Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р.
Справа153/2613/13-ц

Ямпільський районний суд Вінницької
області

у складі головуючого судді Гаврилюк
Т.В.

за участю секретаря судового засідання
Шарко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань у
приміщенні Ямпільського районного
суду Вінницької області у місті Ямпіль
Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Слобода-Підлісівська» про визнання
недійсним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із
позовом до ТОВ «Слобода-Підлісівська»
про повернення безпідставно набутого
майна в натурі. Просила суд зобов'язати
відповідача повернути їй земельну
ділянку площею 1,5174 га, що розташована
на території Слободо-Підлісівської
сільської ради Ямпільського району
Вінницької області, яка їй належить на
праві приватної власності, що
посвідчується державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№816821 від 23.09.2008 року, визнати недійсною
державну реєстрацію Договору оренди,
вчинену 11 травня 2010 року Ямпільським
районним відділом Вінницької
регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за
реєстраційним №44, а також
стягнути з відповідача судовий збір.

15 січня 2014 року представник позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про
зміну позовних вимог посилаючись на те,
що 12 квітня 2010 року між нею та
відповідачем було підписано договір
оренди землі. Предметом даного
договору є земельна ділянка площею 1,5174
га, яка розташована на території
Слободо-Підлісівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, яка належить останній на праві
приватної власності на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №816821
виданого 23 вересня 2008 року. У порушення
норми ст.15 ЗУ «Про оренду землі»
підписаний договір оренди землі не
містить істотної умови, а саме умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, що у відповідності
до ч.2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» є
підставою для визнання такого договору
недійсним. Істотними умовами договору
є умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. У зв'язку із
вищевикладеними обставинами ОСОБА_1
змушена звернутися до суду та просити
суд винести рішення, яким визнати
недійсним договір оренди землі, яка
розташована на території
Слободо-Підлісівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області площею 1,5174 га, укладеного 12
квітня 2010 року між нею та відповідачем,
зареєстрованого 11 травня 2010 року у
Ямпільському районному відділі
Вінницької регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» за №44, а також
стягнути із відповідача на її користь
судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
який діє на підстав ордеру на надання
правової допомоги серії ВН №009844 від
25.12.2013 року та договору про надання
правової допомоги № 4 від 14 січня 2014
року змінені позовні вимоги підтримав
та просив суд їх задовольнити у повному
обсязі. У своїй письмовій заяві про
доповнення обґрунтувань до позову щодо
захисту порушених прав позивача під
час укладення спірного договору
оренди землі від 12 квітня 2010 року
зазначив, що законодавець, визначаючи у
частині 1 статті 15 Закону України «Про
оренду землі» виключні істотні умови,
які є обов'язковими для договорів
оренди землі, цим самим забезпечив
гарантії реалізації прав та законних
інтересів як орендаря так і
орендодавця у правовідносинах щодо
оренди землі. Права та законі інтереси
позивача ОСОБА_1 де-юро і де-факто
порушені тим, що відсутність у
спірному договорі оренди землі такої
істотної умови як - умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки
(абзац 12 ч.1 ст.15 Закону України «Про
оренду землі») позбавляє та/або обмежує
орендодавця (тобто позивача) в
майбутньому реалізовувати своє
законне, забезпечене та гарантоване
Законом право, щодо надання чи
ненадання згоди орендарю на відчуження
(передачі) права оренди землі третім
особам.

Представник відповідача ТОВ
«Слобода-Підлісівська» у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином - судовими повістками з
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення
вих..№322 від 11.12.2013 року,
вих..№960 від 20.02.2014 року, за адресою
- місцезнаходженням юридичної особи,
згідно витягів з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, про причини неявки
суд не повідомив, заперечень суду на
надав, клопотань про відкладення
розгляду справи чи розгляд справи в
його відсутність до суду не надійшло.
Суд не може скористатись ч.1 ст.224 ЦПК
України щодо заочного розгляду справи,
так як представник позивача ОСОБА_2
заперечує проти такого розгляду
справи, про що ним подано відповідну
письмову заяву.

Судом встановлені такі обставини
та визначені відповідно до них
правовідносини.

Із досліджених судом письмових
доказів, що є у справі - реєстраційної
справи земельної частки паю
встановлено, що позивач є орендодавцем,
а відповідач - орендарем земельної
ділянки, кадастровий номер
:04:002:0041, яка призначена для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташована на території
Слободо-Підлісівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області. Із договору оренди землі від 12
квітня 2010 року встановлено, що позивач
передала в оренду відповідачеві
земельну ділянку площею 1,5174 га,
нормативно грошова оцінка земельної
ділянки становить 27231,74 грн., договір
укладено терміном на п'ять років. Із
ксерокопії Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№816821 виданого 23.09.2008 року на підставі
розпорядження Ямпільської РДА
Вінницької області від 06 липня 2005 року
№223 на ім'я ОСОБА_1 встановлено, що
остання є власником земельної ділянки
площею 1,5174 га у межах згідно з планом,
яка розташована на території
Слободо-Підлісівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області та призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Із акту
приймання-передачі об'єкта оренди від
14.05.2010 року встановлено, що між ТОВ
«Слобода-Підлісівська» в особі
директора ОСОБА_3 з однієї сторони та
ОСОБА_1 з другої сторони, орендодавець
передав, а орендар прийняв земельну
ділянку площею 1,5174 га. Із свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого
25 вересня 2007 року встановлено, що
позивач розірвала шлюб із ОСОБА_4 і
після реєстрації шлюбу їй присвоєно
прізвище «ОСОБА_1». Із свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_2 виданого 19 березня 2008
року встановлено, що позивач
зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 19 березня
2008 року і змінила своє дошлюбне
прізвище «ОСОБА_1» на прізвище чоловіка
«ОСОБА_1». Із акту визначення меж
земельної ділянки (на місцевості) від
10.05.2010 року встановлено, що на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №816821
проведено встановлення та погодження в
натурі (на місцевості) меж земельної
ділянки ОСОБА_1

Заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
вивчивши та дослідивши усі письмові
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення виходячи із
наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено,
що відповідно до Державного акту на
право власності на земельну ділянку
виданого ОСОБА_1 серії ЯА №816821, остання
є власником земельної ділянки площею
1,5174 га, яка розташована на території
Слободо-Підлісівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області. Відповідно до договору оренди
земельної ділянки від 12 квітня 2010 року
ОСОБА_1 як орендодавець передала в
строкове платне користування орендарю
ТОВ «Слобода-Підлісівська» належну їй
земельну ділянку площею 1,5174 га., для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Слобода-Підлісівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, терміном на 5 років, про що
уклали договір оренди землі, який
зареєстрований 11 травня 2010 року у
Ямпільському районному відділі
Вінницької регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» за №44.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону
України «Про оренду землі»
встановлено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених частиною першою цієї
статті, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього
Кодексу.

Отже, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ
«Слобода-Підлісівська» 12.04.2010 року
спірний договір оренди землі не
містить такої істотної умови як
передача у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельних ділянок, наявність якої у
договорі передбачено положенням
абзацу 12 частини 1 статті 15 Закону
України «Про оренду землі», що
відповідно до вимог частини 2 цього
Закону є підставою для визнання
договору оренди землі недійсним.

Гарантії, охорона та захист прав і
свобод людини та громадянина містяться
та забезпечуються певними нормами
Законів та інших нормативно-правових
актів, які приймаються на основі
Конституції України і повинні
відповідати їй.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що права та
законні інтереси позивача ОСОБА_1 є
порушеними і підлягають судовому
захисту у порядку ч.1 ст.3 ЦПК України,
так як відсутність у договорі оренди
землі хоча б однієї із істотних умов
передбачених ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» у підписаному
сторонами договорі оренди землі від
12.04.2010 року, які слугують для
забезпечення гарантій прав та законних
інтересів орендодавця, позбавляють
орендодавця, тобто позивача у повній
мірі реалізовувати свої конституційні
права та законні інтереси у
правовідносинах щодо оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конституції
України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Відповідно до ст.8 Конституції України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч.1 ст.21 Конституції
України усі люди є вільні і рівні у
своїй гідності та правах. Права і
свободи людини є невідчужуваними та
непорушними.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Тому суд, враховуючи вимоги ч.2
ст.214 ЦПК України, яка передбачає, що при
виборі правової норми, яка підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстав, передбачених п.1
частини першої ст.355 цього Кодексу, та
враховуючи правову позицію Верховного
суду України (постанови Верховного
суду України від 04 квітня 2012 року №
21цс12, від 18 липня 2012 року № 6-77цс12), та
інформацію, викладену у інформаційному
листі ВСС України «Про практику
застосування судами при розгляді справ
окремих норм земельного права»
№10-1391/0/4-12 від 27 вересня 2012 року, про
те, що відсутність у договорах оренди
землі хоча б однієї з істотних умов,
передбачених частиною першою статті 15
Закону України «Про оренду землі», є
підставою для визнання таких договорів
оренди недійсними (постанови ВСУ від 18
липня 2012 р. № 6-77 цс 12, від 4 квітня 2012 р. №
21 цс 12), вважає, що сторонами при
укладені спірного договору оренди
землі від 12.04.2010 року не було досягнуто
згоди з усіх істотних умов договору у
зв'язку з відсутністю у спірному
договорі такої істотної умови як -
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки (абзац 12 ч.1 ст. 15
Закону України «Про оренду землі»),
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Як вбачається із квитанції №k26/5/123
від 05 грудня 2013 року позивач при подачі
позову до суду сплатила 272 гривні 37
копійок судового збору, проте, станом
на грудень 2013 року за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати (розмір мінімальної
заробітної плати станом на грудень 2013
року складав 1147 гривень), тобто
позивачеві потрібно було сплатити 229
гривень 40 копійок судового збору. Тому
суд має підстави повернути позивачеві
надмірно сплачений судовий збір у сумі
43 гривні 65 копійок.

Оскільки позовні вимоги позивача
задоволено у повному обсязі, судові
витрати, понесені позивачем і
документально підтверджені, за
правилами ст.88 ч.1 ЦПК України
підлягають відшкодуванню із
відповідача, тому суд має підстави для
стягнення із ТОВ
«Слобода-Підлісівська» на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати по
оплаті судового збору у сумі 229 гривні 40
копійок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 62, 64, 88, 212, 213,
214, 215, 292, 294 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 3, 8, 21, 55, 64 Конституції України,
ст.203, 215, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 124, 125 ЗК
України, ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», Законом України «Про
судовий збір», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди
землі, яка розташована на території
Слободо-Підлісівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, площею 1.5174 гектарів, укладений
12 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Слобода-Підлісівська» село
Слобода-Підлісівська Ямпільського
району Вінницької області,
зареєстрований 11 травня 2010 року у
Ямпільському районному відділі
Вінницької регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» за №44.

Стягнути із Товариства з
обмеженою відповідальність
«Слобода-Підлісівська» село
Слобода-Підлісівська Ямпільського
району Вінницької області на користь
ОСОБА_1 витрати по оплаті судового
збору у сумі 229 гривень 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 надмірно
сплачений судовий збір у сумі 43 гривні
65 копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Ямпільський районний суд Вінницької
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
Т.В.Гаврилюк