Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/1137/13-ц
Провадження № 2/670/17/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б,.

з участю секретаря Главацького О.І.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
смт. Віньківці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики та
відсотків від простроченої суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором позики та відсотків від
простроченої суми. Позовні вимоги
обґрунтував тим, що 15 вересня 2012 року
позивач уклав з відповідачем договір
позики без виплати відсотків, за
умовами якого позивач передав, а
відповідач отримав 121500, 00 грн., останній
зобов'язався повернути кошти до 15
жовтня 2012 року. Укладення договору
позики підтверджується нотаріально
завіреною заявою - розпискою. У
встановлений термін, відповідач позику
не повернув, на неодноразові звернення
позивача про повернення грошей не
реагував, у зв'язку з чим ОСОБА_1 за
захистом своїх прав та законних
інтересів змушений звертатися до суду.
Крім того, як вказує позивач, з
відповідача окрім заборгованості за
договором позики належить стягнути три
проценти річних від простроченої суми,
що передбачено ст. 625 ЦК України та
судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги з підстав викладених у
позові, просив задоволити його
повністю. Додатково відмітив, що гроші
позичив відповідачу, оскільки з
останнім протягом тривалого часу
товаришував, довіряв. Про укладення
договору позики та отримання грошей
відповідачем свідчить нотаріально
завірена розписка, яка підписана
ОСОБА_2 особисто, без будь - якого тиску
чи примусу. Позивач неодноразово
звертався до відповідача з проханням
повернути борг, однак останній
відмовився, на жодні прохання не
реагував. Крім того, позивач з
уточненням позовних вимог просив
стягнути три проценти річних від
простроченої суму, що становить на
момент звернення до суду з позовом
згідно розрахунків позивача - 3948, 75 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, вказав, що розписка про
отримання грошей підписана під тиском,
оскільки позивач та його знайомі
погрожували ОСОБА_2, його дружині та
сину фізичною розправою. Відповідач
просив позивача позичити гроші для
своєї знайомої ОСОБА_3, позивач
погодився і позичив, спочатку 5000,00
американських доларів, потім 4000,00
американських доларів, а відповідач
виступив не позичальником, а
поручителем, так як в подальшому за ці
кошти мав намір організувати бізнес із
ОСОБА_3 Про те, що позивач та його
знайомі погрожують фізичною розправою
та про підписання розписки про
отримання грошових коштів під впливом
насилля, в правоохоронні органи
відповідач не повідомляв, до суду з
позовом про визнання договору позики
недійсним не звертався.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 в
судовому засіданні повідомила, що її
чоловік - ОСОБА_2 та позивач
приятелювали протягом багатьох років.
Їй відомо, що чоловік хотів позичити
гроші у позивача для своєї знайомої
ОСОБА_3 щоб створити спільний бізнес,
однак ОСОБА_3 виявилась шахрайкою.
Позивач позичив гроші в сумі 9000, 00
американських доларів ОСОБА_3 і 1000,00
американських доларів позивач позичив
відповідачу. Про те, що ОСОБА_2 написав
розписку їй відомо, однак не відомо на
яку суму. При цьому свідок відмітила, що
її чоловік написав дану розписку під
тиском, оскільки позивач по телефону
погрожував фізичної розправо їй та
сину.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, свідка, дослідивши
письмові матеріали справи, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, доводи та
заперечення, оцінивши досліджені
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 15 вересня 2012 року
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошову суму
в розмірі 121 500, 00 грн. та зобов'язувався
повернути дану суму до 15 жовтня 2012 року
без виплати відсотків. Наведене
підтверджується заявою - розпискою,
оригінал якої було досліджено в
судовому засіданні, яка посвідчена
приватним нотаріусом Вінницького
нотаріального округу ОСОБА_5
Відповідач не оспорював справжність
свого підпису в розписці.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК
України, на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Згідно з положеннями статті 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором. Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Всупереч зазначеним нормам
законодавства та умовам договору
позики відповідач не повернув грошові
кошти позивачу в строк та в порядку, що
встановлені договором, тобто до 15
жовтня 2012 року.

Відповідно до частини 1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

В силу приписів частини 2 статті 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розписки від 15.09.2012 р. ОСОБА_2
отримав 121500,00 грн., зобов'язався
повернути до 15.10.2012р. З 16.10.2012р. по день
звернення до суду - 15.11.2013 р. - строк
прострочення становить 12 міс. 29 днів.

За розрахунком сума процентів
становить 3938,60 грн. (121500,00 х3%:12=303,75 грн. в
міс. х 12 міс.= 3645,00 + 293,60 (за 29 днів)
=3938,60грн.).

Таким чином, з відповідача на користь
позивача слід стягнути 121500,00 грн. -
заборгованість по договору позики та
3938,60грн. - три проценти річних від
простроченої суми.

Суд критично оцінює пояснення
відповідача та свідка про те, що
розписка про отримання грошових коштів
написана під впливом погроз фізичної
розправи щодо нього та членів його
сім'ї, оскільки відповідач не надав
суду належних та допустимих доказів
цього, як відповідач так і свідок не
зверталася з цього приводу до
правоохоронних органів, до моменту
пред'явлення до нього позову про
повернення боргу, ОСОБА_2 не оскаржував
договір позики.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Також суд не може взяти до уваги
показання свідка ОСОБА_4. про те, що
відповідач не отримував такої суми
позики, яка вказана в розписці, а значно
меншу суму, оскільки, згідно з статтею
1051 ЦК України, при оспорюванні
позичальником договору позики з
підстави, що грошові кошти не були ним
одержані від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором, якщо договір
позики укладений у письмовій формі,
рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші насправді не були
отримані позичальником.

Судові витрати по справі в розмірі 1254,38
гривень відповідно до ст.88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст. 625, 1046, 1049,1050, 1051,ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики та
відсотків від простроченої суми
задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 суму позики
в розмірі 121 500,00 (сто двадцять одну
тисячу п'ятсот ) гривень та три проценти
річних від простроченої суми в розмірі
3938,60 грн.(три тисячі дев'ятсот тридцять
вісім) гривень 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1 10 жовтня 1966 року судовий
збір у розмірі 1254,38 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення, протягом 10 днів після
отримання копії цього рішення через
Віньковецький районний суд до
апеляційного суду Хмельницької
області.

Суддя
І.Б. Марціцка