Справа № 510/10/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні
вимоги визнали, щодо їх задоволення не
заперечували, просили про розгляд
справи без їхньої участі.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, просила про розгляд справи
у її відсутності.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
технічного паспорту на житловий
будинок із надвірними спорудами по
АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ОСОБА_2 та
ОСОБА_3; копія свідоцтва про право на
спадщину за законом від 29.08.2001р.; копія
рішення виконкому Ренійської міської
ради від 28.09.2001р. про надання дозволу на
реєстрацію житлової добудови до
домоволодіння.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 29.08.2001р. відповідачам
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної
власності належить житловий будинок із
надвірними спорудами, розташований по
АДРЕСА_1 Одеської області - по ? частині
нерухомості кожному з них. Влітку 1997 р.
відповідачі подарували позивачці
вищевказаний житловий будинок,
безоплатно передали у володіння та
користування належну їм нерухомість
разом із всіма документами на неї. Тоді
ж позивачка разом із своєю родиною
заселилася на житлоплощу
вищевказаного домоволодіння, з того
часу мешкає там. Отже, з 1997 року по
теперішній час позивачка фактично,
відкрито володіє житловим будинком
АДРЕСА_1, стежить за його технічним
станом, сплачує за утримання
комунальні послуги та ін. На момент
фактичного укладення угоди про
дарування сторони не оформили її у
письмовому вигляді та не засвідчили
нотаріально. У зв'язку із
вищевикладеними обставинами ОСОБА_1
вважає, що має право на житловий
будинок із надвірними спорудами,
оскільки з 1997 р. володіє та безперервно
користується ним, слідкує за його
технічним станом, несе витрати у
зв'язку із його утриманням, зберігає у
себе всю документацію на
домоволодіння, як власник нерухомості,
отже з підстав ст. 344 ЦК України набула
право власності на житловий будинок.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, у 1997р.
між сторонами фактично була досягнута
домовленість про дарування житлового
будинку АДРЕСА_1. Письмово та в
нотаріальному порядку сторони цю угоду
не оформляли. Таким чином, з 1997р. по
теперішній час позивачка безперервно,
відкрито володіє житловим будинком,
сплачує всі належні платежі, як власник
нерухомості, розпоряджається ним,
проводить ремонти та ін. За весь час
володіння позивачкою будинком,
відповідачі, як зареєстровані
власники, не пред'являли до позивачки
жодних вимог про витребування будинку,
документів на нього, не брали участі у
його утриманні та не несли витрат по
сплаті належних платежів. На момент
розгляду справи в суді ОСОБА_2 та ОСОБА_3
не заперечували щодо фактів, вказаних
у позові, визнали позовні вимоги в
повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачкою житловим
будинком є добросовісним (тобто
позивачка вважала, що вона володіє
нерухомістю з законних підстав,
оскільки була фактично досягнута
домовленість про дарування
нерухомості), правомірним, відкритим
(позивачка, вважаючи себе власником,
сплачувала комунальні платежі за
утримання будинку, розпоряджається
житлом та ін.) та безперервним. Таким
чином, суд вважає, що житловий будинок
цілком з законних підстав було
передано у володіння та користування
ОСОБА_1, внаслідок чого остання набула
право власності на нього за
набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивачки щодо
визнання за нею права власності на
житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на житловий
будинок із надвірними спорудами (окрім
самочинно побудованих), розташований
по АДРЕСА_1, що зареєстрований на праві
власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник