печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С.В.,

при секретарі - Грицюк Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк",
Національного банку України про
визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 позивач ОСОБА_1
звернулася до суду із наступними
вимогами до відповідачів ПАТ «Дельта
Банк», ТОВ «Укрпромбанк», НБУ про
визнання недійсним договору про
передачу Активів та Кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку від 30.06.2010, укладений між
ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та
НБУ в частині передачі кредитних
зобов'язань за кредитним договором №
173-0051001/ФК-08 від 14.05.2008, укладений між
ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк».

Позов ОСОБА_1 мотивує тим, що зазначений
договір вчинено з порушенням вимог
чинного законодавства.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги з підстав,
викладених у ньому, просила
задовольнити.

Представники відповідачів ПАТ «Дельта
Банк» та НБУ у судовому засіданні проти
вимог позову заперечували, просили
відмовити у їх задоволенні,
посилаючись на їх необгрунтованість та
безпідставність.

Представник відповідача ТОВ
«Укрпромбанк» у судове засідання не
з'явився, юридична особа вчасно
належним чином була повідомлена про
розгляд справи, причини неявки суду не
повідомила.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників відповідачів,
оголосивши та дослідивши матеріали
справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 14.05.2008 між
відповідачем ТОВ «Укрпромбанк» та
позивачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 173-0051001/ФК-08,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредитні кошти.

30.06.2010 між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ
«Укрпромбанк» та НБУ, які, керуючись
положеннями ст. ст. 92, 95 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
глави 14 розділу VІ Постанови Правління
НБУ № 369 «Про затвердження Положення
про застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства» від 28.08.2001,
з урахуванням вимог п. 6.13. Порядку
відчуження майна (активів) ТОВ
«Укрпромбанк», переданого в
забезпечення Національного банку
України за кредитами рефінансування та
стабілізаційними кредитами, з
одночасним передаванням його
зобов'язань за цими кредитами,
погодженого Постановою Правління НБУ
№ 200 від 15.04.2010, а також з огляду
прийняття Конкурсною комісією рішення
про визнання Дельта Банку переможцем
Конкурсу з передачі Активів та
Кредитних зобов'язань Укрпромбанку
(Протокол від 21.05.2010) та погодження
цього рішення Правління НБУ (Постанова
№ 265/БТ від 08.06.2010), уклали договір про
передачу Активів та Кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку.

Відповідно до додатку № 2 до договору
від 30.06.2010, ТОВ «Укрпромбанк» передало
ПАТ «Дельта Банк» зобов'язання
позивача ОСОБА_1 за кредитним договором
№ 173-0051001/ФК-08 від 14.05.2008.

У позові ОСОБА_1 стверджує, що
зазначений договір вчинено з
порушенням ст. 91 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»,
оскільки постановою правління НБУ № 19
від 21.01.2010 відкликано банківську
ліцензію та ініційовано процедуру
ліквідації ТОВ «Укрпромбанк», й банк
втратив право укладати угоди, пов'язані
з відчуженням свого майна, у тому числі
і здійснювати відступлення права
вимоги до своїх боржників третім
особам, тому на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1
ст. 215 ЦК України, просить задовольнити
свої вимоги.

Передумовою укладення оспорюваного
договору від 30.06.2010 стало внесення
правлінням НБУ постанови № 19 від 21.01.2010,
згідно якої у ТОВ «Укрпромбанк» було
відкликано банківську ліцензію та
ініційовано процедуру ліквідації.

Статтею 91 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено наслідки
призначення ліквідатора, зокрема, з дня
прийняття рішення про відкликання
ліцензії та призначення ліквідатора
допускається укладення угод,
пов'язаних з відчуженням майна банку чи
передачею його майна третім особам,
лише в порядку, передбаченому цим
Законом.

Вимоги кредиторів до банку, щодо якого
розпочато ліквідаційну процедуру,
вирішуються з дотриманням
ліквідаційної процедури, зокрема,
положень ст. 96 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, якою
врегульовано черговість та порядок
задоволення вимог до банку, оплата
витрат та здійснення платежів.

Частиною 1 ст. 92 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
передбачено, що ліквідатор з дня його
призначення має право здійснювати
відчуження активів та/або зобов'язань
банку.

Під час укладення договору про
передачу активів від імені ТОВ
«Укрпромбанк» діяв ліквідатор,
призначений постановою правління НБУ
№ 19 від 21.01.2010, одночасно з відкликанням
у ТОВ «Укрпромбанк» банківської
ліцензії та ініціювання процедури його
ліквідації.

Згідно ст. 92 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» в редакції
станом на дату укладення спірного
договору, ліквідатор приймає рішення
про отримання та відчуження активів
та/або зобов'язань без повідомлення та
отримання згоди акціонерів, боржників,
кредиторів (вкладників) банку.

Укладений договір є двостороннім
правочином і він укладений на
загальних умовах, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, що
відповідає ч. ч. 1- 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ст. 203 ЦК України, загальними
вимогами, додержання яких є необхідним
для чинності правочину:

1. зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства;

2. особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

3. волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

4. правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

5. правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним;

6. правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

З огляду на викладене, договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань був укладений ліквідатором
ТОВ «Укрпромбанк» з переможцем
конкурсу ПАТ «Дельта Банк» відповідно
до норм чинного законодавства України,
що регулюють відчуження активів в
процесі ліквідації ТОВ «Укрпромбанк».

Щодо посилання позивача на не
повідомлення її про укладення договору
про передачу активів та кредитних
зобов'язань, та не укладення з нею
додаткового договору, слід зазначити
наступне.

Згідно положення до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК
України, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 516 ЦК України,
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Отже, ст. 516 ЦК України дозволяє
здійснювати заміну кредитора в
зобов'язанні без згоди боржника, якщо
це не заборонено законом або договором,
тому принцип свободи договору, в тому
числі і вибору контрагента, після
підписання сторонами договору
обмежується умовами такого договору, а
також правовими нормами, що
регламентують відповідні договірні
правовідносини.

За таких обставин, суд вважає
необґрунтованими позовні вимоги
ОСОБА_1 та такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" (),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" (),
Національного банку України () про визнання недійсним
договору - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
С.В.Вовк