Справа № 372/180/14-ц
провадження № 2-295/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року Обухівський
районний суд Київської області в
складі :

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Орел.І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в особі
Обухівського відділення Київського
головного регіонального управління
«Приватбанку», Закритого акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНГОСТРАХ», про визнання недійсними
договорів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі по тексту - Позивач)
звернулась до суду з позовом до
Закритого акціонерного товариства
«Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» ( далі
по тексту - відповідач- 1) та до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в особі
Обухівського відділення Київського
головного регіонального управління
«Приватбанку» ( далі по тексту -
відповідач -2), в якій просить визнати
недійсними укладені (пролонговані) ПАТ
КБ «Приватбанк» від імені ОСОБА_1
договори зі страховою компанією
«Інгострах» 13 квітня 2010 року, 13 квітня
2011 року та 13 квітня 2012 року по Договору
страхування наземного транспорту №
КІООАК 23917353 від 14 квітня 2008 року.

В обґрунтування позовної заяви
позивач зазначив, що 14 квітня 2008 року
між нею та Обухівським відділенням
Київського головного регіонального
управління КБ «Приватбанку» був
укладений кредитно-заставний договір
№ КІООАК 23917353, за яким позивач отримав
споживчий кредит в розмірі 175195,42
гривень на строк до 12 квітня 2013 року
року, зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 15,96 відсотки річних .

Позивач також зазначає в позовній
заяві, що згідно умов
Кредитно-заставного договору між ним
та ЗАТ «СК «Інгострах», страховим
агентом якої являється ПАТ КБ
«Приватбанк», було укладено Договір
страхування наземного транспорту №
КІООАК 23917353 від 14 квітня 2008 року, де
об»єктом страхування виступає предмет
застави за договором автомобіль (TOYOTA,
модель Сamry 3.5.1, державний номерний знак
НОМЕР_1) Відповідно до п.п. 3.4.1, 3.4.2
Кредитно-заставного договору № КІООАК
23917353 від 14 квітня 2008 року передбачено,
що при відсутності даних зі сторони
страхувальника про сплату чергових
платежів, банк має право самостійно
сплатити такі страхові платежі
протягом п'яти банківських днів
замість позичальника. На протязі 2009-2012
років банком 13 квітня кожного року
шляхом автоматичної пролонгації були
здійснені страхові платежі по вказаних
Договорах замість позичальника -
ОСОБА_1, незважаючи на те, що 13 квітня 2010
року банку було надано договір
страхування наземного транспортного
засобу від 13 квітня 2010 року укладений
між ОСОБА_1 і страховою компанією
«Граве Україна» зі строком дії з 14
квітня 2010 року по 13 квітня 2011 року з
терміном сплати включно до 14.04.2011 року,
Приватбанк самостійно повторно
сплатив від імені ОСОБА_1 13 квітня 2010
року страхові суми за страхування
транспортного засобу і відніс їх до
заборгованості, що позбавило позивача
можливості укладення договору
страхування на більш вигідних умовах і
привело до незаконного нарахування
заборгованості. Також позивач
зазначає, що обставини справи щодо
перерахування без згоди позивача
достроково Відповідачем-2 страхових
платежів ЗАТ СК «Інгострах»
встановлені рішенням Обухівського
районного суду Київської області від
03.07.2013 року, а тому доказуванню не
підлягають.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити з підстав
наведених в позовній заяві.

Представник відповідача-1 в судове
засідання не з»явився надав письмові
заперечення проти позовних вимог, в
яких просив відмовити задоволенні
позовних вимог в зв'язку з відсутністю
їх правового обґрунтовання та
ненаданням доказів на підтвердженя
своїх вимог.

Відповідач -2 в судове засідання свого
представника не направив, про розгляд
справи повідомлявся належним чином,
заяв, клопотань до суду не надав.

Суд вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року
між позивачем та Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» в особі Обухівського
відділення Київського головного
регіонального управління
«Приватбанку» було укладено
кредитно-заставний договір № КІООАК
23917353. Відповідно до умов зазначеного
кредитно-заставного договору ОСОБА_1
було надано кредит в сумі 175195,42
гривень, з відсотковою ставкою 15,96 %
річних, з строком повернення 12.04.2013
року. В забезпечення виконання умов
договору щодо повернення грошових
коштів, ОСОБА_1 передано у заставу
автомобіль TOYOTA, модель Camry 3.5 І, 2007 року
випуску, НОМЕР_1, що належить їй на
праві власності.

У відповідності з умовами кредитно -
заставного договору № KIO0AK23917353 від
14.04.2008 року ОСОБА_1 уклала з Страховою
компанією «ІНГОСТРАХ»договір
страхування наземного транспорту №
KIO0AK23917353 від 14.04.2008 року.

Згідно п. 10.1. договору страхування
наземного транспорту № KIO0AK23917353 від
14.04.2008 року сплачуваний період з датою
сплати 14.08.2008 року встановлено 14.08.2008
року - 13.09.2009 року у сумі 19807,92 грн. При
бажанні страхувальника продовжити
строк дії договору страхові платежі
сплачуються в наступних роках за цим
графіком - у вказаний в цьому пункті
день вказаного місяця, але наступного
року. Сплачуємий період встановлюється
з наступного дня закінчення строку
оплати останнього платежу.

Відповідно до п.п. 3.4.1., 3.4.2. кредитно -
заставного договору № KIO0AK23917353 від
14.04.2008 року при відсутності даних зі
сторони Страхувальника про сплату
чергових платежів банк має право
самостійно сплатити такі страхові
платежі протягом п'яти банківських
днів замість страхувальника.

Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» всупереч
умовам договору не отримавши на те
згоди ОСОБА_1 13.04.2010 року. 13.04.2011 року та
13.04.2012 року достроково перераховував
Страховій компанії «ІНГОСТРАХ» кошти
за страхування, хоча встановлений
договором страхування строк сплати мав
наставати відповідно 14.04.2010 року, 14.04.2011
року та 14.04.2012 року, незважаючи на те,
що позивачем було надано банку13 квітня
2010 року договір страхування наземного
транспортного засобу від 13 квітня 2010
року укладений між ОСОБА_1 і страховою
компанією «Граве Україна» зі строком
дії з 14 квітня 2010 року по 13 квітня 2011
року з терміном сплати включно до 14.04.2011
року .

В п.3.1.3 Кредитно-заставного
договору вказано, що позичальник надав
Банку належним чином оформлені
договори страхування, а також
документи, які підтверджують оплату
перших страхових платежів ( у випадку,
якщо позичальник самостійно здійснює
оплату перших страхових платежів).
Зазначені договори повинні бути
письмово погоджені з банком. Зокрема,
банк погоджує вибір страхувальника,
перелік страхових ризиків, які
підлягають страхуванню.Письмовим
погодженням банку вважається віза
уповноваженого представника банку за
договором страхування, що підписані
страхувальником.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Згідно ст. 627 ЦК України
встановлено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу, сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як встановлено судом, позивач
укладаючи договір страхування та
кредитно-заставний договір не ставила
під сумнів розумність та
справедливість їх умов та зважувала та
оцінювала умови, за яких він буде
виконуватись.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Підписавши
кредитно-заставний договір та договори
страхування позивач підтвердив свою
згоду з передбаченими ними умовами.

Відповідно до п 6.2.12
кредитно-заставного договору
позичальник зобов»язується не пізніше
дати закінчення дії договорів
страхування продовжити строк їхньої
дії або укласти нові договори
страхування на користь банку у
страховій компанії узгодженій з
банком.

Так відповідно до умов
кредитно-заставного договору згідно
п.п. 3.1.2, 3.4.1, 6.2.12, 6.2.14 позивач мав право
вибору щодо страхової компанії в якій
мав намір здійснити страхування свого
майна, що є предметом застави ПАТ КБ
«Приватбанк», але зазначені умови
кредитно-заставного договору
позивачем не були виконані, а саме: з
банком не було погоджено вибір
страхувальника щодо здійснення
страхування автомобіля у страховій
компанії «Граве Україна» та не
погоджено перелік страхових ризиків,
які підлягають страхуванню і доказів
такого погодження позивач суду не
надав. Позивач сам зазначає в своїй
позовній заяві, що надав банку
договори страхування не для
погодження, а для відому, що суперечить
умовам кредитно-заставного договору.
Зважаючи на дані обставини банком у
виконання п.3.4.1 було здійснено сплату
страхових платежів законно і
обґрунтовано. Встановлені рішенням
Обухівського районного суду Київської
області від 03.липня 2013 року обставини,
що ПАТ КБ «ПриватБанк» всупереч умовам
договору не отримавши на те згоди
ОСОБА_1 13.04.2010 року. 13.04.2011 року та 13.04.2012
року достроково перераховував
Страховій компанії «ІНГОСТРАХ» кошти
за страхування, хоча встановлений
договором страхування строк сплати мав
наставати відповідно 14.04.2010 року, 14.04.2011
року та 14.04.2012 року, незважаючи на те,
що позивачем було надано банку13 квітня
2010 року договір страхування наземного
транспортного засобу від 13 квітня 2010
року укладений між ОСОБА_1 і страховою
компанією «Граве Україна» зі строком
дії з 14 квітня 2010 року по 13 квітня 2011
року з терміном сплати включно до 14.04.2011
року не є підставми для визнання
недійсними укладених (пролонгованих)
ПАТ КБ «Приватбанк» від імені ОСОБА_1
договорів зі страховою компанією
«Інгострах» 13 квітня 2010 року, 13 квітня
2011 року та 13 квітня 2012 року по Договору
страхування наземного транспорту №
КІООАК 23917353 від 14 квітня 2008 року
зважаючи на обставини встановлені під
час розгляду даної справи.

Відповідно до положень ст.ст. 204,
215 ЦК України, правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним. Підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, встановлених ст. 203 ЦК України.

Як встановлено судом, при
укладенні кредитно- заставного
договору та договору страхування
сторони досягли істотних умов
договору, їх зміст не суперечить
чинному законодавству України та
моральним засадам суспільства,
волевиявлення учасників правочинів
було вільним та відповідало їх
внутрішній волі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
зібрані по справі докази, суд дійшов
висновку, що позивач не довів тих
обставин, на які посилався, як на
підставу своїх позовних вимог, а тому
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 15, 60, 88, 212-214 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в особі
Обухівського відділення Київського
головного регіонального управління
«Приватбанку», Закритого акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНГОСТРАХ» про визнання недійсними
договорів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Київської області
через Обухівський районний суд
Київської області.

СуддяМора О. М.