Справа № 727/9108/13-ц
Провадження № 2/727/199/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці

в складі :
головуючого судді
Волошина С.О.

при секретарі
Кушнірюк Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
на стороні відповідача без самостійних
вимог щодо предмету спору ПАТ КБ
«Приватбанк» про поділ спільного майна
подружжя , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 19 листопада по
справі притягнуто в якості третьої
особи на стороні відповідача без
самостійних вимог щодо предмету спору
ПАТ КБ «Приватбанк».

В позові посилається на те, що 14 жовтня
2000 року між нею та відповідачем ОСОБА_3
було зареєстровано шлюб.

В шлюбі у них народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 14 грудня 2011 року,
шлюб між нею та відповідачем
розірвано.

За час шлюбу вони з відповідачем набули
наступне майно: трьохкімнатну
квартиру, площею 57 м2, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість якої
становить 320 000 грн., що
підтверджується цінами на аналогічні
квартири, вказані в журналі «Від і До»
та автомобіль марки «Renault Clio», 2007 року
випуску, ринковою вартістю 64 000 грн., що
підтверджується цінами на аналогічний
автомобіль на інтернет-сайті «Auto.ria.com».

Оскільки вони перебували в шлюбі, вона
не заперечувала щоб право власності на
майно було зареєстровано відповідачем
на своє ім'я. Однак, після розірвання
шлюбу відповідач залишив майно
придбане у шлюбі, у своєму користуванні
та відмовляється в добровільному
порядку приймати участь в
матеріальному утриманні їхнього сина.

Відповідач одноособово користується
придбаним у шлюбі майном і не бажає в
добровільному порядку провести його
розподіл.

З у рахуванням того, що відповідач
чинить їй перешкоди в користуванні
спільним майном подружжя, вона бажає
визначити частки кожного із подружжя у
праві власності на спірне майно.

Вона перебуває у скрутному
матеріальному становищі, самотужки
утримує їхнього з відповідачем сина і
позбавлена можливості користуватися
спільно набутим під час шлюбу майном, а
відповідач жодним чином не приймає
участі у вихованні та матеріальному
утриманні дитини, тому просить
збільшити її частку у праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
з 1/2 (50 %) до 4/6 (?66 %), тобто (1/2=3/6) збільшити
частку з 3/6 до 4/6.

З огляду на те, що присудження грошової
компенсації її частки у праві спільної
сумісної власності на автомобіль «Renault
Clio» можливе лише за умови попереднього
внесення відповідачем на депозитний
рахунок суду, за його добровільною
згодою (тоді як відповідач взагалі не
бажає здійснити розподіл майна), вважає
справедливим і законним збільшення її
частки у праві власності на квартиру на
суму вартості частки спірного
автомобіля і залишити його повністю у
власності відповідача.

Загальна вартість квартири 320 000 грн.,
частка в розмірі 4/6 від цієї суми
складає 213 333 грн., вартість 2/6 часток
відповідача складає (320 000- 213 333=106 667
грн.) 10 6667 грн.

Вартість її частки в автомобілі
становить (64 000:2=32 000 грн.) 32 000 грн.
Якщо зменшити частку відповідача в
квартирі на вказану суму, їх частки
виглядатимуть наступним чином: її
частка - 245 333 грн., частка відповідача - 74
667 грн. (76,6 % і 23,4 % відповідно) тобто у
співвідношенні 3/4 і 1/4.

Просила визнати за нею, ОСОБА_1, право
власності на 3/4 частки - трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2
право власності на 1/4 частку -
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1;
автомобіль марки «Renault Clio», 2007 року
випуску, залишити в приватній
власності ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явився будучи належним
чином повідомлений про час та місце
судового засідання та надіслав на
адресу суду заяву в якій просить
розглянути справу у його відсутність,
позов підтримує та просить
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судове засідання не з'явилась будучи
належним чином повідомленою про час та
місце судового засідання та надала
суду заяву в якій просить розглянути
справу у її відсутність, позов не
визнає посилаючись на заперечення на
позов, які наявні в матеріалах справи.
При винесенні рішення просить
врахувати висновок судової
авто-товарознавчої експертизи від
28.01.2014 року та довідку Приватбанку від
27.01.2014 року. Просить стягнути з
позивача на користь відповідача судові
витрати за проведення експертизи.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в
судове засідання не з'явився будучи
належним чином повідомленим про час та
місце судового засідання та надав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає до
задоволення частково з наведених нижче
підстав.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2000 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у
відділі РАГС Заставнівського
районного управління юстиції
Чернівецької області, актовий запис №
47.

14 грудня 2011 року Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівці шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірвано, що підтверджується копією
даного рішення (а.с. 12).

19 травня 2004 року, під час перебування
сторін у шлюбі, ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу набув у
власність квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується копією даного
договору купівлі-продажу та копією
витягу з реєстру прав власності не
нерухоме майно (а.с. 40-41).

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року № 11
«...спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 CK ч. З ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3
ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які
види майна, незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше
не встановлено шлюбним договором чи
законом».

Згідно ч. 1 ст. 60 CK України, майно, набуте,
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Стаття 70 СК України, встановлює, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, з ним проживають діти, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Статтею 71 СК України, передбачено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власністю подружжя ділиться
між ними в натурі.

Відповідно до ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

Відповідно до п. 30. Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року № 11 «… При
вирішенні спору про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст. 70 СК. в окремих
випадках може відступити від засади
рівності часток подружжя, враховуючи
обставини, що мають істотне значення
для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування). Під обставинами, що мають
істотне значення для справи, потрібно
розуміти не тільки випадки, коли один
із подружжя не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки
коли один із подружжя не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно
містити мотиви та обґрунтування
відступу від засади рівності часток
подружжя у їхньому спільному майні..».

Як на підставу збільшення розміру
частки у спільному майні подружжя з ? до
? часток, позивач посилається на те, що
вона самостійно утримує їхнього з
відповідачем сина, відповідач не
приймає участі у вихованні та
матеріальному утриманні дитини, в
наслідок чого вона перебуває у
скрутному матеріальному становищі.
Однак, такі твердження позивача
спростовуються наданими відповідачем
доказами, а саме виконавчим листом
Шевченківського районного суду м.
Чернівці про стягнення аліментів,
довідками з місця роботи відповідача
(а.с. 43-46).

Інших доказів, які б вказували на
наявність обставин, що мають істотне
значення для справи, і давали б суду
підстави для відступу від засади
рівності часток подружжя, позивач не
надала, а тому позов в частині визнання
за позивачем права власності на ?
частки квартири АДРЕСА_1, задоволенню
не підлягає.

Також під час перебування сторін у
шлюбі ними придбано автомобіль марки
«Renault Clio», 2007 року випуску.

12 вересня 2007 року, з метою придбання
вказаного автомобіля між ОСОБА_2 та ПАТ
КБ «Приватбанк» укладено кредитний
договір № СV10АК34360078 та отримано
споживчий кредит на придбання
автомобіля в розмірі 15 526,69 доларів
США, що підтверджується копією даного
договору (а.с.55-56).

Зобов'язання за даним кредитним
договором забезпечено договором
поруки від 12 вересня 2007 року, укладеним
з поручителем ОСОБА_1 (а.с.57).

Відповідно до п. 23. Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року № 11
«Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час його придбання…».

Згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 14 грудня
2011 року, сторони припинили шлюбні
відносини і не вели спільного
господарства з серпня 2011 року (а.с. 12).

Як вбачається з довідки ПАТ КБ
«Приватбанк» від 27 січня 2014 року,
заборгованість по кредитному договору
від 12 вересня 2007 року № СV10АК34360078,
укладеному з ОСОБА_2 складає: станом на
01.08.2011 року 5 270,10 доларів США; : станом
на 11.10.2013 року 1 548,52 долари США; : станом
на 27.01.2014 року 675,5 доларів США (а.с. 169).

Тобто, після припинення сторонами
спільного ведення господарства з
серпня 2011 року, борг по споживчому
кредиту становив 5 270,10 доларів США (за
офіційний курсом НБУ станом на 04.02.2014
року становить 42 108,09 грн.) та
сплачувався відповідачем самостійно,
тому дану суму слід вирахувати з
вартості автомобіля «Renauilt Clio», 2007 року
випуску.

Згідно висновку судової
авто-товарознавчої експертизи від 28
січня 2014 року, ринкова вартість
автомобіля «Renauilt Clio», 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить
54 085 грн. (а.с. 149-159).

Таким чином, вартість ? частки позивача
у спірному автомобілі становить 5 988,45
грн. виходячи з наступного: 54 085 грн.
(ринкова вартість автомобіля згідно
висновку експерта) - 42 108,09 грн. (сума
боргу сплачена відповідачем після
фактичного припинення шлюбних
відносин) = 11 976,91 : 2 = 5 988,45 грн.

Відповідно до ст. 71 ч. 2 СК України,
неподільні речі присуджуються одному з
подружжя. Якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Враховуючи те, що між сторонами
відсутня домовленість щодо поділу
автомобіля, який є неподільною річчю,
тому автомобіль марки «Renault Clio», 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, слід
залишити в приватній власності
відповідача ОСОБА_2 та у відшкодування
позивачу вартості ? частки спірного
автомобіля необхідно стягнути з
відповідача на користь позивача 5 988,45
грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Позивач при зверненні до суду з позовом
сплатила судовий збір в розмірі 2 453,40
грн. та 114,70 грн. судовий збір за
забезпечення позову. Разом позивач
сплатив судовий збір в розмірі 2 568,10
грн. (а.с.2-3).

Ціна позову 245 333 грн. Позов задоволено
частково 160 000 + 5 988,45 = 165 988,45 грн. (1/2
вартості квартири та частка вартості
автомобіля).

245 000 : 100 = 165 988,45 : Х

Х = (165 988,45 х 100) : 245 000 = 67,7

165 988,45 = 67,7 %

2 568,10 : 100 = Х : 67,7

Х = (2 568,10 х 67,7) : 100 = 1 738, 60 грн.

Враховуючи викладене, з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача
понесені судові втрати по сплаті
судового збору пропорційно до розміру
задоволених вимог, що становить 1 738,69
грн.

Відповідачем понесені наступні судові
витрати: судовий збір за забезпечення
доказів в розмірі 114,70 грн. (а.с. 128) та за
проведення судової авто-товарознавчої
експертизи 820 грн. (а.с. 149-164), що разом
становить 934,70 грн.

934,70 : 100 = Х : 67,7 %

Х = (934,70 х 67,7) : 100 = 632,79 грн.

934,70 - 632,79 = 301,91

Враховуючи викладене, з позивача
підлягає стягненню на користь
відповідача понесені судові втрати
пропорційно до розміру позовних вимог,
у задоволені яких позивачеві
відмовлено, що становить 301,91 грн.

1 738,60 - 301,91 = 1 436,69 грн.

Таким чином, з відповідача слід
стягнути на користь позивача 1 436,69 грн.
у відшкодування понесених судових
витрат.

Встановлені судом обставини
повністю підтверджуються дослідженими
в судовому засіданні доказами.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 11 жовтня 2013 року
по даній справі в порядку забезпечення
позову накладено заборону на
відчуження (арешт) майна, а саме:
трьохкімнатну квартиру, площею 54 кв.м.,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2
(а.с.21).

Згідно ст. 154 ч. 6 ЦПК України, суд може
одночасно з ухваленням судового
рішення або після цього постановити
ухвалу про скасування заходів
забезпечення позову.

Таким чином, необхідно визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності
кожного з подружжя на 1/2 частку
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1.
Автомобіль марки «Renault Clio», 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
залишити в приватній власності ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості ? частки
автомобіля марки «Renault Clio», 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, в
розмірі 5 988,45 грн. В задоволенні інших
позовних вимог відмовити за
безпідставністю. Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат
по сплаті судового збору 1 436,69 грн.

Суд вважає за необхідне скасувати
вжиті заходи забезпечення позову
застосовані ухвалою Шевченківського
районного суду м. Чернівців від 11
жовтня 2013 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, ст.ст. 364 ЦК
України, п.23, 24, 30 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 № 11, ст.ст. 10, 57, 58, 60,
61, 88, 154 ч.6 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2
ідеальу частку трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
ідеальу частку трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Автомобіль марки «Renault Clio», 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
залишити в приватній власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
грошову компенсацію вартості ? частки
автомобіля марки «Renault Clio», 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, в
розмірі 5 988 (п'ять тисяч дев'ятсот
вісімдесят вісім) грн. 45 коп.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) у
відшкодування витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 436 (одну
тисячу чотириста тридцять шість) грн. 69
коп.

Скасувати вжиті заходи забезпечення
позову застосовані ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 11 жовтня 2013 року, у
вигляді накладення заборони на
відчуження (арешт) майна, а саме:
трьохкімнатну квартиру, площею 54 кв.м.,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2, в
порядку забезпечення позову ОСОБА_1.

Копію рішення направити для виконання
(в частині скасування заходів
забезпечення позову) до відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Чернівецького міського
управління юстиції (58000, м. Чернівці,
вул. Кохановського, 7).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ :
С.О. Волошин