У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 15 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 18 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 04
липня 2009 року він уклав шлюб з ОСОБА_2

04 серпня 2010 року подружжям придбало
автомобіль марки ЗАЗ Daewoo,
реєстраційний номер НОМЕР_1, право
власності на який рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 04
серпня 2011 року визнано за ОСОБА_2

03 серпня 2010 року на ім'я ОСОБА_2 відкрито
особовий рахунок НОМЕР_2 у філії
«Запорізьке РУ» Шевченківського
відділення м. Запоріжжя ПАТ КБ
«ПриватБанк», на який було зараховано 63
тис. грн.

Вказував, що шлюбні відносини між
сторонами фактично були припинені 13
жовтня 2010 року, коли ОСОБА_2, знявши
грошові кошти з особового рахунку та
забравши спільне майно - вказаний
автомобіль, переїхала до м. Харкова,
зняла автомобіль з обліку УДАІ ГУМВС
України у Запорізькій області та
продала його ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2010року
шлюб між сторонами розірвано.

Просив стягнути з ОСОБА_2 50 160 грн на
рахунок компенсації вартості
спільного майна подружжя, з яких: 18 660
грн. - Ѕ частина вартості автомобіля
марки ЗАЗ Daewoo, реєстраційний номер
НОМЕР_1; 31 500 грн - Ѕ частина суми
грошових коштів, покладених на
особовий рахунок НОМЕР_2.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 15
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 18 лютого 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 32 100 грн на рахунок
компенсації вартості спільного майна
подружжя. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У іншій
частині позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати заочне рішення суду
першої інстанції, ухвалу суду
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано задовольнили позов
частково відповідно до вимог ст. ст. 60, 70
СК України з урахуванням роз'яснень,
наведених у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11. ОСОБА_2 не була
позбавлена можливості надати докази на
підтвердження своїх заперечень у суді
апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільної власності подружжя.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік