Справа № 739/336/14-ц
Провадження № 2/739/108/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі: секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Вороб'ївської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, про визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області з позовом до
Вороб'ївської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області (далі -
відповідач) про визначення їй
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини
її батька ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що після смерті батька
залишилася спадщина у виді права на
земельну частку (пай) розміром 8,58
умовних кадастрових гектарів. За життя
батько склав заповіт, яким заповів усе
своє майно її брату ОСОБА_3. Останній
запевнив її, що має намір прийняти
спадщину батька. Нещодавно вона
дізналася, що брат вказану спадщину не
прийняв. Відповідно вона, як
спадкоємець за законом має право на
прийняття цієї спадщини. При цьому
вважає, що наявність спадкоємця за
заповітом, який мав намір прийняти
спадщину, але не зробив цього, є
поважною причиною пропущення нею
строку на прийняття спадщини і
визначення додаткового строку
прийняття спадщини тривалістю у три
місяці.

У судовому засіданні позивачка позов
підтримав у повному обсязі, просила
його задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві, при цьому
зазначила, що на момент смерті батька
ні вона, ні її брат з ним не проживали.
Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 року
брат постійно заявляв їй, що має намір
прийняти його спадщину, але на початку
2014 року приїхав до неї та заявив, що
спадщину приймати не буде і віддав їй
сертифікат, що посвідчував право
їхнього батька на земельну частку (пай).
Особисто вона заяви про прийняття
спадщини свого батька також не
подавала, оскільки вважала, що це
зробить її брат, крім того вона подала
заяву про прийняття спадщини, оскільки
була зайнята навчанням дітей та не мала
грошей для оформлення спадщини після
свого батька.

Представник відповідача -
Вороб'ївський сільський голова
Бездітко М.М. в судове засідання не
з'явився, при цьому надіслав до суду
заяву, в якій просить справу розглянути
без його участі, позов визнає.

Заслухавши позивачку, дослідивши
матеріали справи та наявні у них
докази, суд приходить до наступних
висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.
Вороб'ївка Новгород-Сіверського району
Чернігівської області помер ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть серії НОМЕР_1 від 08 серпня 2005
року (а.с. 4).

Позивачка є донькою ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про її
народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом
про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_2 отримав сертифікат на
право на земельну частку (пай) серії ЧН
№010826, виданий 09 вересня 1996 року, який
посвідчив його право на земельну
частку (пай) із земель КСГП «Червоний
партизан» розміром 8,58 умовних
кадастрових гектарів без визначення
меж цієї частки в натурі (на місцевості)
(а.с. 5).

03 грудня 1999 року ОСОБА_2 склав заповіт,
яким заповів усе своє майно ОСОБА_3,
тобто брату позивачки (а.с. 6).11 квітня 2000
року ним було складено ще один заповіт,
яким він заповів своє майнове право на
земельну частку (пай), що посвідчене
сертифікатом на земельну частку (пай)
серії ЧН №010826, виданим 09 вересня 1996
року, ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до частин першої та другої
статті 1223 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України
передбачено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

З відповіді Семенівської районної
державної нотаріальної контори від 07
березня 2014 року №329/01-16 вбачається, що
після померлого ОСОБА_2 згідно даних
Єдиного спадкового реєстру спадкова
справа не заводилася (а.с. 11). Відповідно
спадкоємці ОСОБА_2 як за заповітом, так
і за законом заяв про прийняття його
спадщини до нотаріальної контори не
подавали.

Позивачка відповідно до статті 1261 ЦК
України належить до першої черги
спадкоємців за законом після ОСОБА_2, як
його донька. При цьому, оскільки вона на
момент смерті свого батька постійно з
ним не проживала, відповідно до частини
першої статті 1269 ЦК України для
прийняття його спадщини повинна була
подати нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Відповідно до частини другої статті 1270
ЦК України якщо виникнення у особи
права на спадкування залежить від
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття іншими спадкоємцями,
строк для прийняття нею спадщини
встановлюється у три місяці з моменту
неприйняття іншими спадкоємцями
спадщини або відмови від її прийняття.
Якщо строк, що залишився, менший як три
місяці, він продовжується до трьох
місяців.

Із вказаних законодавчих положень
вбачається, що виникнення у позивачки
права на прийняття спадщини пов'язане з
неприйняттям цієї спадщини її братом,
як спадкоємцем за заповітом.
Реалізувати своє право на прийняття
спадщини позивачка могла протягом
трьохмісячного строку після
неприйняття спадщини її братом, який
слід обраховувати з моменту закінчення
визначеного законодавством
шестимісячного строку для подання
заяви про прийняття спадщини, тобто з 06
лютого 2006 року.

Як з'ясовано у судовому засіданні
позивачка пропустила визначений їй
строк для подання заяви про прийняття
спадщини свого батька.

Відповідно до частини першої статті 1272
ЦК України якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Згідно з частиною третьою статті 1272
Цивільного кодексу України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в абзаці 6 пункту 24 Постанови пленуму
Верховного Суду України №8 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування» вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причин
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними причинами є
причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка достовірно знала про час та
місце смерті батька і відповідно час
відкриття його спадщини. Після
закінчення визначеного законодавством
для її брата, як спадкоємця,
шестимісячного строку прийняття
спадщини вона була обізнана про те, що
останній спадщину не прийняв, а лише
висловлював свій намір прийняти її. Це
в свою чергу давало їй право звернутися
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини свого батька, але вона цим
правом не скористалася. Висловлення
спадкоємцем наміру прийняти спадщину
після закінчення визначеного йому
законодавством строку для вчинення
цієї дії суд не може визнати поважною
причиною пропуску позивачкою строку
для подання заяви про прийняття
спадщини.

Стосовно відсутності коштів на
оформлення спадщини та заклопотаність
у зв'язку з навчанням дітей, на що
позивачка також посилалася у судовому
засідання обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, суд не визнає ці обставини
поважними причинами пропуску строку
для подання заяви про прийняття
спадщини, оскільки їх не можна
розцінювати як об'єктивні, непереборні,
істотні труднощі для спадкоємця на
вчинення відповідних дій. До того ж для
прийняття спадщини достатньо лише
подати нотаріусу відповідну заяву, що
не вимагає коштів та значних затрат
часу на вчинення цієї дії.

Викладене свідчить, що позивачкою не
надано суду жодних доказів, які б
підтверджували наявність об'єктивних,
непереборних, істотних труднощі у
поданні заяви про прийняття спадщини
після свого батька і свідчили б про
поважність пропуску нею визначеного
законодавством строку для вчинення цих
дій.

З приводу письмової заяви представника
відповідача про визнання позову слід
зазначити, що суд, відповідно до
частини четвертої статті 174 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
визнання відповідачем позову ухвалює
рішення про його задоволення лише за
наявності для того законних підстав,
однак, як встановлено в судовому
засіданні законні підстави для
задоволення позову відсутні.

Таким чином у задоволенні позову
необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1223, 1261, 1269, 1270, 1272 Цивільного
кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209,
212-215, 218, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Вороб'ївської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, про визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини -
відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Чепурко

Повне рішення складено 21 березня 2014
року.