Справа № 187/1568/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"13" березня 2014 р.

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Іщенко І.М.,

при секретарі Клисак Н.Г.,

за участю захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розділ спільного майна
жінки та чоловіка, які проживали однією
сім'єю, але не перебували у шлюбі між
собою

В С Т А Н О В
И В

В жовтні 2013 року до суду звернулась
ОСОБА_3 із зазначеним позовом, в якому
вказала, що вона познайомилась із
відповідачем на початку 2003 року і з
17.03.2003 року проживала із ним однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, спочатку у
гуртожитку заводу у АДРЕСА_1, а з
вересня 2003 року проживали по вул.
Беляєва .За час проживання спільно із
ОСОБА_4 придбали холодильник, диван,
телевізор, домашній кінотеатр, меблеву
стінку.

29.12.2006 року вона із відповідачем купили
у кредит до 2010 року автомобіль марки «
Жигулі» дер.номер НОМЕР_2 за 10 000
доларів США, що складало 50 000 грн.

У 2008 році вони із відповідачем
переїхали до його матері в
Петриківський район АДРЕСА_2 і за
спільні кошти збудували гараж,
поставили пластикові вікна, добудували
господарські будівлі, держали курей,
поросят, гусей, корову, бичка. В 2010 році
кредит був сплачений повністю.

В лютому 2011 року вона із відповідачем
почала проживати окремо і він обіцяв
сплатити ? частки вартості автомобіля,
але до цього часу цього не зробив.

Просить суд визнати спільним сумісним
майном автомобіль « Жигулі» д.н. НОМЕР_2,
розділити це майно і стягнути із
відповідача на її користь 25 000 грн і
судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
підтримала свої вимоги в повному
обсязі, пояснивши, що вона постійно
проживала із відповідачем з квітня 2003
року по лютий 2011 року однією сім'єю в м.
Дніпропетровську в гуртожитку, знімали
квартиру по вул.. Беляєва, але шлюб не
реєстрували, дітей не мали. В грудні 2006
року вони разом придбали автомобіль
«Жигулі» по кредиту, який був
оформлений на відповідача, гроші були
сумісні, навесні 2008 року проживали в с.
Іванівка Петриківського району у
матері відповідача до лютого 2011 року,
робили ремонт, побудували гараж. Після
припинення відносин, вони із
відповідачем добровільно розподілили
майно яке разом купили за цей час, вона
забрала собі холодильній, диван ,
телевізор, а відповідачу залишилась
мебельна стінка і домашній кінотеатр.
Вважає , що вона має право на
компенсацію на ? частину автомобіля,
половина вартості якого складає 19 000
грн відповідно експертизи, так як це
майно є спільною власністю із
відповідачем.

Просила суд стягнути зазначену суму
із відповідача, судові витрати і
витрати на правову допомогу адвоката.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав і
пояснив, що він дійсно був знайомий із
позивачкою з 2003 року, зустрічався з нею
в квартирі гуртожитку, де вона
проживала, але спільного господарства
не вели, гроші були окремі, він проживав
окремо на квартирі по вул.. Беляєва в м.
Дніпропетровську, куди інколи
приходила відповідачка. Спільні речі
не купували, холодильник , диван,
кінотеатр, телевізор придбала
відповідачка за особисті кошти. В
грудні 2006 року він придбав автомобіль
в кредит на 4 роки на своє ім'я , працював
водієм, кошти платив сам і виплатив
кредит в 2010 році. З 2011 роки не проживає
із відповідачкою, просить в позові
відмовити.

Заслухав сторони, свідків і
ознайомившись із матеріалами справи,
суд вважає відмовити в позовних
вимогах ОСОБА_3 із наступних підстав.

В суді були встановлені наступні
факти і правовідносини.

Позивачка ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в суді не
заперечували, що познайомились і мали
близькі стосунки на початку 2003 року в
м. Дніпропетровську, де вони працювали
і мали окреме місце проживання,
позивачка АДРЕСА_1, а відповідач знімав
квартиру по вул.Замполіта Беляєва у
ОСОБА_5.

29.12.2006 року відповідач отримав
споживчий кредит в розмірі 10 000 доларів
США на строк до 27.12.2010 року ( а.с.54) і
придбав автомобіль ВАЗ , 2006 року
випуску , держ.знак НОМЕР_2 на своє ім'я
і адреса його реєстрації зазначена в
АДРЕСА_2 ( а.с.70).

Позивач не надала суду достовірних
доказів про те, що в період з 2003 по
грудень 2006 року, тобто на час придбання
спірного майна - автомобіля, вона із
відповідачем проживала однією сім'єю ,
мали єдиний бюджет,купували разом
майно і вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив тільки те, що
позивачка купила у нього корову за 7000
грн в с. Іванівка, але чи вели сторони
разом спільне господарство і в чому це
виразилось свідок таких доказів не
надав.

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що здавав
в оренду квартиру відповідачу в м.
дніпропетровську по вул..Белієва з 2001
по 2008 року і він там проживав один,
позивачки не бачив.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що бачила
в 2011 році позивачку в будинку матері
відповідача близько 3х- разів, але хто
будував гараж та інші постройки
сказати не може.

Факт спільного проживання свого
батька із ОСОБА_3 підтвердив свідок
ОСОБА_8, але в суді не зміг назвати
точної дати, що сторони купували разом
спільне майно - холодильній, телевізор,
меблі знає тільки зі слів своєї бабусі,
тобто матері відповідача.

Свідок ОСОБА_9 яка є рідною сестрою
позивачки підтвердила в суді, що в 2006
році зі слів її сестри, ОСОБА_3 разом із
ОСОБА_8 брали в кредит машину, разом
проживали в гуртожитку, в квартирі
відповідача по вул.. Беляєва, а потів в
с. Іванівка, але чи був придбаний в 2006
році спірний автомобіль в наслідок
спільного бюджету свідок пояснити не
могла, так як зі слів провідувала
сестру один раз на рік з 2001 по 2003 рік, а
потім ще в 2007 році.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що
була знайома з позивачкою із 2003 року по
2010 рік, так як разом працювала на заводі
в м. Дніпропетровську , підтвердила
факт придбання сторонами в 2003 році
холодильника, дивана, меблів, а в 2006
році автомобіля , бачила як вони їздили
на машині відповідача, але при яких
обставинах купувався цей автомобіль
пояснити суду не могла і тому суд
відноситься критично до таких
пояснень.

Під час вирішення спору щодо поділу
майна, набутого сім'єю, слід установити
не лише обставини щодо факту спільного
проживання сторін у справі, а й ті
обставини, що спірне майно, а саме
автомобіль ВАЗ , 2006 року випуску ,
держ.знак НОМЕР_2 був придбаний
сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних
шлюбних відносинах без установлення
ведення спільного господарства, побуту
та бюджету не є підставою для визнання
права власності на половину майна за
кожною зі сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_3 не довела в суді, що в 2006
році спірний автомобіль був придбаний
внаслідок спільної праці із
відповідачем, що між нею та ОСОБА_4
склались установлені відносини, що
притаманні подружжю, що сторони мали
єдиний бюджет і постійно проживали
разом, сплачували комунальні послуги,
несли разом витрати на придбання
іншого спільного майна і тому в
позовних вимогах їй необхідно
відмовити.

Керуючись ст.. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 209, 212, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш
И В

В позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про розділ спільного майна жінки та
чоловіка, які проживали однією сім'єю,
але не перебували у шлюбі між собою -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: І. М. Іщенко