Справа № /303/689/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі:
головуючого-судді
Морозової Н. Л.

при
секретарі
Ільчак Р. М.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача 1(ОСОБА_4)
ОСОБА_3

представника відповідача 2
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання права власності на будівельні
матеріали та витребування їх з чужого
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання за ним права
власності на будівельні матеріали, що
зберігаються на території
дворогосподарства АДРЕСА_1, які
складаються з пиломатеріалів 34,5 метрів
кубічних та цементних блоків в
кількості 600 одиниць та витребування їх
з незаконного володіння відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Позов мотивує тим, що його мати ОСОБА_6
за погодженням з сестрою ОСОБА_4,
вирішили знести старий будинок АДРЕСА_1
- в якому вони народилися та виросли, а
на його місці побудувати новий, в якому
за домовленістю повинні були проживати
його мати - ОСОБА_6, її сестра- ОСОБА_4 та
їх мати ОСОБА_7. Його мати, знаходячись
на заробітках і Італії, попросила його,
до її приїзду додому, придбати
будівельні матеріали для подальшого
будівництва. З цією метою, він, 06.04.2009
року придбав в «БМ» «Лісімпекс» 18
метрів кубічних деревини хвойної
породи, а 16.04.2009 року ним придбано ще 16,5
метрів кубічних деревини хвойної
породи. Всього за придбану деревину ним
сплачено 15 511,80 гривень згідно
квитанцій. Вказану деревину, ним було
перевезено для порізки на
пиломатеріали до лісопилки в смт.
Чинадієво Мукачівського району до ПП
ОСОБА_8, де її протягом квітня 2009 року
порізано на «брус» та «дошки», які
перевезено для зберігання на подвір'я
дворогосподарства будинок АДРЕСА_1.
Крім того, протягом серпня 2011 року, ним
самостійно виготовлено вдома, за
допомогою спеціального пристрою 600
цементних блоків, з придбаного ним
цементу в кількості 4 тони, який він
придбав 11 та 11 серпня 2001 року в ПП
«ОСОБА_16» на загальну вартість 4 080, 00
грн., згідно накладних. Виготовлені ним
блоки, в кількості 600 штук, були ним
також перевезені для зберігання на
подвір'я дворогосподарства будинок
АДРЕСА_1. Згодом старий будинок було
знесений та розпочато будівництво
нового. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла
його мати - ОСОБА_6, будівництво було
припинено. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
його бабуся - ОСОБА_7, яка проживала в
АДРЕСА_1. Після смерті бабусі, він
вирішив забрати належні йому
будматеріали, а саме: пиломатеріалів 34,5
метрів кубічних та 600 цементних блоків,
однак ОСОБА_9 - брат його померлої
матері, перешкоджає йому їх забрати,
мотивуючи тим, що вказані будівельні
матеріали належать його сестрі -
ОСОБА_4, яка уповноважила його
здійснювати за ними догляд.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали повністю,
просили його задоволити з підстав
наведених у позовній заяві.

Відповідач 1 ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася, її інтереси представляє
за довіреністю ОСОБА_3, який вказав, що
його довірителька позов не визнає,
оскільки її померла мати - ОСОБА_7, на
випадок своєї смерті залишила заповіт,
яким заповіла все належне їй майно на
день смерті їй - ОСОБА_4, а від так і
вказані будівельні матеріали також
належать їй.

Відповідач 2 ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не
визнали, посилаючись на те, що ОСОБА_3,
як повірений ОСОБА_4, відповідно до
довіреності останньої, вчиняє дії щодо
збереження майна останньої до її
повернення з заробітків з Італії. Крім
того, подали суду копії квитанцій від
15.12.2011 року та від 17.01.2012 року про
пересилку грошових коштів громадянкою
- ОСОБА_11, громадянину ОСОБА_1, тобто
відповідачу по справі на загальну суму
970,00 Євро, та стверджують, що вказані
грошові кошти були переслані на
прохання ОСОБА_4 для ОСОБА_1 для
закупівлі будматеріалів, які просить
повернути позивач.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
показав, йому відомо про те, що ОСОБА_1
придбавав матеріали щоб допомогти
матері у перебудові будинку. Він
допомагав ОСОБА_1 погружати
виготовлені ним блоки на машину та
перевозив до будинку АДРЕСА_1. Крім
того, йому відомо, що ОСОБА_1 придбавав
кругляд для пиломатеріалів для
будівництва будинку.

Свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що він
особисто допомагав ОСОБА_1 виготовляти
блоки, вдома в останнього, які той мав
намір використати для будівництва
будинку своєї матері.

Свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що він
особисто, на прохання ОСОБА_1 віз ліс на
пилораму, а потім порізані брус та
дошки відвозив у 2009 році (2-3 ходки) на
подвір'я будинку АДРЕСА_1. Вказані
пиломатеріали були заготовлені для
будівництва будинку.

Заслухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи суд
приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
вказаною статтею передбачено визнання
права.

Судом встановлено, що позивач у справі -
ОСОБА_1, 06.04.2009 року придбав в «БМ»
«Лісімпекс» 18 метрів кубічних деревини
хвойної породи, а 16.04.2009 року ним
придбано ще 16,5 метрів кубічних
деревини хвойної породи. Всього за
придбану деревину ним сплачено 15 511,80
гривень згідно квитанцій, що
занаходяться в матеріалах справи (а.с.
5,6).

З обставин справи, встановлених судом,
вбачається, що вказану деревину, ОСОБА_1
(за допомогою свідка ОСОБА_14) було
перевезено для порізки на
пиломатеріали до лісопилки в смт.
Чинадієво Мукачівського району до ПП
ОСОБА_8, де її протягом квітня 2009 року
порізано на «брус» та «дошки», які
перевезено для зберігання на подвір'я
дворогосподарства будинок АДРЕСА_1, що
відповідно стверджується довідкою ПП
ОСОБА_15 (а.с7).

Крім того, протягом серпня 2011 року,
ОСОБА_1 самостійно виготовлено вдома,
за допомогою спеціального пристрою 600
цементних блоків, що стверджується
показами свідка ОСОБА_13.

Вказані бетонні блоки позивач
виготовляв з придбаного ним цементу в
кількості 4 тони, який він придбав 11 та 11
серпня 2001 року в ПП «ОСОБА_16» на
загальну вартість 4 080, 00 грн., згідно
накладних (а.с.8,9) наявність оригіналів
квитанцій у позивача, вказує, що він
особисто придбавав цемент.

Зі слів позивача, свідків виготовлені
ним блоки, в кількості 600 штук, були ним
також перевезені для зберігання на
подвір'я дворогосподарства АДРЕСА_1, що
не заперечується відповідачами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, що
стверджується свідомством про смерть,
копія наявна у матеріалах справи (а.с.4).

Зі слів позивача та відповідача
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, яка
проживала в АДРЕСА_1. ОСОБА_7, на випадок
своєї смерті залишила заповіт, яким
заповіла все належне їй майно на день
смерті - їй ОСОБА_4.

Відповідачі вважають, що і вказані
будівельні матеріали (пиломатеріали 34,5
метрів кубічних та 600 цементних блоків)
також належать до спадкового майна, а
тому відповідач ОСОБА_3, який є
повіреним ОСОБА_4 відмовляється
передавати вказані будівельні
матеріали позивачу ОСОБА_1 без
відповідної згоди та вказівки його
довірительки і сестри - ОСОБА_4.

Суд констатує, що відповідачами та їх
представниками не подано жодний
належних доказів на підтвердження
обставин, на які вони посилаються, як на
підставу своїх заперечень в частині
щодо належності будівельних
матеріалів (пиломатеріали 34,5 метрів
кубічних та 600 цементних блоків) до
спадкового майна та існування самого
заповіту ОСОБА_7

Судом не знайдено доказів на
підтвердження факту існування
домовленості між ОСОБА_6 - матір'ю
позивача та її сестрою- ОСОБА_4 про
спільне фінансування витрат на
придбання будівельних матеріалів для
перебудови (батьківського) будинку
АДРЕСА_1. Подані представником
відповідача в якості доказів квитанції
про пересилку грошових коштів
громадянкою - ОСОБА_11, громадянину
ОСОБА_1, тобто відповідачу по справі на
загальну суму 970,00 Євро, після смерті
його матері, не є належними доказами
проплати відповідачем ОСОБА_4 спірних
будматеріалів.

Крім того, як вказує позивач ОСОБА_1
вказані гроші були передані йому через
гр. ОСОБА_11 роботодавцем матері з
Італії, як «заробітна плата», яку
померла не встигла отримати у зв'язку з
раптовою смертю.

При цьому, відповідачами та їх
представниками не надано доказів, що
саме ОСОБА_4 належать спірні будівельні
матеріали, які до неї перейшли за
обсягом спадкованого майна, за
заповітом померлої ОСОБА_7. Окрім
цього, не встановлено доказів того, що
відповідач ОСОБА_4 здійснювала будь
яким чином чи способом фінансування
придбання позивачем ОСОБА_1 спірних
будматеріалів.

Інших підтверджуючих доказів, що
дійсно відповідач ОСОБА_4 понесла певні
затрати, і є власником вказаних ним
будівельних матеріалів стороною
відповідача не надано, а відповідно до
ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

ПЛЕНУМ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ
УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І
КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ ПОСТАНОВА від 07.02.2014
№ 5 «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» роз'яснив: що за змістом
частини третьої статті 61 ЦПК обставини,
встановлені під час розгляду справи за
позовом про право на майно, не мають
обов'язкової сили для осіб, які не брали
участі у справі. Такі особи мають право
на звернення до суду із самостійним
позовом про право на це майно. Разом із
тим під час розгляду справи за таким
позовом суд враховує обставини раніше
вирішеної справи про право на спірне
майно незалежно від того, встановлені
вони судовим рішенням, що набрало
законної сили, у цивільній,
господарській або адміністративній
справі. Якщо суд дійде інших висновків,
ніж ті, що містяться в судовому рішенні
щодо раніше вирішеної справи, він має
навести відповідні мотиви. При цьому
суд має виходити з того, що правові
висновки суду і встановлені ним
обставини не є тотожними поняттями.
Висновки (судження) суду щодо прав і
обов'язків сторін, зроблені на підставі
встановлених при розгляді справи
обставин, не є преюдиційними. Від
правових висновків суду слід
відрізняти судові рішення за
перетворювальними позовами, які
встановлюють, змінюють або припиняють
права та обов'язки сторін.

З огляду на вищенаведене, суд критично
оцінює, твердження представника
відповідача 2, щодо його посилань на
встановлене у Рішенні Мукачівського
міськрайонного суду від 10.09.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні у
вивезенні будматеріалів, оскільки таке
скасовано ухвалою від 08.11.2013 року
апеляційним судом Закарпатської
області, та прийнято нове рішення про
відмову у позові за недоведеністю
обставин щодо вимог до ОСОБА_3, який є
тільки уповноваженим на здійснення
нагляду за належним ОСОБА_4 спадковим
майном.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України - правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК «власник, що має
підстави передбачити можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню». Крім
речових, існують також зобов'язальні
способи захисту права власності. Вони
випливають із договорів та інших видів
зобов'язань і мають конкретний
характер. До речових способів захисту
права власності належать позови про: •
витребування майна з чужого
незаконного володіння; • захист права
власності від порушень, не пов'язаних
із позбавленням володіння;• визнання
права власності.

Одним з основних способів захисту
права власності є віндикаційний позов,
який визначають як позов про
повернення свого майна з чужого
незаконного володіння. Це вимога
власника, який не володіє майном,
повернути останнє в натурі.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним, а з
наданих позивачем доказів,
встановлено, що ним придбано саме ті
будівельні матеріали та в тій
кількості, які він просить витребувати
у відповідачів.

21 грудня 2012 року на засіданні пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ було обговорено та взято до
відома інформацію про «узагальнення
судової практики розгляду цивільних
справ про захист права власності та
інших речових прав» де зазначено, що -
до умов пред'явлення віндикаційного
позову належать такі: 1) власник чи
титульний володілець не повинен мати
можливості здійснювати фактичне
володіння над річчю; 2) майно, яке хоче
повернути колишній власник чи
титульний володілець, збереглося в
натурі та перебувало у фактичному
володінні іншої особи; 3) майно, яке
підлягає віндикації, має бути
індивідуально визначеним; 4)
віндикаційний позов має недоговірний
характер та спрямований на захист
речових прав.

Суд звертає увагу на те що,
обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилався що його мати та її сестра -
відповідач 1 домовилися про спільну
діяльність (щодо перебудови будинку
батьків), що регулюється статтями 1130, 1131
ЦК. Відповідно до зазначених статей,
якщо сторони зобов'язалися спільно
діяти для досягнення певної мети, то
договір про таку діяльність мав бути
укладений у письмовій формі. У ньому
повинно бути визначено умови спільної
діяльності, у тому числі координація
спільних дій учасників, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних дій та інші умови.

Однак, судом не встановлено, а
сторонами не подано відомостей про
наявність договору про спільну
діяльність сестер по перебудові
«батьківського» будинку.

Майно - (будівельні матеріали),
зазначене позивачем як предмет спору,
має лише родові ознаки, що за наявності
майна таких же найменувань у
відповідача не дає суду змоги
індивідуалізувати це майно, як
визначено статтями 184, 190 ЦК.

При цьому, в судовому засіданні
представником відповідача ОСОБА_4,
визнано, що спірні будівельні
матеріали, розміщенні саме на подвір'ї
дворогосподарства АДРЕСА_1 та завезені
туди саме позивачем ОСОБА_1

ПЛЕНУМ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ
УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І
КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ ПОСТАНОВА від 07.02.2014
№ 5 «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» роз'яснив: пункт 5.
Вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суд має
враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів. При
цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК).

Згідно пункту 23 вказаної Постанови -
відповідно до статті 387 ЦК та частини
третьої статті 10 ЦПК особа, яка
звернулася до суду з позовом про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, повинна довести
своє право власності на майно, що
знаходиться у володінні відповідача.
При цьому суди повинні мати на увазі, що
право власності на рухоме майно
доводиться за допомогою будь-яких
передбачених процесуальним
законодавством доказів, що
підтверджують виникнення такого права
у позивача. Факт знаходження майна на
балансі особи сам по собі не є доказом
права власності чи законного
володіння.

Таким чином, суд приходить до висновку
про доведеність позивачем вимог позову
щодо визнання його власником спірних
будівельних матеріалів та
витребування таких з чужого
незаконного володіння відповідача
ОСОБА_4, а віт так і її повіреного -
відповідача ОСОБА_3.

Керуючись: ст.ст. 11,12,13, 317,319,321,
387,184,190,1130,1133 ЦК України, Постанова ПВСС
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»,
ст. ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-218, 224-228 ЦПК
України суд -

р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на будівельні матеріали, що
зберігаються на території
дворогосподарства АДРЕСА_1, які
складаються з пиломатеріалів 34,5 метрів
кубічних та цементних блоків в
кількості 600 одиниць.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3
передати (повернути) ОСОБА_1 будівельні
матеріали, що зберігаються на
території дворогосподарства АДРЕСА_1,
які складаються з пиломатеріалів 34,5
метрів кубічних та цементних блоків в
кількості 600 одиниць.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., ІПН НОМЕР_1,
зареєстрованої в АДРЕСА_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., ІПН НОМЕР_2,
зареєстрованого в АДРЕСА_2 в користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., ІПН НОМЕР_3,
зареєстрованого в АДРЕСА_3 суму судових
витрат, понесених позивачем в розмірі
487,20 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Закарпатської області через суд першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий
Морозова Н. Л.