У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Рожина Ю.М., Собіни
І.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,
з участю позивача, представника
позивача ОСОБА_1, відповідача та
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Млинівського районного суду
від 29 листопада 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О
В И Л А :

22 серпня 2011 року ОСОБА_3
звернулася в Млинівський районний суд
з позовною заявою, в якій вказала, що
згідно договору дарування від 08 серпня
2003 року ОСОБА_4 подарував її чоловіку
ОСОБА_5 житловий будинок, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_5 помер і
вона успадкувала після смерті свого
чоловіка вищевказаний будинок, але на
даний час вона не має можливості
оформити документи на право приватної
власності на земельну ділянку
призначену для обслуговування цього
житлового будинку з надвірними
будівлями, в розмірі 0,15 га, оскільки
вона зареєстрована та належить ОСОБА_4
на підставі державного акта серії РВ
№00461, а той відмовляється продати їй
вказану земельну ділянку.

Посилаючись на положення статті
120 ЗК України та статті 377 ЦК України
ОСОБА_3 просила припинити право
власності та анулювати державний акт
серії РВ №00461 виданий на ім'я ОСОБА_4 та
визнати за нею право власності на
земельну ділянку, площею 0,15 га,
призначену для обслуговування
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташована в АДРЕСА_1

________________________________________________________________________
___________

Провадження № 22-ц/787/565/2014
Головуючий у 1 інстанції : Бандура
А.П.

Доповідач :
Григоренко М.П.

Рішенням Млинівського районного суду
від 29 листопада 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку, площею 0,05 га,
призначену для обслуговування
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташована по АДРЕСА_1.

В поданій на рішення суду
апеляційній скарзі ОСОБА_3
покликається на його незаконність,
через порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що рішенням суду не вирішено
питання щодо припинення права
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
та щодо анулювання державного акта.

Зазначає, що підстава для визнання за
нею права власності на земельну
ділянку в розмірі 0,15 га викладена у
висновку будівельної експертизи по
другому питанню в абзаці 2 та 3, де
зазначено, що в умовах забудови, яка
склалася, розмір присадибної ділянки
біля будинку може бути збережений, якщо
він не перевищує норми, встановленої
законодавством, і не перешкоджає
удосконаленню планувальної
організації населеного пункту.

В державному акті на право приватної
власності на землю серії РВ № 00461
загальна площа земельної ділянки №3 -
0,15 га.

Із цих підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким припинити право
власності та анулювати державний акт
серії РВ № 00461 виданий на ім'я ОСОБА_4 та
визнати за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку площею 0,15 га,
призначену для обслуговування
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташована в АДРЕСА_1

В поданих запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_4 вказує, що вважає рішення
суду першої інстанції законним та
обґрунтованим, а тому просить
апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

В ході апеляційного розгляду справи
ОСОБА_3 та її представник підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Відповідач та його представник просили
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 та визнаючи за нею право
власності на 0,05 га земельної ділянки,
яка має цільове призначення для
обслуговування житлового будинку з
надвірними будівлями, що розташована в
АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив
із висновків судово-будівельної
експертизи від 19 листопада 2013 року № 289,
яка дійшла до висновку, що саме така
площа земельної ділянки є необхідною
для обслуговування вказаного
житлового будинку з надвірними
будівлями.

Залишаючи без задоволення решту
позовних вимог ОСОБА_3, суд першої
інстанції вказав, що спірна земельна
ділянка відповідачем на користь
померлого чоловіка позивача у
встановленому порядку взагалі не
відчужувалась, а було відчужено лише
житловий будинок з надвірними
будівлями, тому ОСОБА_3 в порядку
спадкування після смерті свого
чоловіка має право претендувати лише
на те майно, на яке той набув право
власності за своє життя у
встановленому законом порядку.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до Державного акту про
право приватної власності на землю
серії РВ №00461 від 1 квітня 1997 року (а.с.
72), ОСОБА_4 було передано у приватну
власність земельну ділянку в селі
Бокійма, Бокіймівської сільської ради
Млинівського району, загальною площею
0,15 га, із цільовим призначенням для
ведення особистого підсобного
господарства і обслуговування
житлового будинку.

При цьому, в даному Державному акті
зазначено, що під будівлями
знаходиться 0,05 га.

Договором дарування від 08 серпня 2003
року було передбачено, що ОСОБА_4
подарував ОСОБА_5 лише житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1

Редакція статті 120 ЗК України, яка була
чинна на час укладення вищевказаного
договору дарування, передбачала, що
при переході права власності на
будівлю і споруду право власності на
земельну ділянку або її частину може
переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування на підставі договору
оренди.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Із свідоцтва про право на спадщину за
законом, яке було видано ОСОБА_3 після
смерті свого чоловіка - ОСОБА_5,
вбачається, що позивач успадкувала
після смерті останнього лише житловий
будинок, загальною площею 111.9 кв.м., з
належними до нього господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою : АДРЕСА_1

Будь-які дані, що за своє життя чоловік
позивача ОСОБА_5 пред'являв будь-які
претензії до відповідача з приводу
спірної земельної ділянки, в
матеріалах справи відсутні, а тому
відсутні будь-які підстави вважати, що
до ОСОБА_5 перейшло право пред'являти
такі вимоги до ОСОБА_4 в порядку
правонаступництва.

Суд першої інстанції при прийняті
оскаржуваного рішення правильно взяв
до уваги висновки судово-будівельної
експертизи від 19 листопада 2013 року № 289
та визнав за позивачем право власності
на земельну ділянку саме в тому
розмірі, який є необхідний для
обслуговування її житлового будинку і
потреби для винесення окремого рішення
про припинення права власності ОСОБА_4
на цю частину спірної земельної
ділянки немає.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення Млинівського районного суду
від 29 листопада 2013 року підлягає
залишенню без змін, як ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Млинівського районного суду
від 29 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Рожин Ю.М.

Собіна І.М.