Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/398/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Цоток В.В.
Доповідач Полежай В. Д.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Полежая В.Д.

суддів - Письменного О.А.,
Дуковського О.Л.

при секретарі - Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом відкритого
акціонерного товариства Національна
страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 02 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство
Національна страхова компанія
«Оранта» (далі ВАТ НАСК «Оранта») у
серпні 2013 року звернулася в суд до
ОСОБА_2 з зазначеним позовом
посилаючись на те, що відповідач 26.10.2008
року на вул. Шевченко с. Тишківка
Добровеличківського району під час
керування у стані алкогольного
сп'яніння належним йому на праві
власності автомобілем НОМЕР_1 порушив
п.13.1 Правил дорожнього руху і допустив
зіткнення з автомобілем «Хонда Акорд»
д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 і
належить на праві власності ОСОБА_4.

Внаслідок зіткнення транспортних
засобів автомобіль «Хонда Акорд»
зазнав значних пошкоджень. За
висновком авто товарознавчого
дослідження від 11.12.2008 року
матеріальний збиток завданий його
власнику склав 83520,75 грн.

Згідно договору Добровільного
страхування транспортного засобу № 14
від 05.09.2008 року ВАТ НАСК «Оранта» 23.02.2009
року сплатила страхувальнику
зазначену суму страхового
відшкодування, а тому відповідно до ст.
27 Закону України «Про страхування», ст.
993 ЦК України має право вимоги в межах
фактичних витрат до відповідача, як
особи відповідальної за завдані
збитки.

Рішенням суду позовні вимоги
задоволено.

З ОСОБА_2 на користь ВАТ НАСК «Оранта»
стягнуто 83520,75 грн. і 835 грн. в
відшкодування судових витрат.

Суд прийшов до висновку, що позивачем
були доведені обставини на які позивач
посилався як на підставу своїх вимог.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування судового рішення з тих
підстав, що він не є власником
автомобіля М 412, справа була розглянута
в його, відповідача відсутності, а тому
у зв'язку з закінченням строку позовної
давності він був позбавлений
скористатися наданим йому ч.3 ст. 267 ЦК
України правом звернутися до суду про
застосування позовної давності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2
26.10.2008 року керуючи автомобілем НОМЕР_3
по вул. Шевченка в с.Тишківка допустив
зіткнення х автомобілем «Хонда Акорд»
д/н НОМЕР_2 який рухався в попутному
напрямку і належав на праві власності
ОСОБА_4, чим порушив п.12.1 Правил
дорожнього руху України за що
постановою Добровеличківського
районного суду від 23.12.2008 року був
притягнутий до адміністративної
відповідальності (а.с.29). Внаслідок
зіткнення з вини відповідача
транспортних засобів автомобіль
«Хонда Акорд» було пошкоджено.
Відповідно до умов договору
добровільного страхування
транспортного засобу від 05.09.2008 року №
14 позивач, на підставі висновку
дослідження
спеціаліста-автотоварознавця від
11.12.2008 року сплатив страхувальнику суму
страхового відшкодування в розмірі
83520,75 грн. (а.с.6-19).

З врахуванням наведених доказів суд
обґрунтовано прийшов до висновку, що
відповідач відповідно до ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993 ЦК
України зобов'язаний в порядку регресу
відшкодувати позивачу завдані йому
збитки в межах фактичних витрат. Разом
з тим, розглядаючи справу у відсутності
відповідача суд в порушення вимог ч.3
ст.169 ЦПК України не зважаючи на те, що
від ОСОБА_2 не надходило заяви про
розгляд справи у його відсутності, не
відклав розгляд справи після першої
його неявки в судове засідання.
Зазначене порушення позбавило
відповідача права звернутися в суд, до
винесення ним рішення, з заявою про
застосування позовної давності (ч.3
ст.267 ЦК України).

У зв'язку з порушенням судом норм
матеріального і процесуального права
рішення суду не може залишатися без
зміни і підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

З матеріалів справи видно, що перебіг
позовної давності для позивача почався
з 23.02.2009 року - часу перерахування за
платіжним дорученням № 35 на рахунок
страхувальника ОСОБА_4 83520,76 грн. (а.с.6). В
суд за захистом порушеного права ВАТ
НАСК «Оранта» звернулося до ОСОБА_2
після спливу позовної давності - 27.08.2013
року (а.с.2). Поважності причин
пропущення позовної давності
позивачем не надано, а тому відповідно
до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови ВАТ НАСК
«Оранта» у позові.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307-308, 313-314, 316, 319, 325
ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від 02
жовтня 2013 року скасувати і ухвалити
нове рішення за яким відкритому
акціонерному товариству Національна
страхова компанія «Оранта» в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2
про стягнення 83520,75 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: