АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/787/2014
інстанції Крисанова В.І.
Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 26 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М. Базіль
Л.В.При секретарі: Благовещенській Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
відділу державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції на ухвалу Іванівського
районного суду від 30 січня 2014 року у
справі за поданням головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Херсонської області про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у
праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И Л А:

Головний державний виконавець
звернувся до суду з зазначеним
поданням, посилаючись на те, що ОСОБА_5
за судовим рішенням зобов'язаний до
сплати аліментів на утримання
малолітньої дитини, у зв'язку з чим
відкрито виконавче провадження.

Станом на 01 січня 2014 року у боржника
ОСОБА_5 виникла заборгованість зі
сплати аліментів в сумі 17 972,39 грн., що
свідчить про ухилення боржника від
виконання зобов'язань по сплаті
аліментів.

Просив тимчасово обмежити ОСОБА_5 у
праві виїзду за межі України.

Ухвалою Іванівського районного суду
від 30 січня 2014 року подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Коваленко Т.В. залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відділ
державної виконавчої служби подав
апеляційну скаргу, в якій поставив
питання про скасування ухвали,
вказуючи на порушення судом норм
цивільного процесуального
законодавства.

На апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції письмові
заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи державному виконавцю у
задоволенні його клопотання про
тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України, суд першої
інстанції виходив з того, що державним
виконавцем не доведено факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань по
сплаті аліментів, а сама по собі
наявність заборгованості таким
доказом не є.

Колегія погоджується з таким висновком
суду, оскільки він узгоджується з
вимогами закону та відповідає
встановленим судом обставинам.

За змістом пункту 18 частини третьої
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець під
час здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи, або
керівника боржника - юридичної особи,
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту не виконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 ніде не працює, постійного
заробітку не має, у нього відсутнє
майно, на яке можна звернути стягнення,
однак доказів того, що він має змогу
виконати зобов'язання, але не робить
цього з неповажних причин, матеріали
справи не містять.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні,
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених частиною 6
статті 12 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки в банках чи інших
фінансових установах; не повідомлення
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Однак про такі порушення вимог закону
боржником у клопотанні державного
виконавця не йдеться.

З огляду на вищезазначене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
відмовляючи державному виконавцю у
задоволенні його клопотання про
тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України постановив
законну ухвалу, висновки якої не
спростовані доводами апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
відхилити.

Ухвалу Іванівського районного суду від
30 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: