Провадження № 22-ц/779/479/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І.П.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретаря
Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
11 грудня 2013 року-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 пред'явила
позов до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дружини у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
відповідача. Згодом, позивач змінила
розмір позовних вимог та просила
стягувати на її користь з відповідача
аліменти на утримання дружини у
твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн.
до досягнення дитиною трирічного віку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що після
розірвання шлюбу з відповідачем 03
вересня 2013 року, малолітній син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився проживати з нею.
Посилаючись на те, що вона немає змоги
працювати, оскільки доглядає за
малолітньою дитиною, просила позов
задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 11 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути із ОСОБА_2 аліменти на
утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі 500
грн щомісячно до досягнення дитиною -
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трьохрічного віку. Також постановлено
стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 229,40
грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на невідповідність висновків
суду обставинам справи. Судом, на його
думку, при ухваленні рішення не було
врахованого того, що він сплачує кредит
за квартиру, надає матеріальну
допомогу повнолітній донці, яка
навчається, та сплачує аліменти на
утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн
щомісячно. Крім того, вважає, що судом
не враховано його середньомісячний
заробіток, який становить 1845,52 грн,
розмір якого унеможливлює сплату ним
щомісячно аліментів на утримання
дитини у розмірі 1500 грн, а також на
утримання дружини у розмірі 500 грн,
оскільки сукупність цих сум перевищує
суму його заробітку. Посилаючись на
незаконність рішення суду, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися
з невідомих причин, хоч судові
повідомлення були вручені завчасно.
Отже, є правові підстави для розгляду
справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, виходячи із вимог
ст. ст. 84, 184 СК України, врахував
матеріальне становище відповідача та
доводи позивачки, згідно яких прийшов
до висновку про можливість надання
відповідачем матеріальної допомоги на
утримання дружини в твердій грошовій
сумі у розмірі 500 грн до досягнення
дитиною трьохрічного віку. З таким
висновком погоджується і колегія
суддів.

Із змісту ст. 84 СК України вбачається,
що дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини, до досягнення дитиною
трьох років, незалежно від того, чи вона
працює, та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що
після розірвання шлюбу між сторонами
неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишився проживати з матір'ю - ОСОБА_3,
яка не працює, оскільки перебуває у
декретній відпустці по догляду за
сином до досягнення ним трьохрічного
віку. Натомість відповідач ОСОБА_2
являється фізичною особою -
підприємцем із правом зайняття такими
видами діяльності як театральна та
концертна діяльність, видання
звукозаписів, прокат інших побутових
виробів і предметів особистого вжитку
та ін. (а.с.5, 6). Згідно довідки ДПІ у м.
Івано-Франківську, долученої до
матеріалів справи (а.с.21, вбачається, що
дохід ОСОБА_2 за 4 квартал 2012 року склав
57601 грн, а за І квартал 2013 року - 13480 грн.

За таких обставин суд прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу на утримання
дружини в твердій грошовій сумі у
розмірі 500 грн щомісячно до досягнення
дитиною трьох років.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта про те, що згідно
рішення Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 02.10.2013
року з нього стягуються аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, а тому він не
має змоги сплачувати аліменти ще й на
утримання позивачки. Адже, по-перше,
право дружини на утримання може
існувати паралельно із правом на
утримання неповнолітньої дитини. А
по-друге, відповідач не подав суду
належні та об'єктивні документальні
докази своєї неспроможності надавати
матеріальну допомогу позивачці до
досягнення їх дитиною віку трьох років.

Приймаючи до уваги вище викладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в даній справі виніс рішення
з дотриманням вимог норм матеріального
і процесуального права. Доводи
апелянта правильності висновків суду
не спростовують. Тому підстав для
скасування рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 11 грудня 2013 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
О.Є. Меленко

В.Д. Фединяк