840 підтверджується
факт отримання відповідачем ОСОБА_3
коштів за кредитним договором. При
цьому подані позивачем докази, які не
спростовані відповідачем, свідчать про
невиконання відповідачем зобов'язання,
а розрахунок за кредитом підтверджує
наявність у відповідача
заборгованості перед позивачем у сумі
231 371,23 доларів США.

Твердження представника відповідача
про те, що позивачем пропущений строк
позовної давності для звернення до
суду з даними вимогами не ґрунтуються
на вимогам закону. Згідно зі ст. 256, 257, 261
ЦК України позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу;
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Судом першої інстанції враховано, що з
позовом до суду позивач звернувся у
червні 2010 року з вимогою про сплату
заборгованості за кредитом з 16 квітня
2008 року, по процентах за користування
кредитом з 20 березня 2008 року по 12 січня
2010 року включно, тобто в межах
загального строку позовної давності.
Сума пені обрахована за останній рік
невиконання основного зобов'язання за
період з 13 січня 2009 року по 12 січня 2010
року включно, відповідно до пункту 1
частини 2 статті 258 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд першої інстанції, діючи
упереджено, формально послався у
рішенні на висновок
судово-психіатричної експертизи, який
спростовується усіма іншими
матеріалами справи, які беззаперечно
доводять, що відповідач - ОСОБА_3 на
момент укладання спірного кредитного
договору знаходився в стані сильного
алкогольного сп'яніння й відповідно
психологічно та, навіть, фізично був
неспроможній адекватно усвідомлювати
те, що відбувалося та повною мірою
розуміти значення вчинених ним дій, є
лише припущенням. Так, підставою для
визнання правочину недійсним
відповідно до положень статті 225 ЦК
України може бути лише абсолютна
неспроможність особи в момент вчинення
правочину розуміти значення своїх дій
та (або) керувати ними і в основу
рішення суду про недійсність правочину
не можуть бути покладені докази, які
ґрунтуються на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: