справа № 2010/2593/12 провадження 2/619/37/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2014 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.
при секретарі Курдюкової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9 ГУ ДМС України в Харківській області, Служба у справах дітей ОСОБА_9 райдержадміністрації «Про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення до житлового приміщення, визначення порядку користування житловим приміщенням, виселення з житлового приміщення, скасування реєстрації осіб» ,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9 ГУ ДМС України в Харківській області, Служба у справах дітей ОСОБА_9 райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення до житлового приміщення, визначення порядку користування житловим приміщенням, виселення з житлового приміщення, скасування реєстрації осіб.
В підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що в 1982 році йому, як основному наймачеві, та його родині, яка складалася на той момент з його дружини ОСОБА_3, доньки ОСОБА_3 від першого шлюбу Бабій (на даний час - ОСОБА_8) ОСОБА_10, та їхнього спільного з ОСОБА_3 сина - ОСОБА_2, виконавчим комітетом ОСОБА_9 депутатів трудящих було виділено двокімнатну квартиру № 17, що розташована за адресою: вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.
Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося, тому шлюб між ними було розірвано за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.09.2002 року, актовий запис № 240 від 05.11.2002 року, зареєстрований в РАГС ОСОБА_9 районного управління юстиції Харківської області.
В березні 2009 року йому стало відомо, що 31.10.2008 року заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області його було визнано особою, що втратила право на проживання. Після отримання зазначеного рішення від 31.10.2008 року ОСОБА_2, який на той момент був зареєстрований у спірній квартирі один, одноособово 12.06.2009 року приватизував всю квартиру № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області на своє імя.
За його заявою 11.03.2010 року заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області було скасовано.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011 року в позовних вимогах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання його особою, що втратила право на проживання, було відмовлено. Його зустрічні вимоги в частині щодо визнання свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на квартиру № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області недійсним в 1/2 частині - було задоволено.

На підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011 року він зареєструвався у спірній квартирі та ним було здійснено приватизацію належної йому 1/2 частини квартири № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 3375 від 14.01.2012 року, зареєстроване в КП «Бюро технічної інвентаризації ОСОБА_9 районної ради» за № 36159392 від 06.03.2012 року.

Також, на підставі перелічених вище документів, він звернувся до Солоницівської селищної ради з заявою про переведення особових рахунків на окреме житло.

Рішенням Солоницівської селищної ради № 196 від 13.12.2011 року йому було надано дозвіл на оформлення особового рахунку на 1/2 частину квартири, на підставі чого було внесено відповідні зміни в облікові документи.

Крім того, під час ознайомлення з матеріалами справи № 2010/2593/2012 його представника, йому стало відомо, що під час розгляду справи про його виселення, про яку його не було повідомлено, а також під час розгляду справи про скасування приватизації на ОСОБА_2, у спірній квартирі було зареєстровано 07.05.2009 року ОСОБА_8 (на даний час ОСОБА_7) О.С., 03.12.2009 року - ОСОБА_8, 07.05.2009 року неповнолітню доньку ОСОБА_6 - ОСОБА_7, 04.03.2010 року відповідачку ОСОБА_4 та її неповнолітню доньку - ОСОБА_5, а 07.07.2011 року -ОСОБА_3

Таким чином, під час незаконного позбавлення його належного йому житла відповідачі самоправно, без повідомлення, одночасно знаючи про існування спору щодо права проживання та права власності на згадане житло, захопили спірну квартиру та зареєструвалися в ній без згоди на це всіх наймачів та власників.

Квартира № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області є його спільною частковою власністю разом з ОСОБА_2

Вважає, проживання відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_3, тобто укладення з ними відповідачем ОСОБА_2 договору найму житлового приміщення, яке є їхньою з ними спільною частковою власністю, незаконним, оскільки відбулося поза його бажанням та без його відома.

На даний момент, у спірній квартирі прописано семеро осіб, не враховуючи його як співвласника.

Житлова площа квартири № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області складає 27,80 м2. В результаті незаконної реєстрації, здійсненої без його згоди як співвласника житлового приміщення в спірній квартирі на даний момент зареєстровано семеро осіб, і це не рахуючи його, хоча він також має право на проживання в квартирі.

Таким чином, на даний момент в спірній квартирі припадає на кожну особу 5,56м2, що є порушенням вимог житлового законодавства.

При цьому, відповідачами з 2005 року постійно чиниться опір в його користуванні належною йому частиною квартири; створюються умови, за яких він не може нормально існувати в належній йому частині квартири. Більше того, він позбавлений можливості користуватися не тільки належним йому житловим приміщенням, а й особистими речами, які знаходяться в спірній квартирі. Протягом всього часу з 2005 року він вимушений мешкати у друзів та родичів, оскільки іншого житла, ніж частина спірної квартири, він не має. Хоча він і не має змоги користуватися належним йому житлом, він регулярно та повною мірою сплачую комунальні платежі на утримання та обслуговування належного йому житла.

Хоча рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011 року приватизацію на ОСОБА_2 квартири в цілому було визнано недійсним, було визнано його право приватизації на 1/2 частину квартири, ним на виконання рішення було приватизовано 1/2 частину спірної квартири, відповідачі і до цього часу перешкоджають його праву як власнику житла користуватися належним йому майном.

Таким чином, дії відповідачів щодо створення йому перешкод в користуванні належним йому майном, вселення та реєстрацію поза його згоди та без його відома ОСОБА_1 вважає незаконними та такими, що порушують його права як власника та користувача житлового приміщення.

Крім того, на теперішній час, конфлікт між ним та співвласником - ОСОБА_2 і членами його родини досяг своєї кульмінації. Оскільки вже протягом багатьох років він позбавлений проживання, тим більше нормального в належній йому на праві власності 1/2 частині квартири № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

Згідно ст. 104 ЖК України, член сімї наймача вправі вимагати укладення з ним окремого договору найму, якщо житлову площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сімї дати згоду на укладення окремого договору найму, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Квартира АДРЕСА_1 є ізольованою, двокімнатною та складається з кімнат площею 11,5 м2 та 16,3 м2. Квартира АДРЕСА_1 належить йому та відповідачу ОСОБА_2 в рівних частках - по 1/2 кожному. Просить визначити наступний порядок користування житлом: виділити йому в користування меншу кімнату - площею 11,5 м2, ОСОБА_2 виділити в користування кімнату площею 16,3 м2. Кухню площею 8,0 м2, коридор площею 5,9 +1,9 м2, туалет площею 1,10 м2, вбудовану шафу площею 0,6 + 0,6 м 2, ванну кімнату площею 2,50 м2 квартири АДРЕСА_1 залишити в його спільному користуванні з ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_12 в судове засідання не зявилися, в заяві підтримують позовні вимоги і просять їх задовольнити в повному обсязі, просять розглядати справу у їх відсутність в заочному судовому засіданні.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, представник ОСОБА_13, треті особи: представники ОСОБА_9 ГУ ДМС України в Харківській області, Служба у справах дітей ОСОБА_9 райдержадміністрації в судове засідання не зявилися, причину неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом було достовірно встановлено, що в 1982 році ОСОБА_1, як основному наймачеві, та його родині, яка складалася на той момент з його дружини ОСОБА_3, доньки ОСОБА_3 від першого шлюбу Бабій (на даний час - ОСОБА_8) ОСОБА_10, та їхнього спільного з ОСОБА_3 сина - ОСОБА_2 виконавчим комітетом ОСОБА_9 депутатів трудящих було виділено двокімнатну квартиру № 17, що розташована за адресою: вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

Шлюбно-сімейні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не склалися, тому шлюб між ними було розірвано, відповідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.09.2002 року.

В березні 2009 року ОСОБА_1 стало відомо, що 31.10.2008 року заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області його було визнано особою, що втратила право на проживання. Після отримання зазначеного рішення від 31.10.2008 року ОСОБА_2, який на той момент був зареєстрований у спірній квартирі один, одноособово 12.06.2009 року приватизував всю квартиру № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області на своє імя.

За заявою ОСОБА_1 11.03.2010 року заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області було скасовано.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011 року в позовних вимогах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 особою, що втратила право на проживання, було відмовлено. Його зустрічні вимоги в частині щодо визнання свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на квартиру № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області в 1/2 частині - було задоволено.

На підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011 року ОСОБА_1 зареєструвався у спірній квартирі та ним було здійснено приватизацію належної йому 1/2 частини квартири № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 3375 від 14.01.2012 року, зареєстроване в КП «Бюро технічної інвентаризації ОСОБА_9 районної ради» за № 36159392 від 06.03.2012 року.

Також, на підставі перелічених вище документів, ОСОБА_1 звернувся до Солоницівської селищної ради з заявою про переведення особових рахунків на окреме житло.

Рішенням Солоницівської селищної ради № 196 від 13.12.2011 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на оформлення особового рахунку на 1/2 частину квартири, на підставі чого було внесено відповідні зміни в облікові документи.

Відповідно до ст. 47 ЖК України, норму житлової площі встановлено в розмірі 13,65 м2 на одну особі.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЖК України, житлове приміщення надається громадянам в межах норми житлової площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацію професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у житловому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЖК України не може бути самостійним предметом договору найму жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Згідно ст. 155 ЖК України … жилі будинку (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України… якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично порушують правила соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Змістом прав власності, згідно з ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319 ЦК України, є право володіння розпорядження та користування власністю, яке власник здійснює відповідно до закону за своєю волею на свій власний розсуд, тобто, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього справа чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Суд вважає, що відповідачі перешкоджають користуванню ОСОБА_1 вищезазначеною квартирою. Не надають можливості проживати в ній, в звязку з чим ОСОБА_1 був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Крім того відповідачі які прописані в даній квартирі не є власниками квартири, тому суд вважає можливим їх виселити без надання іншого житла.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10-11, 58-60, 209-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.47, 48, 63, 104,116,155, 157 ЖК України, ст.ст. 316, 319, 358, 369, 383, 386 ч.2, 391 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні належної йому на праві власності 1/2 частини квартири № 17 по вул. Щорса - 13 смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

Вселити ОСОБА_1 до належної його на праві власності 1/2 частини квартири № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

Визначити наступний порядок користування квартирою № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області:

- виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 11,5 м2, ОСОБА_2 виділити в користування кімнату площею 16,3 м2; кухню площею 8,0 м2, коридор площею 5,9 + 1,9 м2, туалет площею 1,10 м2, вбудовану шафу площею 0,6 + 0,6 м 2, ванну кімнату площею 2,50 м2 залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з квартири № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області без надання іншого житла.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в квартирі № 17 по вул. Щорса - 13 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_8 в рівних частках на кожного судові витрати в розмірі 109,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Дергачівським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець