Ухвала

іменем україни

12 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення коштів, позовом
третьої особи на стороні позивача, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Зазначав, що у квітні 2011 року між ним та
відповідачкою було досягнуто
домовленість про майбутнє укладення
договору купівлі-продажу будинку № 21
по вулиці Зеленій у селі Баїв Луцького
району Волинської області, на
виконання якої він передав ОСОБА_5 7 тис.
доларів США, унаслідок чого було
складеного графік погашення вартості
будинку, у якому поставлено відмітку
про отримання вказаної суми коштів.

Посилаючись на те, що в подальшому
з'ясувалося, що вказаний будинок
належить матері відповідачки, яка
відмовляється продавати будинок, а
сама відповідачка відмовляється
повертати кошти, ОСОБА_4 просив позов
задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 55 930
грн., які були отримані без достатньої
правової підстави.

Третя особа ОСОБА_6 звернулася з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів,
посилаючись на ті ж самі обставини, при
цьому зазначала, що вона є дружиною
ОСОБА_4, й саме вона особисто передавала
відповідачці 7 тис. доларів в рахунок
майбутнього укладення договору
купівлі-продажу будинку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 31 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено, позов
третьої особи ОСОБА_6 задоволено,
стягнуто з ОСОБА_5 на її користь 55 930
грн.; вирішено питання про судові
витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов ОСОБА_6, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідачка безпідставно отримала
грошові кошти в сумі 7 тис. доларів США
саме від ОСОБА_6

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 31 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Парінова І.К.

Фаловська І.М.