Справа № 404/5384/13-ц
Номер провадження 2/404/456/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді -
Бершадської О.В.

при секретарі -
Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
справу за позовом ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Кіровоград , третя особа , яка не
заявляє

самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - начальник
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Кіровоград полковник Талпа
Дмитро Федорович, Кіровоградська
міська рада, Міністерство Оборони
України про усунення перешкод в
користуванні майном, визначення меж
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом,
яким після остаточних його уточнень
просив зобов»язати відповідача
Квартирно-експлуатаційний відділ
міста Кіровоград усунути йому
перешкоди в користуванні майном , а
саме негайно прибрати три
залізобетонні конструкції, які
перекривають вхід до нежитлової
будівлі з тильної сторони, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
зобов"язати відповідача визначити
межі земельної ділянки згідно
ситуаційної схеми розробленої КП
»Кіровоградським
земельно-кадастровим центром» 0,0712 га
(розмір, конфігурація) земельної
ділянки, яка необхідна для
обслуговування будівлі, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для
подальшої передачі її
Кіровоградській міській раді, та
просить стягнути кошти для
погашення витрат на правову допомогу
1800 грн. ( а.с. 20-22, 149-150).

Вимоги мотивує тим , що згідно витягу
№9591855 від 17.01.2006 року про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виданого Обласним комунальним
підприємством «Кіровоградським
обласним об»єднанням бюро технічної
інвентаризації» та на підставі
договору купівлі-продажу №16 від 12.01.2006
року, право власності на нежитлову
будівлю, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровано за ним, ОСОБА_1
У вказаній будівлі розташований
магазин з продажу будівельних
матеріалів , тильна сторона якого
виходить на територію
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Кіровоград. З моменту
реєстрації права власності на
будівлю до цього часу він не може
вільно розпоряджатись та
користуватись своїм майном , так як
23.05.2013 року о 7.20 год. начальник КЕВ м.
Кіровоград - Талпа Д.Ф. , з метою
обмежити йому доступ до майна,
наказав водію навантажувача відділу
викласти три залізобетонні
конструкції біля трьох вхідних дверей
,з тильної сторони нежитлової будівлі
, тим самим порушив його законні
права та інтереси. Звернення до
правоохоронних органів, військової
прокуратури з проханням прийняти
необхідні заходи та створити умови
по забезпеченню вільного доступу до
нежитлової будівлі , результатів не
дали. Крім того, неодноразові
звернення до відповідача з приводу
узгодження меж земельної ділянки,
призвели до того, що відповідач
провів вищезазначені незаконні дії,
які йому перешкоджають користуватись
та вільно розпоряджатись своїм
майном. Тобто, не узгодивши меж
земельної ділянки, відповідач
примушує його порушувати діюче
законодавство, а саме ст. 125 ЗК України.

В судовому засіданні позивач,
його представник позовні вимоги
підтримали повністю, та додатково
зазначили, що 12.09.2013 року рішенням
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради №516, нежитлова будівля ,
яка йому належить переведена до
категорії житлової. Тому, вступила в
дію ст. 84 ЗК України яка передбачає
передачу земельних ділянок у
комунальну власність. Згідно з чим, за
його заявою КП »Кіровоградським
земельно-кадастровим центром»
визначена та розроблена ситуаційна
схема розташування земельної ділянки
з урахуванням інтересів КЕВ м.
Кіровоград та відповідно його, ОСОБА_1
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських
будівель загальною площею 0,0712 га, що і
не суперечить вимога закону.

Відповідач-
Квартирно-експлуатаційний відділ
міста Кіровоград, його представник в
суді позов не визнала , у його
задоволенні просила відмовити .
Вказала, що позивач придбав
нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1,
на підставі договору купівлі-продажу
№16 від 12.01.2006 року , в якому було
визначено розмір земельної ділянки
-130, 4 кв.м. Станом на сьогодні , будівлю
віднесено до категорії житлової,
проте позивач продовжує її
використовувати як нежитлову,
зокрема під магазин будівельних
матеріалів. До повноважень КЕВ м.
Кіровоград не входить питання щодо
вирішення передачі земель оборони
до земель запасу. Відділ не має
законних підстав для допуску на
територію військового містечка - бази
КЕВ сторонніх осіб, у тому числі і
позивача та його працівників, тому
двері нежитлової будівлі і були
заблоковані ( а.с 139-140).

Треті особи , які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - начальник
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Кіровоград полковник Талпа
Дмитро Федорович, та залучені згідно
ухвали суду від 27.01.2014 року ( а.с. 146) -
Кіровоградська міська рада,
Міністерство Оборони України , їх
представники в судове засідання не
з»явились, повідомлялись належно. При
цьому, представник Кіровоградської
міської ради в суді 03.03.2014 року ,
вказав на безпідставність заявленої
вимоги щодо визначення меж земельної
ділянки , для подальшої передачі її
Кіровоградській міській раді.

Заслухавши пояснення сторони позивача
, представника відповідача, третьої
особи, вивчивши матеріали справи ,
суд приходить до висновку щодо відмови
у задоволенні позовних вимог, з
наступного.

Стаття 15 Цивільного Кодексу України
передбачає, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно частини 3 статті 10 ЦПК
України, кожна сторона повина довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Законом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в
натурі, одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 158 ЗК
України виключно судом вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян,
та додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників
землі або землекористувачів з
рішенням органів місцевого
самоврядування, центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
спір вирішується судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
є фізичною особою -підприємцем , що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію фізичної особи підприємця
серія НОМЕР_1( а.с.72).

Згідно договору купівлі-продажу від
20.01.2006 року, Дочірнє підприємство
Державної компанії «Укрспецекспорт»
Державне госпрозрахункове
зовнішньоторговельне
підприємство»Спецтехноекспорт»
(продавець) та приватний підприємець
ОСОБА_1 (покупець) уклали зазначений
договір, яким продавець передав
покупцю нежитлову будівлю -літера »А»,
цегляна, площею 98,10 кв.м, загальна площа
земельної ділянки 130, 40 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1, у власність ( а.с. 6-7).
Вказане підтверджено також Витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно ( а.с. 8).

Згідно дозволу на розміщення
стаціонарного об»єкта торгівлі від
14.04.2006 року №763, виданого управлінням
по сприянню розвитку торгівлі та
побутового обслуговування населення
Кіровоградської міської ради та
копії технічного паспорту виданого
ОКП »Кіровоградське обласне
об»єднане бюро технічної
інвентаризації» від 03.08.2008 року за
адресою АДРЕСА_1 розміщений магазин
будівельних матеріалів ( а.с . 75-80).

Згідно рішення Виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради №516 від
12.09.2013 року «Про переведення
нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 до
категорії житлових», за клопотанням
ОСОБА_1 , переведено до категорії
житлових нежитлову будівлю по
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 згідно з
договором купівлі-продажу від 12.01.2006
року №16 ( а.с. 127).

Згідно Державного акту на право
користування землею серії Б№011677 від
1988 року, виданого виконавчим
комітетом Кіровоградської районної
ради народних депутатів
Кіровоградській
квартирно-експлуатаційній частині
району м. Кіровограда , надано в
безстрокове і безоплатне
користування 30,51 га землі, для
службового користування. Згідно
облікових даних КЕВ м. Кіровоград
вказана земельна ділянка
обліковується як землі оборони (
а.с.130-131).

Тобто, позивач, який придбав
нежитлову будівлю на підставі
договору купівлі-продажу від 12.01.2006
року , та 12.09.2013 року перевівши її до
категорії житлових, та розмістивши на
земельній ділянці площею 130, 4 кв.м.
магазин будівельних матеріалів, не
має права користуватись земельною
ділянкою з тильної сторони будівлі,
якої постійним користувачем є
відповідач.

Стаття 14 Закону України від 06 грудня
1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили
України» встановлює, що земля, води,
інші природні ресурси, а також майно,
закріплені за військовими частинами,
військовими навчальними закладами,
установами та організаціями Збройних
Сил України, є державною власністю,
належить їм на праві оперативного
управління та звільняються від сплати
усіх видів податків відповідно до
законів з питань оподаткування.

Стаття 10 Закону України від 06
грудня 1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили
України» встановлює, що Міністерство
оборони України як центральний орган
виконавчої влади забезпечує
проведення в житті державної політики
у сфері оборони, функціонування, бойову
та мобілізаційну готовність,
боєздатність і підготовку Збройних Сил
України до здійснення покладених на
них функцій і завдань.

Згідно статті 1 Закону України від
27 листопада 2003 року № 1345-IV «Про
використання земель оборони»
встановлює, що землями оборони
визнаються землі надані для розміщення
і постійної діяльності військових
частин, установ, військових-навчальних
закладів, підприємств та організацій
Збройних Сил України, інших військових
формувань, утворених відповідно до
законів України.

Стаття 2 даного Закону встановлює,
що військовим частинам для виконання
покладених на них функцій та завдань
земельні ділянки надаються у постійне
користування відповідно до вимог
Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 77
Земельного Кодексу України землями
оборони визнаються землі, надані для
розміщення і постійної діяльності
військових частин, установ,
військово-навчальних закладів,
підприємств та організацій Збройних
Сил України, інших військових
формувань, утворених відповідно до
законодавства України. Землі оборони
можуть перебувати лише в державній
власності. Навколо військових та інших
оборонних об'єктів у разі необхідності
створюються захисні, охоронні та інші
зони з особливими умовами
користування. Порядок використання
земель оборони встановлюється законом.

Згідно ч.2 ст. 117 Земельного
Кодексу України , до земель державної
власності, які не можуть передаватись
у комунальну власність,
належать,зокрема, земельні ділянки,
які перебувають у постійному
користуванні державних установ, крім
випадків, передачі таких
об»єктів(тобто нерухомого майна) у
комунальну власність.

Наказом Міністра оборони України №483
від 22.12.1997 року затверджено Положення
про порядок надання в користування
земель(земельних ділянок) для потреб
Збройних Сил України та основні
правила користування наданими
землями. Згідно п.44 вказаного
Положення, за відсутності потреби або
по закінченню терміну користування
землі, надані для потреб Збройних Сил
України, підлягають передачі місцевим
органам влади згідно з статтею 27
Земельного кодексу України.

Згідно п.45 цього ж Положення ,
передача земель місцевим органам
влади проводиться за згодою Міністра
оборони України або за його
дорученням начальником
розквартирування військ та
капітального будівництва -
начальником Головного управління,
управління розквартирування військ
та капітального будівництва Збройних
Сил України.

Позивач просить зобов"язати
відповідача визначити межі земельної
ділянки згідно ситуаційної схеми
розробленої КП »Кіровоградським
земельно-кадастровим центром» 0,0712 га
(розмір, конфігурація) земельної
ділянки, яка необхідна для
обслуговування будівлі, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для
подальшої передачі її
Кіровоградській міській раді та
просить відповідача негайно
прибрати три залізобетонні
конструкції, які перекривають вхід до
нежитлової будівлі з тильної сторони,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Так, відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України
захист прав громадян і юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
захисту (ст.16 ЦК).

Статтею 55 Закону України «Про
землеустрій» встановлений перелік
технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі.

Відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16 квітня 2004 року
№7, згідно із ст. 158 ЗК України суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Наказом Державного комітету
України із земельних ресурсів від 18
травня 2010 року N 376 , який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України16 червня 2010 р. за N 391/17686
затверджена Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками.

Згідно п. 2.8. цієї Інструкції
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
включає:пояснювальну записку, яка
містить опис місця розташування
земельної ділянки, відомості про
власника (користувача) земельної
ділянки, відомості про виконавця
(виконавців), реквізити відповідних
ліцензій, необхідних для виконання
робіт, відомості про власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок, стислий опис виконаних робіт;
технічне завдання на встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) (додаток 1);копію документа,
що посвідчує фізичну особу, або копію
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи; копію документа, що
посвідчує право на земельну ділянку;
матеріали польових
топографо-геодезичних робіт; п лан меж
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах земельної ділянки,
межі вкраплених земельних ділянок із
зазначенням їх власників
(користувачів). На бажання замовника
замість плану меж земельної ділянки
може складатися кадастровий план
земельної ділянки; перелік обмежень у
використанні земельної ділянки і
наявні земельні сервітути; акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який включається до
документації із землеустрою після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками (додаток 2); акт прийомки
-передачі межових знаків на
зберігання» підписується згідно
вищенаведеної інструкції (376)
суміжними землевласниками, таким чином
відповідає акту погодження меж
земельної ділянки на місцевості з
суміжними землевласниками.

Стаття 116 ЗК України
встановлює, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону. Набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. Земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Як вбачається зі ст.152 ЗК
України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Однім
із способів захисту прав, згідно
частини 3 зазначеної статті є
ідновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Суд приходить до висновку , що у разі
безпідставної відмови відповідача у
погодженні встановлених меж суміжного
землекористування, у судовому порядку
можливо визнати такі дії
неправомірними, а не визначення меж
згідно ситуаційної схеми. Крім того, в
матеріалах відсутня згода ( або
доручення ) Міністерства оборони
України на передачу до земель запасу
м. Кіровограда земельної ділянки
площею 130, 40 кв.м. згідно договору
купівлі-продажу №16 від 12.01.2006 року .
До того ж, позивач просить
зобов»язати відповідача негайно
прибрати три залізобетонні
конструкції, які перекривають вхід до
нежитлової будівлі з тильної
сторони, при цьому, доводить, що
нежитлова будівля переведена у
житлову. Докази порушення
відповідачем прав позивача як
фізичної особи у межах заявлених
вимог відсутні. Таким чином, суд
вважає, що заявлені вимоги позивача є
необґрунтованими та безпідставними.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Разом з тим, задоволенню також не
підлягають і вимоги позивача щодо
стягнення коштів для погашення
витрат на правову допомогу в розмірі
1800 грн. та понесених ним судових
витрат.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 84, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Кіровоград , третя особа , яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
начальник Квартирно-експлуатаційного
відділу міста Кіровоград полковник
Талпа Дмитро Федорович,
Кіровоградська міська рада,
Міністерство Оборони України про
зобов"язання усунути перешкоди в
користуванні майном, а саме негайно
прибрати три залізобетонні
конструкції, які перекривають вхід до
нежитлової будівлі з тильної сторони;
зобов"язання визначити межі
земельної ділянки згідно ситуаційної
схеми для подальшої передачі її
Кіровоградській міській раді,
стягнення коштів для погашення
витрат на правову допомогу, судових
витрат- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Кіровоградської
області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського
О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда