Справа № 1309/2-3547/11
Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1019/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Залізничного
районного суду м.Львова від 15 травня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

встановила:

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 15 травня 2013 року
вищезазначений позов задоволено.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_2
на користь ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» суму заборгованості за
Кредитним договором №ML-600/076/2008 від
18.04.2008 року в розмірі 126258,15 доларів США,
що еквівалентно в гривнях на день
подання позову 14 жовтня 2011 року за
курсом НБУ 1 009 181,39 грн. (один мільйон
дев'ять тисяч сто вісімдесят одна
гривня 39 копійок) та заборгованість по
відсотках 4 921,32 долар США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку заборгованості
еквівалентно 39 336,11 грн. (тридцять
дев'ять тисяч триста тридцять шість
гривень 11 копійок), однак в межах
спадкового майна. Крім того, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» 1700,00 грн. сплаченого
державного мита та 120,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 В
апеляційній скарзі, посилається на
незаконність, необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, постановлення
рішення без повного та всебічного
з'ясування обставин справи, без
належної оцінки всіх доказів. За
ствердженням апелянта суд не встановив
коли саме позивачу стало відомо про
смерть боржника ОСОБА_4 та прийняття її
боргових зобов'язань ОСОБА_2 та
заперечує те, що даний факт став
відомий стягувачу під час слухання
справи у Сихівському районному суді м.
Львова в 2011 році.

Вважає, що позивач, згідно ч.2 ст.1281 ЦК
України, позбавлений права вимоги до
ОСОБА_2, оскільки не звернувся протягом
встановленого законом строку до нього,
як спадкоємця, що на його думку
підтверджується рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 19.09.2011 року.

Зазначає, що судом першої інстанції не
вказано в резолютивній частині рішення
вартості спадкового майна в межах якої
необхідно провести задоволення вимог
позивача, яке менше боргових
зобов'язань. Вважає, що всупереч
роз'ясненням п.п.13, 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі», суд першої
інстанції не вказав у резолютивній
частині рішення розмір грошових сум чи
перелік майна, присуджених стороні;
вартість майна, яке належить стягнути з
відповідача, якщо при виконанні
рішення присудженого майна у наявності
не буде.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3 на обґрунтування
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи
законність і обґрунтованість рішення
суду з урахуванням доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів не знаходить достатніх підстав
для задоволення скарги, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального прав.

Згідно положень ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

За приписами ч.3 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язані встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та
беззаперечно встановлено судом 18
квітня 2008 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк», та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ML-600/076/2008, згідно якого позивач надав
відповідачу кредитні кошти у розмірі
121188 доларів США для споживчих потреб з
терміном повернення 18.04.2033 року, зі
сплатою 5,49% річних за користування
кредитом та FIDR-відсоткова ставка по
строкових депозитах фізичних осіб у
валюті тотожній валюті кредиту, що
розміщені у банку на строк 366 днів, з
виплатою процентів після закінчення
строку дії депозитного договору (а.с.6-9).

У зв'язку з невиконанням позичальником
ОСОБА_4 своїх зобов'язань за даним
кредитним договором утворилась
заборгованість по кредиту в розмірі 126
258,15 доларів США, що еквівалентно 1006 276,26
гривень за курсом НБУ на день подання
позову без врахування заборгованості
по штрафним санкціям, які не були
нараховані ОСОБА_4.

Судом встановлено також, що відповідно
до умов договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 28.05.2010 року ПАТ
«ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло право
вимоги за кредитним договором №
ML-600/076/2008 від 18.04.2008 року укладеним між
ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 Таким чином, до
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли
всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права
вимоги до ОСОБА_4 за вказаним кредитним
договором (а.с. 10-11).

Безспірною є і та обставина, що
позичальник ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про її смерть серіяНОМЕР_1,
виданим міським відділом реєстрації
актів цивільного стану Львівського
міського управління юстиції. Після її
смерті відкрилась спадщина - 1/4 частина
квартири вартістю 9101 грн.. Спадкоємцем
після її смерті став її батько ОСОБА_2
(а.с.12, та а.с.35 спадкової справи ОСОБА_4).

Відповідно до ст.1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

З матеріалів цивільної справи №2-407/11 за
позовом ОСОБА_5 до ЗАТ "ОТП Банк" про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину та за позовом
ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, досліджених судовою колегією
в ході апеляційного розгляду даної
справи вбачається, що повідомлення про
смерть ОСОБА_5 та прийняття спадщини
ОСОБА_2 останнім було скеровано ЗАТ
«ОТП Банк» 13 серпня 2010 року. (т.1 справи
№2-407/11 (а.с.203-205).

Однак ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», до
якого перейшли справа кредитора 28.05.2010
року про відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_5 повідомлений не був.

При цьому, з матеріалів тієї ж справи
вбачається, що ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» був залучений до участі у
справі №2-407/11 в травні 2011 року, а копії
заяв ОСОБА_2 про прийняття спадщини
були долучені до матеріалів цієї
справи та досліджені судом за участі
представника ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» 17 червня 2011 року (т.1 справи
№2-407/11, а.с.211).

Поряд з цим, встановлено і те, що 9
червня 2011 року ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» скерував до шостої Львівської
державної нотаріальної контори вимогу
до правонаступника після смерті ОСОБА_5
та 20 червня того ж року другою
Львівською державною нотаріальною
конторою було направлено офіційну
відповідь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна»
про прийняття спадщини ОСОБА_2
(спадкова справа ОСОБА_5 а.с.77).

З огляду на викладене судова колегія
приходить до висновку, що про факт
смерті ОСОБА_5 та про прийняття ОСОБА_2
спадщини після смерті боржника новому
кредитору, ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна», достеменно стало відомо лише
у червні 2011 року.

З позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулось 18 жовтня 2011 року
(а.с.2).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що кредитор
пред'явив вимоги до спадкоємця у
строки, передбачені ст.1281 ЦК України, та
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення позовних
ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2.

Всупереч твердженням апелянта,
приймаючи рішення щодо стягнення боргу
із спадкоємця суд зазначив, що ця
заборгованість підлягає стягненню
лише в межах вартості майна, одержаного
у спадщину, яка фактично складається з
1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Вартість
цього спадкового майна на час
оформлення ОСОБА_2 спадщини 29 січня 2010
року становила 9101 грн..

В той же час, слід зазначити, що на час
проведення виконавчих дій вартість
вказаного спадкового майна може бути
встановлена на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків районного суду
і не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 15 травня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.