Справа №490/7691/13-ц 27.02.2014 27.02.2014 27.02.2014
Провадження №22-ц/784/768/14
Суддя по 1 інстанції - Батченко
Доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка О.І.,

суддів - Царюк Л.М., Мурлигіної
О.Я.,

при секретарі судового
засідання - Яценко Л.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Миколаєві цивільну
справу

за апеляційною
скаргою

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м.Миколаєва від
4 листопада 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк», Банк) звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості у розмірі 32540
грн. 72 коп.

Банк посилався на те, що 2 травня 2007
року уклав договір з ОСОБА_2, за
умовами якого видав йому 2520 грн. на
придбання товару до 2 листопада
2007 року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач кошти не повернув,
у зв'язку з чим утворилася
заборгованість станом на 3 липня 2013
року в розмірі 32540 грн. 72 коп., з яких 2104
грн. 06 коп. заборгованість за кредитом,
12961 грн. 19 коп. заборгованість по
процентам за користування кредитом, 308
грн. 70 коп. заборгованість по комісії за
користування кредитом, 15141 грн. 02 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. штраф
(фіксована частина) та 1525 грн. 75 коп.
штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від
4 листопада 2013 року позов
задоволено частково. З ОСОБА_2 на
користь банку стягнуто 16373 грн. 95 коп., з
яких 2104 грн. 06 коп. заборгованість за
кредитом, 12961 грн. 19 коп. заборгованість
по процентам за користування кредитом,
308 грн. 70 коп. заборгованість по комісії
за користування кредитом, 1000 грн. пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. З нього
стягнуто судовий збір.

В апеляційній скарзі Банк посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення суду, просив його змінити в
частині стягнення пені та штрафу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення районного
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, 2 травня 2007 року
між Банком, який на той час був закритим
акціонерним товариством, та ОСОБА_2
укладено кредитний договір. За умовами
договору Банк видав відповідачу 2520
грн. кредиту на 6 місяців.

В заяві позичальника, підписаної
сторонами, крім вказаного було
зазначено, що кредит надано з умовами
оплати 1% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 61 грн. 74 коп. та
єдиноразової винагороди за надання
такого інструменту в розмірі 420 грн.

В заяві зазначався порядок погашення
кредиту, а саме щомісячно, з 25 по 30
число кожного місяця, у сумі 496 грн. 77
коп., які складаються з кредиту,
відсотків, винагороди, комісії та інших
платежів згідно з Умовами.

Також зазначено, що при порушенні
позичальником зобов'язань із
погашення кредиту, відповідач сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом в розмірі 15,17% в місяць,
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом.

Встановивши, що відповідач не виплатив
2104 грн. 06 коп. кредиту, 12961 грн. 19 коп.
збільшених відсотків за користування
кредитом на прострочену
заборгованість за умовами заяви (15,17%
щомісячно або 182% річних), та 308 грн. 70
коп. щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту, суд правильно
керуючись вимогами ст.ст. 526, 1054 ЦК
України, стягнув з відповідача цю
заборгованість.

Рішення в цій частині не оскаржено
сторонам, а відповідачем не надавалося
заяви про застосування строку позовної
давності.

Суд стягнув з відповідача також 1000 грн.
пені. Рішення відповідачем в частині
стягнення пені не оскаржено.

За такого колегія суддів не вбачається
підстав для скасування рішення суду.

Доводи апелянта не можуть бути взяті до
уваги.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
на умовах, встановленим договором, а
позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити
відсотки.

Законом, а саме ст.1055 ЦК України
встановлена форма кредитного договору.
Він укладається в письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

В заяві позивача було зазначено, що
заявник ознайомлений з Умовами надання
банківських послуг (Умови), Тарифами
банку (Тарифи) та про те, що він згоден,
що заява разом з пам'яткою клієнта,
Умовами та Тарифами складає договір
про надання банківських послуг.

Таким чином, суду позивач повинен був
надати вказані нормативні документи та
докази, що вони є складовою конкретного
договору, оскільки відповідно до вимог
ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Однак, при розгляді справи суду не були
надані відповідні пам'ятка клієнта,
Умови, на які є посилання в заяві та
Правила. Тому при вирішенні
конкретного спору не можна спиратися
на вказані Банком Правила та Умови.

Умови та правила надання банківських
послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які були
надані позивачем на підтвердження
обставин, якими він обґрунтовував свої
позовні вимоги, не можуть бути взяті до
уваги. Так, ці Умови прийняті публічним
акціонерним товариством, та не діяли на
час укладення договору, а
обґрунтування позовних вимог з
посиланням на конкретний
корпоративний акт не є технічною
помилкою. Вказані умови є доказом
позовних вимог.

Крім того, Умови та Правила на які
посилається апелянт стосуються всього
спектру фінансових послуг, що
надавалися банком, у тому числі
платіжних карт, вкладних операцій,
кредитних карт. В свою чергу в заяві
позичальника не зазначено, що
неврегульовані в заяві питання
регулюються вказаними позивачем
Умовами в частині стягнення пені та
штрафу.

Наведене свідчить про відсутність
підстав вважати, що підписуючи заяву,
відповідач розумів вказані позивачем
Умови щодо сплати пені та штрафу. Тим
більше, що в заяві зазначалося про
підвищені відсотки за користування
кредитом у разі прострочення
заборгованості, що могло бути
розцінено відповідачем як санкції за
невиконання договору.

Отже, все викладене свідчить про
неможливість стягнення з відповідача
штрафів та пені.

За викладеного колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити, а заочне
рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 4 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: