У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Агротех» про визнання
договорів оренди землі припиненими та
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення й ухвалу
Казанківського районного суду
Миколаївської області від 30 квітня 2013
року та ухвали апеляційного суду
Миколаївської області від 8 липня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до приватного
підприємства «Агротех» (далі - ПП
«Агротех»), відділу Держкомзему у
Казанківському районі Миколаївської
області про визнання договорів оренди
землі припиненими та усунення перешкод
у користуванні земельними ділянками,
зобов'язання скасувати державну
реєстрацію договорів оренди землі.

Зазначав, що 22 червня 2004 року ним та
його батьком,

ОСОБА_4, з відповідачем були укладені
договори оренди землі, відповідно до
яких вони передали в оренду ПП
«Агротех» належні їм на праві
власності земельні ділянки строком на 5
років.

Посилаючись на те, що після закінчення
терміну дії зазначених договорів
відповідач не повертає земельні
ділянки, а в односторонньому порядку
здійснив неправомірні дії щодо
продовження договорів на новий термін,
ОСОБА_3 просив позов задовольнити й
визнати договори оренди земельної
ділянки від 22 червня 2004 року
припиненими.

Крім того, позивач вказував на те, що
після смерті свого батька, ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до нього в порядку
спадкування перейшло право власності
на 1/3 частину земельної ділянки, яка
перебувала в оренді у відповідача, що в
свою чергу також є підставою для
припинення дії договору оренди.

Ухвалою Казанківського районного суду
Миколаївської області від

30 квітня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 8 липня 2013
року, провадження у справі в частині
вимог до відділу Держкомзему у
Казанківському районі Миколаївської
області про зобов'язання скасувати
державну реєстрацію договорів оренди
землі - закрито.

Рішенням Казанківського районного
суду Миколаївської області від

30 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 8 липня 2013
року, у задоволенні позову

ОСОБА_3 до ПП «Агротех» про визнання
договорів оренди землі припиненими та
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
увалу Казанківського районного суду
Миколаївської області від 30 квітня 2013
року, рішення Казанківського районного
суду Миколаївської області від 30
квітня

2013 року та ухвали апеляційного суду
Миколаївської області від 8 липня 2013
року скасувати й передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права і порушенням норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Згідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у
справі судові рішення не відповідають.

Закриваючи провадження у справі в
частині вимог ОСОБА_3 до відділу
Держкомзему у Казанківському районі
Миколаївської області про зобов'язання
скасувати державну реєстрацію
договорів оренди землі, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що юридична особа - ПП
«Агротех», припинила свою діяльність,
про що внесено відповідний запис до
Єдиного державного реєстру.

Відмовляючи в задоволенні вимог до ПП
«Агротех» суди попередніх інстанції
виходили із того, що відсутні правові
підстави для визнання договорів оренди
землі припиненими.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Судом установлено, що 22 червня 2004 року
між ОСОБА_3 та ПП «Агротех» укладено
договір оренди земельної ділянки, яка
знаходиться в межах території
Михайлівської сільської ради
Казанківського району Миколаївської
області й належить на праві власності
позивачу.

Строк дії вказаного договору
відповідно до п. 6 становить 5 років,
державну реєстрацію цього договору
проведено 22 лютого 2010 року.

Також 22 червня 2004 року між ОСОБА_4, який
є батьком позивача, та відповідачем
було укладено договір оренди земельної
ділянки, належної на праві власності
ОСОБА_4

Зазначений договір зареєстрований в
Державному реєстрі земель 26 квітня
2007 року.

16 січня 2007 року та 12 квітня 2010 року до
вказаних договорів були укладені
додаткові угоди, якими продовжено
строк дії договорів до 21 грудня 2012 року
та до 31 грудня 2017 року відповідно.

Додаткову угоду від 12 квітня 2010 року
зареєстровано в Державному реєстрі
земель 15 грудня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після смерті
якого відкрилася спадщина на земельну
ділянку площею 8,57 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва в межах території
Михайлівської сільської ради
Казанківського району Миколаївської
області, яка за договором оренди від 22
червня 2004 року передана в оренду ПП
«Агротех».

7 вересня 2011 року ОСОБА_3 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/3 частину вказаної
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що як
на підставу позову про припинення
договорів оренди землі, позивач
посилалася на закінчення терміну їх
дії, який не було у встановленому
законом порядку поновлено та на те, що
до нього перейшло право власності на
частину земельної ділянки, яка була
передана в оренду відповідачеві ОСОБА_4

ОСОБА_3 зазначав про фіктивність
додаткових угод до договору оренди
землі, укладеного з ОСОБА_4, посилаючись
на вимоги ст. 234 ЦК України, та
відсутність вільного волевиявлення
орендодавця на продовження терміну дії
договору оренди землі через
відсутність його підпису на таких
угодах, а здійснення підпису іншою
особою.

Також, позивач посилався на
невідповідність договорів оренди та
додаткових угод вимогам ст. 215 ЦК
України і наявність підстав для
застосування правових наслідків,
визначених ст. 216 ЦК України.

Частиною 3 ст. 792 ЦК України передбачено,
що відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20
Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації, після чого він
відповідно до ст. 18 цього Закону
набирає чинності.

Статтею 31 Закону України «Про оренду
землі» визначені підстави припинення
договору оренди землі, зокрема
унаслідок закінчення строку, на який
його було укладено.

Такі ж підстави припинення договору
оренди передбачені п. 29 договорів
оренди землі від 22 червня 2004 року.

Згідно з п. 30 вказаних договорів, дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за взаємною згодою сторін
чи за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін.

Припинення договору оренди землі
шляхом його розірвання здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі», де на вимогу однієї
із сторін договір оренди землі може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій у порушення вимог

ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернули; не
визначилися із порядком припинення
договорів оренди землі й, відповідно,
належним чином не з'ясували питання
наявності підстав для їх припинення.
Судами взагалі не враховано те, що
державна реєстрація договору оренди
землі, укладеного позивачем з ПП
«Агротех», була проведена після спливу
5-річного строку, який є терміном дії
цього договору, відповідно до п. 6.

Усупереч вимогам ст. ст. 10, 11, 119 ЦПК
України ні суд першої, ні суд
апеляційної інстанцій не вжили заходів
для уточнення позовних вимог,
з'ясування предмету та підстав
заявленого ОСОБА_3 позову, з
урахуванням того, що позивач, заявляючи
вимоги про припинення договорів оренди
землі, зазначав також про їх
недійсність через відсутність у них
істотних умов, передбачених ст. 15
Закону України «Про оренду землі»,
унаслідок чого в достатньому обсязі не
визначилися з характером спірних
правовідносин й правовою нормою, що
підлягає застосуванню до них.

Також судами на порушення вимог ст. 143
ЦПК України належним чином не було
вирішено питання про призначення
судової почеркознавчої експертизи, з
урахуванням доводів позивача про те, що
підписи від його імені та імені його
батька були здійснені іншими особами
та наявності відповідного клопотання
ОСОБА_3

Крім того, закриваючи провадження у
справі в частині вимог до відділу
Держкомзему у Казанківському районі
Миколаївської області про зобов'язання
скасувати державну реєстрацію
договорів оренди землі з підстав
припинення юридичної особи, суди не
врахували вимоги ст. 37 ЦПК України та у
порушення вимог ст. 33 ЦПК України не
вирішили питання про залучення
належного відповідача.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень із передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції, у
ході якого суду слід урахувати
наведене та залежно від установленого
вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду
Миколаївської області від

30 квітня 2013 року, рішення
Казанківського районного суду
Миколаївської області від 30 квітня 2013
року та ухвали апеляційного суду
Миколаївської області від 8 липня 2013
року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Агротех» про визнання
договорів оренди землі припиненими та
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:
О.В.
Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук