АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/264/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Фанди В.П., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника відповідачів -
адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 з участю третьої особи - служби у
справах дітей Хмельницької міської
ради, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення з житлового
приміщення та зняття з реєстрації з
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
на заочне рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 жовтня 2013 року,-

встановила:

В липні 2013 року ПАТ «Альфа-Банк» (далі
-Банк) звернулося до суду з позовом до
відповідачів про звернення стягнення
на квартиру, посилаючись на те, що 31
січня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №800003060, за
умовами якого остання отримала
кредитні кошти в сумі 44 200 доларів США,
під 13 відсотків річних, із кінцевим
строком повернення кредитних коштів 31
січня 2018 року. В забезпечення належного
виконання зобов'язань позичальником 31
січня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було
укладено іпотечний договір №800003060-И,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1.
Відповідач взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором не виконав,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 5 квітня
2013 року становить 130 594 долари США, що
еквівалентно 1 043 837 грн. 82 коп., з
яких неповернутий кредит 42 536,24
доларів США, що еквівалентно 339 992 грн.
97 коп., заборгованість по відсотках 29
792,08 доларів США, що еквівалентно 238 128
грн. 10 коп., пеня 58 265, 58 доларів США, що
еквівалентно 465 716 грн. 75 коп., яку в
добровільному порядку ОСОБА_2 сплатити
відмовляється, а тому позивач просив
його позов задовольнити шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення відповідачів з вказаної
кравтири із зняттям з реєстраційного
обліку без надання іншого житла.

___________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Приступа Д.І. Справа
№ 686/13960/13

Провадження № 22-ц/792/264/14

Доповідач - Гринчук Р.С.
Категорія № 19,
27

Заочним рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №800003060 від 31 січня
2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та
публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» в сумі 1 042 837 грн. 82 коп.
звернуто стягнення на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу
публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» із застосування процедури
продажу, передбаченої ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», з укладенням від
імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем за початковою ціною,
визначеною на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності, на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
судові витрати по 888 грн. 92 коп. з
кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
Банк подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду в
частині відмови у виселенні
відповідачів та ухвалите нове, яким
задоволити його позов у повному обсязі,
посилаючись на те, що дане рішення
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

На обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначив, що судом при винесенні
оскаржуваного рішення було порушено ч.
3 ст. 109 ЖК України. яка передбачає, що
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому.

Судом не взято до уваги те, що
малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
зареєстрована в зазначеному житловому
приміщені після укладення договору
іпотеки спірної квартири, що
підтверджується довідкою Ф №3 від
08.01.2013 року. Тобто на момент укладення
договору іпотеки дозволу органу опіки
та піклування для вчинення даного
правочину отримувати необхідності не
було.

Також судом першої інстанції не
досліджено п. 1.5 Договору іпотеки,
згідно якого іпотекодавець запевняє та
гарантує, що предмет іпотеки не є
об'єктом речових прав будь-якої третьої
особи, відсутні жодні інші права та
вимоги третіх осіб на предмет іпотеки
та не існує ніяких дій з боку фізичних
осіб, що можуть привести до невиконання
або неналежного виконання
іпотекодавцем зобов'язань за договором
іпотеки.

В судове засідання представник
апелянта не з'явився, в письмовій заяві
просив суд розгляд справи провести без
його участі, підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідачів в
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечив та
пояснив, що рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Заслухавши представника
відповідачів, перевіривши матеріали
справи колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Суд першої інстанції неповно
дослідив обставини справи, допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
оскаржуване рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову Банку.

Судом встановлено, що відповідно до
кредитного договору №800003060, укладеного
31.01.2008 року, ОСОБА_2 отримала у Банку
грошові кошти в сумі 44 200 дол. США для
особистих потреб зі сплатою 13
процентів річних з кінцевим терміном
повернення кредиту - 31 січня 2018 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору
№800003060 від 31.01.2008 року між Банком та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
іпотечний договір №800003060-И від 31.08.2008
року, відповідно до якого остання
надала в іпотеку належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з трьох кімнат, загальною
площею 55,6 кв.м.

В зв'язку з невиконанням вимог договору
кредиту з боку ОСОБА_2 утворилася
заборгованість станом на 5 квітня 2013
року в розмірі 130 594 долари США, що
еквівалентно 1 043 837 грн. 82 коп., з
яких неповернутий кредит 42 536,24
доларів США, що еквівалентно 339 992 грн.
97 коп., заборгованість по відсотках 29
792,08 доларів США, що еквівалентно 238 128
грн. 10 коп., зменшений до 11% розмір пені в
сумі 58 265, 58 доларів США, що
еквівалентно 465 716 грн. 75 коп., яку в
добровільному порядку ОСОБА_2 сплатити
відмовляється

Банком на адресу відповідачів
надсилалися письмові вимоги про
усунення порушення та сплату
заборгованості за кредитним договором,
про що в матеріалах справи свідчать
відповідні докази, які були залишені
без реагування та задоволення. При
цьому у вимогах було вказано на
можливість звернення стягнення на
заставлене нерухоме майно у випадку
невиконання умов кредитного договору.

Діючи у відповідності з вимогами ст.
39 Закону України „Про іпотеку" суд
прийшов до правильного висновку про те,
що сума кредитної заборгованості є
співрозмірною з узгодженою сторонами
вартістю іпотечного майна, визначеною
п.3.3 іпотечного договору - 319 349 грн., що
по курсу НБУ станом на 31 січня 2008 року
становила 63237 дол. США.

Висновки суду про наявність
кредитної заборгованості в сумі,
визначеній Банком, обов'язок по сплаті
якого покладено на відповідачку, з
визначенням порядку та способу
задоволення вимог кредитора шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
в межах суми боргу з використанням
процедури продажу шляхом укладення від
імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, із застосуванням процедури
продажу, передбаченої статтею 38 Закону
України" Про іпотеку" відповідають
дійсним обставинам справи, вимогам ст.
589 ЦК України, ст.ст. 33, 38, 39, 41 Закону
України „Про іпотеку", кредитного та
іпотечного договорів.

Заперечення Банку в частині
неправомірності відмови суду у
виселенні відповідачів є
обґрунтованими, а рішення суду в цій
частині помилковим.

Посилання в рішенні суду як на підставу
відмови в позові в частині виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
малолітньої ОСОБА_6 є недотримання
Банком процедури виселення та
порушення прав дитини на забезпечення
житлом безпідставні.

Відповідно до ст.ст. 39, 40 Закону України
„Про іпотеку" звернення стягнення на
предмет іпотеки є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на переданий в
іпотеку житловий будинок шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору всі мешканці зобов'язані на
письмову іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду. Аналогічна
вимога міститься в ч. 3 ст. 109 ЖК України.

Процедура виселення, встановлена
вищевказаними нормами закону, була
дотримана Банком при вирішенні питання
про виселення відповідача з рідними, в
тому числі малолітньою дитиною.

В справі містяться письмові вимоги від
24.01.2013 року, відповідно до яких в зв'язку
з невиконанням позичальником своїх
зобов'язань по сплаті кредитної
заборгованості Банк вимагає від усіх
відповідачів добровільно звільнити
спірну квартиру, яка є предметом
іпотеки протягом одного місяця з дня
отримання вимоги, які відповідно до
відмітки поштового відділення були
отримані всіма відповідачами 28.01.2013
року.

В матеріалах справи є довідка ЖЕК
№ 2 від 8 січня 2013 року, відповідно до
якої в спірній квартирі зареєстровані
усі відповідачі, при цьому ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 були
зареєстровані в квартирі 25.12.2008 року,
тобто після укладення іпотечного
договору, без відома та згоди
іпотекодержателя, тому правових
підстав для відмови в позову за таких
обставин в суду не було.

При цьому судом не взято до уваги
вимоги п. 1.5. договору іпотеки,
відповідно до якого ОСОБА_2 гарантувала
що спірна квартира не є об'єктом
речових прав будь-якої третьої особи,
відсутні інші права третіх осіб на
предмет іпотеки, а також п. 44 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012, № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
відповідно до якого згідно зі статтею 32
ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону
України від 26 квітня 2001 року N 2402-III "Про
охорону дитинства" батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. У зв'язку із наведеним
суди повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

В той же час вимоги позовної заяви
про зняття відповідачів з
реєстраційного обліку до задоволення
не підлягають, оскільки рішення суду
про виселення осіб з квартири є
самостійною підставою для зняття цих
осіб з реєстраційного обліку у
відповідному державному органі і не
потребує окремого вирішення судом.

Судові витрати між сторонами
розподілені судом з дотриманням вимог
ст. 88 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
та рішення суду, в резолютивній частині
рішення допущена описка, оскільки
заборгованість за кредитним договором
вказана в розмірі 1 042 837 грн. 82 коп.,
замість правильної - 1 043 837 грн. 82
коп., про що суд зазначав у
мотивувальній частині свого рішення.
За таких обставин суду слід вирішити
питання про усунення описки відповідно
до ст. 219 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,
319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства „Альфа - Банк"
задовольнити частково.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 жовтня 2013 року в частині
відмови у виселенні скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук