Новоархангельський районний суд
Кіровоградської області
Кіровоградської області, вул. Слави 26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Новоархангельський
районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді
Партоліної І.П.

при секретарі
Довгій С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт.
Новоархангельську подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Новоархангельського
районного управління юстиції про
обмеження права виїзду за межі
України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Новоархангельського районного
управління юстиції за погодженням
начальника цього відділу ДВС звернувся
до суду з поданням з проханням обмежити
ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою
- с. Підвисоке Новоархангельського
району Кіровоградської області у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа, мотивуючи свої
вимоги тим, що на виконанні у відділі
ДВС перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-430 від 07.12.2007 року виданого
Новоархангельським районним судом
Кіровоградської області про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

25.12.2007 року було відкрито виконавче
провадження.

Боржником не було пред'явлено будь-яких
документів, підтверджуючих сплату
аліментів згідно рішення суду.

Державним виконавцем було здійснено
ряд заходів, направлених на реальне
виконання рішення суду, неодноразово
направлялись запити до відповідних
органів, що здійснюють реєстрацію та
облік рухомого та нерухомого майна.

Також було здійснено виїзд за місцем
проживання боржника, однак майно, на
яке можливо звернути стягнення для
погашення боргу відсутнє.

Державним виконавцем направлено до
Новоархангельського РВ УМВС подання
про притягнення боржника до
кримінальної відповідальності за ст.
164 КК України за несплату аліментів.

Станом на 01.02.2014 року заборгованість по
аліментам складає 18777 грн.

Вжиті заходи по розшуку майна боржника,
встановлення місця проживання,
перебування та місцезнаходження
боржника, а також встановлення джерела
отримання доходів боржника виявилися
безрезультатними, тому виконавець, з
метою уникнення випадку виїзду
боржника за межі України та вжиття
заходів для забезпечення виконання
судового рішення просив подання
задовольнити та також просив розгляд
подання проводити без участі
представника відділу ДВС.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В судове засідання на розгляд подання
державний виконавець не з'явився, про
час та місце розгляду подання
повідомлений телефонограмою в порядку,
передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК.

Дослідивши матеріали подання суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного
пакту про громадянські та політичні
права передбачено, що кожна людина має
право покидати будь-яку країну,
включаючи свою власну. Згадані вище
права не можуть бути об'єктом ніяких
обмежень, крім тих, які передбачено
законом, які є необхідними для охорони
державної безпеки, громадського
порядку, здоров'я чи моральності
населення або прав і свобод інших і є
сумісними з іншими правами,
визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України
зазначені правовідносини регулюються
ст. 313 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої фізична особа має
право на свободу пересування. Фізична
особа, яка досягла шістнадцяти років,
має право на вільний самостійний виїзд
за межі України. Фізична особа може
бути обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК
України до особистих немайнових прав
фізичної особи (книга друга ЦК), а саме -
до особистих немайнових прав, що
забезпечують природне існування
фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України
особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України, порядок
вирішення спорів у цій сфері
регулюється Законом України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» від 21.01.1994 року.

Положеннями ст. 6 цього
Закону встановлено, що громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання до виконання
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України (п. 2);

- якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням - до виконання
зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст.11 закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання. На момент звернення до
суду з поданням факт ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, повинен вже
відбутися і бути об'єктивно наявним та
вбачатися з матеріалів виконавчого
провадження.

Крім того, зміст і форма подання
державного виконавця нормативно
врегульовані в Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, що набрала чинності з 17 квітня
2012 року та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5. Зокрема, в розділі XI
«Обмеження у праві виїзду за межі
України та заборона в'їзду в Україну»,
передбачено, що подання повинно
містити підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Вирішуючи питання про тимчасове
обмеження боржника, суд враховує, що
подання державного виконавця не
відповідає вимогам вищезазначеній
Інструкції з організації примусового
виконання рішень.

До подання державного виконавця
долучено лише копію виконавчого листа,
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 25.12.2007 року, розрахунок
заборгованості, виклик лише на 09.12.2013
року та копія акту про відсутність
майна боржника, на яке можна звернути
стягнення.

Інші належні та допустимі докази,
що дійсно підтверджують факт ухилення
боржника від виконання рішення суду до
матеріалів подання не додані.

У зв'язку з цим, судом встановлено, що
підтверджуючі докази свідомого
нехтування боржником виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду відсутні і
тому законні підстави для задоволення
подання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду і
в'їзду в Україну громадян України», ст.
377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Новоархангельського
районного управління юстиції про
обмеження права виїзду за межі України
ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Кіровоградської
області через Новоархангельський
районний суд протягом 5 днів з часу
отримання копії даної ухвали.

Суддя: