Справа № 723/385/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2014 року
Сторожинецький районний суд
Чернівецької області

в складі:

головуючого судді
Яківчика І.В.,

при секретарі
Чокан Д.В.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сторожинець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу посилаючись на те, що
02.03.1995 року сторонами було укладено
шлюб, який зареєстровано у виконкомі
Тисовецької сільської ради,
Сторожинецького району, Чернівецької
області, актовий запис №2. Від шлюбу
народилося троє дітей син ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спільне життя з чоловіком не склалося.
Причиною розпаду сім'ї послужили різні
погляди на життя, шлюб і сім'ю. Позивач
просив шлюб розірвати, дітей залишити
проживати разом з ним.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив суд шлюб
розірвати, дітей залишити проживати
разом з ним.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги про розірвання шлюбу
визнала, не заперечувала проти
розлучення, а в задоволенні позовних
вимог щодо проживання малолітніх дітей
з чоловіком просила суд відмовити та
дітей залишити проживати разом з нею.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
судом встановлені наступні фактичні
обставини і відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02
березня 1995 року Тисовецькою сільською
радою, Сторожинецького району,
Чернівецької області, актовий запис №
2, що підтверджується Свідоцтвом про
укладення шлюбу. Під час перебування у
шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується копіями Свідоцтв про
їх народження. Діти проживають разом з
батьками, що не заперечувалося
сторонами.

Згідно положень абзацу першого ч.2
ст.3 СК України, сім'ю складають особи
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них або інтересам
їх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи даний спір про
розірвання шлюбу суд враховує, що
відповідно до положень ст.24 СК України
шлюб грунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка і примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зважаючи на це, та виходячи із
встановлених обставин суд знаходить,
що позовні вимоги про розірвання шлюбу
є обгрунтованими і підлягають
задоволенню, оскільки позивач настоює
на розлученні, а відповідач не
заперечує проти розірвання шлюбу. На
думку суду дана сім`я, в результаті
відсутності порозуміння між подружжям
розпалася і зберегти її при таких
обставинах неможливо, а подальше
збереження сім`ї буде суперечити
інтересам кожного із подружжя, а також
інтересам малолітніх дітей сторін так
як неналежний морально-психологічний
клімат в сім'ї не буде сприяти
встановленим законодавством умовам
проживання і виховання дітей.

Вирішуючи спір між батьками з
приводу місця проживання дітей сторін,
суд виходить з того, що відповідно до ч.1
ст.161 СК України, якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання малолітніх
дітей беруться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що старшому
синові ОСОБА_3 виповнилося 17 років, а
малолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 на час розгляду
справи виповнилося шість та три роки.

Вирішуючи питання щодо того з ким
залишити малолітніх дітей, суд
виходить з державної політики України
в галузі сімейних відносин котра
базується на захисті державою
інтересів материнства та дитинства та
на визнанні пріоритетності інтересів
матері та дитини в суспільстві,
проголошеному Декларацією про
загальні засади державної політики
України стосовно сім'ї та жінок котра
схвалена Постановою Верховної Ради
України від 05.03.1999 року № 475-ХІV.

В судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження те, що відповідач, яка є
матір'ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3, не може здійснювати за
ними догляд

Заперечуючи проти
проживання дітей з матір'ю, позивач не
довів суду існування жодної обставини,
як підставу розлучення дітей з її
матір'ю, а тому суд виходячи із
зазначеного вважає, що малолітні діти
мають бути залишені з їх матір'ю.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 174, 212-215 ЦПК
України, та відповідно до ст.ст. 3, 24,
110-112 Сімейного Кодексу України,
Декларації про загальні засади
державної політики України стосовно
сім'ї та жінок, схваленої Постановою
Верховної Ради України від 05.03.1999 року
№ 475-ХІV, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити
частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 02.03.1995 року в
Тисовецькій сільській раді,
Сторожинецького району, Чернівецької
області, за актовим записом № 2.

Дітей сторін, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити
проживати з матір'ю ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційна
скарга не була подана. Апеляційна
скарга на рішення суду подається до
Апеляційного суду Чернівецької
області через Сторожинецький районний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: (підпис)

Оригінал рішення знаходиться в
Сторожинецькому райсуді Чернівецької
області в цивільній справі за №723/385
/14-ц. Рішення набрало чинності _______2014
року та підлягає виконанню.

Копія вірна: Голова Сторожинецького
райсуду
О.О.Казюк