АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1971/14 р.
Справа № 612/782/13-ц
Головуючий 1 інстанції Лобановська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю імені газети
«Ізвєстія» на рішення Близнюківського
районного суду Харківської області від
17 січня 2014 року по цивільній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю імені газети
«Ізвєстія» до ОСОБА_3 про зобов'язання
укласти договір оренди земельної
ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ТОВ імені газети
«Ізвєстія» звернулося до суду з
позовом про зобов'язання ОСОБА_3
укласти з товариством договір оренди
земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
посилалися на те, що між ТОВ ім. газети
«Ізвєстія» та ОСОБА_3, як власником
сертифіката на право на земельну
частку (пай), 16 листопада 2010 року був
укладений договір оренди землі №8,
відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав,
а ТОВ імені газети «Ізвєстія» прийняло
в строкове платне користування
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
загальною площею 8,05 га, яка розташована
на території Самійлівської сільської
ради Близнюківського району
Харківської області, для вирощування
товарної сільськогосподарської
продукції, строком на 5 років.

Однак у квітні 2013 року відповідач
засіяв вказану земельну ділянку
соняшником, мотивуючи свої дії тим, що
він отримав державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку,
чим вчинив дії, які перешкоджають ТОВ
ім. газети «Ізвєстія» користуватися
орендованою земельною ділянкою.

Позивач просив зобов'язати ОСОБА_3
переукласти з ТОВ ім. газети «Ізвєстія»
договір оренди землі відповідно до
Державного акта на право власності на
земельну ділянку, оскільки існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
переукладання договору оренди землі
після виділення власнику земельної
частки (паю) земельної ділянки в натурі
(на місцевості).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні заперечували
проти позову.

Рішенням Близнюківського районного
суду Харківської області від 17 січня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ імені газети
«Ізвєстія» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що відповідачем не
доведено факт припинення договору
оренди землі №8 від 16.11.2010 року.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з»явившихся
осіб, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що з
часу отримання ОСОБА_3 державного акта
на право приватної власності на землю,
він набув статусу власника земельної
ділянки, а тому змінився статус сторін
договору оренди і дія вказаного
договору оренди припинилася.

Судова колегія вважає, що дані висновки
суду є правильними.

Згідно ст. 78 Земельного кодексу України
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.

Встановлено, що 16 листопада 2010 року між
ТОВ імені газети «Ізвєстія» та ОСОБА_3
було укладено договір оренди земельної
ділянки площею 8.05 га, розташованої на
території Самійлівської сільської
ради Близнюківського району
Харківської області, з цільовим
призначенням - для вирощування
товарної сільськогосподарської
продукції, строком на 5 років ( а.с. 5 - 7 ).

31.08.2012 року ОСОБА_3 отримав державний
акт серії ЯМ №970077 на право власності на
земельну ділянку площею 6.6049 га, 24.09.2012
року він заявою повідомив позивача про
дану обставину, а також те, що у
подальшому буде використовувати
земельну ділянку самостійно ( а.с. 29, 30 ).

Посилання ТОВ імені газети «Ізвєстія»
в апеляційній скарзі на те, що існує
пряма вказівка закону щодо
обов'язковості переукладання договору
оренди землі після виділення власнику
земельної частки (паю) земельної
ділянки в натурі (на місцевості), та на
те, що необхідність переукладання
договору оренди землі визначена
законом як обов'язок, а не право сторін
судовою колегією не приймаються.

З часу отримання державного акта на
право приватної власності на землю
власник сертифікату на право на
земельну частку (пай) набуває статусу
власника конкретної земельної ділянки,
тобто змінюється як предмет оренди, так
і статус орендодавця, а сертифікат, на
підставі якого укладено договір
оренди, утрачає чинність, у зв'язку з
чим договір оренди земельної частки
(паю) слід вважати припиненим.

Цей висновок відповідає п. 2.3 Типового
договору оренди земельної частки (паю),
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 17 січня 2000 року № 5, за яким
зобов'язання сторін за договором
оренди земельної частки (паю) можуть
бути припинені після одержання
державного акта на право приватної
власності на землю і виділення
земельної ділянки в натурі. При відмові
орендаря розірвати цей договір із
зазначених підстав та припинити
користування земельною ділянкою право
власності власника земельної ділянки
(орендодавця) на землю підлягає захисту
в законному порядку.

Положення п. 8 розділу Х «Перехідні
положення» Земельного кодексу України
та розділу ІХ "Перехідні положення"
Закону України «Про оренду землі» не
можуть бути примусом для власника
земельної ділянки і передбачають
право, а не обов'язок на переукладення
договору оренди, ураховуючи при цьому
положення ст. 6, ч. 3 ст. 203, ст. ст. 316, 317, 319,
321, 651 ЦК України щодо свободи договору,
укладення його при наявності вільного
волевиявлення особи; непорушності
права власності та здійснення цього
права власником відповідно до закону
на власний розсуд, за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб;
необхідності згоди обох сторін при
укладенні чи зміні договору.

Отже, судом першої інстанції вірно
встановлено, що з отриманням
державного акта про право власності на
конкретну земельну ділянку, раніше
укладений спірний договір оренди
земельної частки (паю) автоматично
припинився, а тому відсутнє переважне
право на переукладення неіснуючого
договору.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд перевіряє в апеляційному порядку
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Колегією суддів не встановлено таких
порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ імені газети
«Ізвєстія» - відхилити.

Рішення Близнюківського
районного суду Харківської області від
17 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Суддя