Справа № 1323/1340/12
Головуючий у 1 інстанції: Микитчин
Провадження № 22-ц/783/144/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю:представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5
на рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15
листопада 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ФОП
ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_5, ФОП
ОСОБА_4 з позовом, у якому, уточнивши
позовні вимоги, просив стягнути на його
користь солідарно з ФОП ОСОБА_6 та ФОП
ОСОБА_4 кошти в сумі - 10842,94 грн., з ФОП
ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_5 солідарно кошти в
сумі 6505,76 грн.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто на користь ОСОБА_2
солідарно з фізичних осіб-підприємців:
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - 10842,94 грн. заподіяної
шкоди, з фізичних осіб-підприємців:
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - 6505,76 грн. заподіяної
шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржили ОСОБА_4, ОСОБА_5, в апеляційній
скарзі просять рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Апелянти вважають, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликаються на те,
що суд першої інстанції не встановив та
не дослідив, чи дійсно орендували
приміщення відповідачі, хто із них
орендував приміщення, термін оренди. На
думку апелянтів суд не звернув увагу і
на те, що позивачем не виконано умов
договорів оренди, оскільки квитанції
на оплату електроенергії їм щомісячно
не надавались, орендодавцем показники
електролічильника щомісячно не
знімались і не повідомлялись
Стрийський РЕМ для щомісячного
нарахування оплати за користування
електричною енергією. Вважають, що
розрахунок заборгованості по оплаті за
послуги електропостачання та
солідарне стягнення заборгованості,
суперечить чинному законодавству і є
невірним.

Заслухавши суддю - доповідача,
заперечення представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 щодо задоволення скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі. При
цьому, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов щодо ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 суд першої інстанції
виходив з того, що останні відповідно
до договору оренди нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, укладеного з
ОСОБА_2, зобов»язались сплачувати
комунальні послуги, однак зобов»язань
по оплаті за спожиту електроенергію не
виконали, чим завдали позивачу майнову
шкоду, яка підлягає солідарному
стягненню з відповідачів.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 509, 526
ЦК України зобов»язання виникають
також з договорів та інших правочинів.
Зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. ст. 610, 611,614 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов»язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, відшкодування
збитків та моральної шкоди. Особа, яка
порушила зобов»язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Встановлено, що 01 серпня 2010 року між
позивачем та ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_4,
01.02.2011 року з ФОП ОСОБА_5, з кожною із них,
було укладено договори № № 01/08 Ор, 01/02
-Ор, 02/10 оренди нежитлового приміщення,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Львівської області, згідно з яким він
зобов'язувався передати в строкове
платне користування нежитлове
приміщення за вказаною адресою,
орендарі ОСОБА_6, ОСОБА_4 брали на себе
зобов'язання сплачувати плату за
користування орендованим приміщенням,
відшкодовувати вартість комунальних
послуг згідно наданих позивачем
квитанцій, а орендар ОСОБА_5 брала на
себе зобов'язання сплачувати лише
плату за користування орендованим
приміщенням.

Що стосується оплати комунальних
послуг, в тому числі оплати послуг
електропостачання, то як вбачається з
договору оренди приміщення, укладеного
з ОСОБА_5, така умова договором не
передбачена.

Однак, суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині солідарного стягнення 6505.76 грн.
збитків з ОСОБА_7, ОСОБА_5, не врахував
цієї обставини.

Крім цього, як вбачається з рішення
апеляційного суду Львівської області
від 29.01.2013 року у справі за апеляційною
скаргою представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8,
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15.11.2012 р. в
частині солідарного стягнення з ФОП
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 6505.76 грн.
заподіяної шкоди та 975 грн. судових
витрат скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
стягнення збитків з ОСОБА_7

За таких обставин солідарне стягнення
з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
6505.76 грн. збитків, є невірним,
суперечить чинному законодавству.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
посилається на рішення господарського
суду Львівської області від 22.11.2011 р.,
якими з СПД ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Львівобленерго» стягнуто 14344,04 грн.
заборгованості за надані послуги з
електропостачання та 2011.68 грн.
заборгованості за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії за період з 01.08.2010
року по квітень 2011 року, які, як збитки,
позивач просив стягнути солідарно з
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7

У згаданих рішеннях господарського
суду Львівської області від 22.11.2011 року,
зазначено, що як вбачається з
матеріалів справи, рахунок за активну
електроенергію №322104/4166-1 за квітень 2011
року від 12.04.2011 р., був виставлений та
вручений відповідачу відповідно до
показів лічильника, зафіксованих
двостороннім контрольним зніманням
від 12.04.2011 р. Згідно даного рахунку було
виставлено 16896 кВт /год. на суму 14344.04
грн., з яких 14479 кВт/год. - донарахування
в період з серпня 2010 року по березень 2011
року, яке було пов»язане з наданням
відповідачем неправильних показників
лічильника за цей період та 2417 кВт/год.-
нарахування за квітень місяць.
Рішенням господарського суду також
встановлено понад договірне
споживання електроенергії на суму 2011.68
грн.

А відтак, з врахуванням положень ст. 61
ЦПК України, обставини щодо кількості
використаної електричної енергії за
період з 01.08.2010р . по квітень 2011 року,
розміру оплати, які встановлені
рішеннями господарського суду
Львівської області від 22.11.2011 р., не
потребують доказування у даній справі.

Звернувшись з позовом про солідарне
стягнення 10842.94 грн. збитків з ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, 6505.76 грн. збитків - з ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, розрахунок збитків, завданих
відповідачами невиконанням
зобов»язання по оплаті за надані
послуги з електропостачання, позивач
обґрунтовує тим, що оскільки в період з
01.08.2010 р. до 01.01.2011 р., протягом 5-ти
місяців підприємницьку діяльність
здійснювали ОСОБА_6 та ОСОБА_4, то
завдані ними збитки за даний період
становлять 5/8 розміру всіх збитків, що в
грошовому еквіваленті становить 10842.94
грн. ( 17348.70 :8 х 5), а в період з 01.01.2011 р. до
моменту зняття контрольного показника
інспекторами Стрийського РЕМ, протягом
3 місяців підприємницьку діяльність
здійснювали ОСОБА_7 та ОСОБА_5, то
завдані ними збитки за даний період
становлять 6505.76 грн. (17348.70 : 8 х 3).

Такий розрахунок збитків позивач
мотивує солідарною відповідальністю
відповідачів, з чим погодитись не
можна. Зроблений позивачем розрахунок
коштів, які на його думку підлягають
солідарному стягненню з відповідачів,
є невірним та необґрунтованим,
оскільки солідарна відповідальність
орендарів договорами оренди
приміщення не передбачена.

Крім цього, визначаючи розмір збитків,
заданих відповідачами у зв»язку з
неоплатою наданих послуг по
електропостачанню, про стягнення яких
просить позивач, він виходив з
середнього обсягу щомісячного
використання електричної енергії
орендарями у період з 01.08.2010 р. до квітня
2011 року, що на думку колегії суддів є
невірним.

І оскільки показники електричного
лічильника щомісячно орендодавцем не
знімалися, квитанції (рахунки) для
оплати щомісячно орендарям не
надавались, а відтак встановити
конкретну кількість щомісячного
використаної електричної енергії за
період з 01.08.2010 р. до 01.01.2011 р., з 01.01.2011 р.
квітня 2011 року, конкретну кількість
електричної енергії, використаної
кожним із відповідачів, є неможливим.

Погодитись за таким розрахунком
заборгованості не можна і з тих
підстав, що оскільки орендоване
приміщення використовувались
орендарями в різні пори року з різним
світловим днем в різний період часу, а
відтак обсяг використаної електричної
енергії не міг бути однаковим.

Згідно з положеннями ст. ст. 541, 543 ЦК
України солідарний обов»язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов»язання. У разі солідарного
обов»язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов»язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь - кого з них окремо.

З врахуванням зазначених положень,
колегія суддів вважає зроблений
позивачем розрахунок коштів, які на
його думку підлягають стягненню з
відповідачів, невірним, таким, що
суперечить умовам договорів оренди
приміщень, яким не передбачено
солідарну відповідальність орендарів
за невиконання умов договору та
чинному законодавству.

Позивачем всупереч вимогам ст. ст. 10, 11,
60 ЦПК України не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
обсягу щомісячного використання
електричної енергії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в
період з 01.08.2010 р. до 01.01.2011 р., ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 в період з 01.01.2011 р. до моменту
зняття контрольного показника
інспекторами Стрийського РЕМ, а саме,
до 12.04.2011 року, які відповідно до умов
договору повинні були
підтверджуватись квитанціями,
представленими орендодавцем.

Позивач не спростував доводів
апелянтів про те, що ним, всупереч
умовам договорів оренди нежитлового
приміщення, квитанції (рахунки) на
оплату електроенергії орендарям
щомісячно не надавались.

Стягнувши в користь ОСОБА_2 солідарно
10842.94 грн. збитків з ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
6505.76 грн. збитків - з ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
суд першої інстанції не врахував і
того, що солідарна оплата за комунальні
послуги, в тому числі за надані послуги
електропостачанню, не передбачена
укладеними між позивачем та
відповідачами договорами оренди
нежитлового приміщення, з кожним із
відповідачів укладався окремий
договір, за умовами якого кожен із
орендарів зобов»язувався самостійно
оплачувати комунальні послуги на
підставі квитанцій, представлених
орендодавцем. За відсутності належних
та допустимих доказів про щомісячну
кількість використаної електричної
енергії кожним із орендарів, яких
позивач всупереч вимогам ст. ст. 10,11, 60
ЦПК України не надав, колегія суддів
приходить до висновку про
недоведеність позовних вимог ОСОБА_2,
що є підставою для відмови у їх
задоволенні, у зв»язку з чим
оскаржуване рішення в частині
задоволення позовних вимог до ФОП-
ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_4, слід скасувати.

Суд апеляційної інстанції при
перевірці законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги згідно з ч.3 ст. 303
ЦПК України, лише в разі, якщо буде
встановлено неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, яким задоволено позовні вимоги
про солідарне стягнення на користь
ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4
збитків в сумі - 10842,94 грн., з ФОП ОСОБА_7,
та ФОП ОСОБА_5 збитків в сумі 6505,76 грн.,
судом апеляційної інстанції
встановлено неправильне застосування
до спірних правовідносин норм
матеріального права, в тому числі в
частині задоволення позовних вимог до
ОСОБА_6, якій відмовлено у відкритті
апеляційного провадження у зв»язку з
пропуском строку на апеляційне
оскарження, що дає суду апеляційної
інстанції вийти за межі доводів
апеляційної скарги, а відтак рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню і в частині задоволення цих
позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15
листопада 2012 року в частині
задоволення позовних вимог до ФОП-
ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_6 -
скасувати, та в цій частині ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог до згаданих
відповідачів за їх недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.