Справа №483/1319/13-ц 18.03.2014 18.03.2014 18.03.2014
Провадження №22-ц/784/482/14
Головуючий у 1-й інстанції Медюк С.О.
апеляційного суду Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Галущенка О.І., Довжук
Т.С.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю:

- прокурора Григорян Е.Р.,

- представника відповідача -
Очаківської РДА - Камалєтдінової О.В.,

- представника третьої особи -
Держземагенства - Котик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Дніпровського екологічного прокурора

на рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 17 грудня 2013 року
у справі

за позовом

Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури в інтересах
держави до Очаківської районної
державної адміністрації Миколаївської
області, ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: Миколаївське обласне
управління водних ресурсів, Очаківське
міськрайонне управління юстиції в
Миколаївській області, управління
Держземагенства в Очаківському районі
Миколаївської області,

про

визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та повернення
земельної ділянки, скасування
державної реєстрації права власності
та внесення змін до державного
земельного кадастру про власника
земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Очаківський
міжрайонний екологічний прокурор
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах держави звернувся з
вищезазначеним позовом до Очаківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області (далі -
Очаківська РДА) та ОСОБА_4

В обгрунтування позову посилався
на те, що розпорядженням Очаківської
РДА від 8 квітня 2011 року № 109 про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність ОСОБА_4 була передана
земельна ділянка, площею 1 га,
розташована в межах території
Солончаківської сільської ради
Очаківського району для ведення
особистого селянського господарства.

На підставі цього розпорядження 7
жовтня 2011 року ОСОБА_4 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Прокурор вказував, що спірна
земельна ділянка знаходиться на
відстані 672,40 метрів від
урізу води, тобто в межах нормативно
визначеної 2-х кілометрової
прибережної захисної смуги
Дніпровсько-Бузького лиману, тому не
могла бути передана у власність
фізичної особи.

Посилаючись на викладене та
грубі порушення земельного та водного
законодавства, прокурор просив визнати
незаконним та скасувати вказане
розпорядження, визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий
ОСОБА_4, повернути земельну ділянку у
власність держави, скасувати державну
реєстрацію права власності на неї та
внести відповідні зміни до державного
земельного кадастру про власника
земельної ділянки.

Заперечуючи проти позову, Очаківська
РДА посилалась на те, що спірна
земельна ділянка відноситься до земель
сільськогосподарського призначення, а
не водного фонду, як вважав прокурор,
й не допущено порушень чинного
законодавства при виділенні її у
власність фізичній особі для ведення
особистого селянського господарства.

Рішенням Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 17 грудня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі
Дніпровський екологічний прокурор,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності того, що спірна земельна
ділянка розташована у прибережній
захисній смузі Дніпровсько-Бузького
лиману Чорного моря і відноситься до
земель водного фонду, а доказів
порушення вимог законодавства
безпосередньо відповідачем ОСОБА_4
суду не надано.

Проте з таким висновком суду колегія
не погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 58 ЗК
України до земель водного фонду
належать землі, зайняті прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами.

Частиною 1 ст. 60 ЗК України, в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, визначено, що вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та
збереження їх водності у межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Відповідно до ч.9 ст. 88 Водного кодексу
України, в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
уздовж морів та навколо морських заток
і лиманів встановлюється прибережна
захисна смуга шириною не менше двох
кілометрів від урізу води.

Аналогічна норма виписана й у ч. 3 ст.
60 ЗК України - уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюється прибережна захисна
смуга шириною не менше двох кілометрів
від урізу води.

Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Межі встановлених прибережних
захисних смуг і пляжних зон
зазначаються в документації із
землеустрою, кадастрових планах
земельних ділянок, а також у
містобудівній документації.

Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
усіх категорій земель, крім земель
морського транспорту.

За змістом п. «б» ч. 4 ст. 84 та ч. 4 ст. 59
ЗК України землі водного фонду не
можуть передаватися у власність
громадян.

Як вбачається із матеріалів справи,
розпорядженням Очаківської РДА від
8 квітня 2011 року № 109
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, площею 1
га, у власність ОСОБА_4 для ведення
особистого селянського господарства
із земель державної власності (запасу)
не наданих у власність або
користування в межах території
Солончаківської сільської ради (а.с.
21).

Цим же розпорядженням вказана земельна
ділянка передана безоплатно у
власність ОСОБА_4 для ведення
особистого селянського господарства.

На підставі вказаного розпорядження 7
жовтня 2011 року відповідач отримав
державний акт (серія ЯК № 255357) на право
власності на вказану земельну ділянку
із кадастровим № :02:000:0510
(а.с. 50).

Спірна земельна ділянка знаходиться
поза межами с. Солончаки на відстані
672,40 метрів від урізу води
Дніпровсько-Бузького лиману Чорного
моря, що визначено на виконання запиту
прокуратури Миколаївською
регіональною філією Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», яка має
відповідну ліцензію на виконання
топографо-геодезичних, картографічних
робіт (а.с. 70-71).

Таким чином, достовірно
встановлено, що спірна земельна
ділянка розташована в межах
законодавчо визначеної прибережної
захисної смуги Дніпровсько-Бузького
лиману Чорного моря.

Вперше вона була віднесена до
категорії земель
сільськогосподарського призначення
саме оскаржуваним розпорядженням
Очаківської РДА від 8 квітня
2011 року № 109.

Між тим, в порушення вимог ст. 60
ЗК України та ч. 9 ст. 88 Водного кодексу
України, у затвердженому проекті
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_4 не
враховані законодавчо визначені
розміри та межі прибережної захисної
смуги Дніпровсько-Бузького лиману,
хоча це унеможливлювало відведення
цієї земельної ділянки у його
власність.

Доводи Очаківської РДА про те, що
прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою і фактично на місцевості
не визначені, не давало законних
підстав не брати до уваги визначені
законом розміри прибережної захисної
смуги при виготовленні та затвердженні
вказаної технічної документації із
землеустрою.

У порушення п. 2.9 Порядку погодження
природоохоронними органами
матеріалів щодо вилучення (викупу),
наданих земельних ділянок,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього середовища
України від 5 листопада 2004 року
№ 434, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 листопада 2004 року за
№ 1470/10069, при відведенні
спірної земельної ділянки не враховано
наявність законодавчо визначеної
прибережної захисної смуги. Хоча
вказаним порядком передбачено, що у
разі відсутності належної
землевпорядної документації та
встановлених у натурі (на місцевості)
меж щодо водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг водних
об'єктів, природоохоронний орган
забезпечує їх збереження, враховуючи
нормативні розміри прибережних
захисних смуг, встановлені ст. 88
Водного кодексу України та орієнтовні
розміри і межі водоохоронних зон, що
визначаються відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 8
травня 1996 року № 486 «Про затвердження
Порядку визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них» при
розгляді матеріалів щодо визначення
(викупу) надання цих земельних ділянок
з урахуванням конкретної ситуації.

Між тим, в порушення зазначеного,
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Миколаївській області безпідставно
погодило проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність громадян для ведення
особистого селянського господарства
із земель державної власності не
наданих у власність або користування
(а.с. 20).

При цьому, посилання суду першої
інстанції на правила ст. 140 ЗК України,
які не підлягають застосуванню до
вказаних правовідносин, є
безпідставним, оскільки предметом
судового спору у цій справі є
законність передачі у власність ОСОБА_4
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства, а
не вилучення земельної ділянки,
набутої на законних підставах.

Таким чином, позовні вимоги прокурора в
інтересах держави про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого ОСОБА_4, та
покладення зобов'язання повернути
земельну ділянку у власність держави є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги про
скасування державної реєстрації права
власності та внесення змін до
державного земельного кадастру про
попереднього власника земельної
ділянки задоволенню не підлягають,
оскільки такі вимоги заявлені до
Очаківського міськрайонного
управління юстиції та управління
Держземагенства в Очаківському районі,
залучених до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
тобто вони не є відповідачами у
справі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України підлягає стягнення з
відповідачів в рівних частках по 161
грн. судового збору на користь
держави, виходячи із вартості спірної
земельної ділянки 32 200 грн.

З урахуванням викладеного, рішення
районного суду підлягає скасуванню на
підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровського
екологічного прокурора задовольнити
частково.

Рішення Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 17
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги Очаківського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах держави задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження Очаківської районної
державної адміністрації Миколаївської
області від 8 квітня 2011 року № 109 в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_4.

Визнати недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 255357 із кадастровим №
:02:000:0510 загальною площею 1 га,
виданий ОСОБА_4 7 жовтня 2011 року
Очаківською районною державною
адміністрацією Миколаївської області
для ведення особистого селянського
господарства.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути у
власність держави в особі Очаківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області земельну
ділянку, площею 1 га за кадастровим №
:02:000:0510, розташовану на території
Солончаківської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області.

Відмовити у задоволенні позовних
вимог Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури про
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
та внесення запису до Державного
земельного кадастру про попереднього
власника земельної ділянки.

Стягнути з Очаківської районної
державної адміністрації
Миколаївської області та ОСОБА_4 по 161
грн. судового збору на користь держави.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: