АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-791/683/2014р.
Головуючий в І інстанції
Доповідач - Вербицька Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 14 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Вербицької Л.І.

Суддів: Радченка С.В., Слюсаренко О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» на рішення
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 24 грудня 2013 року в справі
за позовом Державного підприємства МВС
України «Інформ-Ресурси» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому зазначив, що
06.11.2010 року співробітниками УДАІ був
тимчасово затриманий транспортний
засіб ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_1,
який належить на праві власності
ОСОБА_1, та доставлено для зберігання на
спеціальний майданчик тимчасового
затримання за адресою: м.Херсон,
Бериславське шосе, 46-а. Посилаючись на
те, що відповідача було належним чином
повідомлено щодо необхідності
забрати транспортний засіб та
оплатити витрати, пов'язані із його
зберіганням, однак відповідач не вжив
відповідних заходів стосовно
повернення транспортного засобу,
внаслідок чого утворилася
заборгованість за надані послуги,
просив стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі 9310 грн,
витрати по сплаті судового збору в
сумі 229,41грн та витрати пов'язані із
наданням правової допомоги в розмірі 850
грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсонаі від 24 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП МВС
«Інформ-Ресурси», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

В письмових запереченнях, які надійшли
на адресу апеляційного суду, ОСОБА_1
просив апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, що з'явились до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
визначених процесуальним законом
межах, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
власником транспортного засобу ВАЗ 21011
державний номер НОМЕР_1 згідно
реєстраційної картки МРЕО ДАІ
м.Херсона є ОСОБА_1 (а.с.6). Згідно
протоколу про огляд затриманого
транспортного засобу від 06.11.2010 року
складеного начальником зміни
Адаманським І.С. в присутності свідків
було оглянуто та прийнято від ВДПС
Паращимука Д.В. на зберігання
транспортній засіб ВАЗ 21011, державний
номер НОМЕР_1 який на момент огляду
мав технічні пошкодження. Як слідує з
примітки до вказаного протоколу
порядок повернення транспортного
засобу, було роз'яснено ОСОБА_4, який
погодився з вказаним протоколом, а
також отримав його копію(а.с.5). 27.07.2012
року затриманий транспортний засіб
було прийнято працівниками
спеціального майданчику на
відповідальне зберігання на підставі
акту прийому-передачі транспортних
засобів від працівників ДАІ (а.с.18-19).
Згідно з тарифом оплати послуг МФ ДП
МВС України «Інформ-Ресурси» наданих
по спец майданчикам загальна вартість
зберігання згідно розрахунку складає в
період з 27.07.2012 року по 01.10.2013 року 9310
грн (а.с.8).

Довіреністю від 26.08.2008 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Білозерського районного нотаріального
округу в Херсонській області, ОСОБА_1
передав ОСОБА_4 право експлуатувати та
розпоряджатись (продавати, обмінювати)
на умовах на його розсуд та знімати з
обліку транспортний засіб ВАЗ21011,
державний номер НОМЕР_1 терміном на
п'ятдесят років, а саме до 26.08.2058 року
(а.с.32).

За договором про співпрацю №1207 від
12.07.2012 року, укладеного між Управлінням
державної автомобільної інспекції ГУ
МВС України в Херсонській області та
Державним підприємством МВС України
«Інформ-Ресурси» в особі Миколаївської
філії, відповідно до Порядку
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 грудня 2008 року №1102 (далі за
текстом Порядок) сторони в рамках
даного договору зобов'язуються
здійснювати діяльність шляхом надання
фізичним та юридичним особам послуг
спрямованих на тимчасове
відповідальне зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках,
які знаходяться в постійному
користуванні УДАІ УМВС України за
адресами, площею, вказаною в договорі.
Пунктом 1.4. цього Договору передбачено,
що Філія забезпечує дотримання
інтересів власників транспортних
засобів та виконання предмету Договору
шляхом підписання Акту-огляду
затриманого транспортного засобу, що
передається на тимчасове
відповідальне зберігання, з фізичними
та юридичними особами - власниками
транспортних засобів, який є підставою
для сплати останнім послуг Філії за
тарифами Державного Підприємства (
а.с.15-17).

Згідно ч.1 ст.936 ЦК України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Отже, договір зберігання є
зобов'язанням, де існують певні права
та обов'язки обох сторін. Зберігач,
зокрема, зобов'язаний забезпечити
зберігання майна і повернути його
іншій стороні, яка, у свою чергу,
зобов'язана після закінчення строку,
зазначеного охоронцем, взяти назад
здане нею на зберігання майно і
відшкодувати зберігачеві витрати.

За таких обставин, суд першої
інстанції, відмовляючи в позові,
правильно виходив з того, що у ОСОБА_1
відсутній обов'язок сплачувати витрати
за зберігання автомобілю, оскільки між
сторонами не було укладено договору зі
зберігання.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги відносно
того, що судом першої інстанції
необґрунтовано не взято до уваги
положення ст.66 ЦК України так як між
сторонами склалися відносини щодо
зберігання, яке здійснюється на
підставі закону, оскільки відповідно
до вказаного вище Порядку, тимчасове
затримання транспортного засобу
уповноваженою особою ДАІ проводиться у
випадках, передбачених ст. 265-2 КпАП
України, зокрема, у разі, коли неможливо
усунути причину затримання на місці
виявлення адміністративного
правопорушення, і передбачає примусове
припинення використання такого
транспортного засобу шляхом його
блокування за допомогою технічних
пристроїв або доставлення на
спеціальний майданчик чи стоянку, якщо
транспортний засіб створює значні
перешкоди дорожньому руху. При
складанні протоколу про тимчасове
затримання транспортного засобу
вказується адреса майданчика зі
зберігання автомобіля, посади,
прізвища, імені та по-батькові особи,
яка виконує роботи з доставлення
транспортного засобу на спеціальний
майданчик чи стоянку.

Пунктами 12, 13 Порядку зазначено, що
повернення тимчасово затриманого
транспортного засобу, який
зберігається на спеціальному
майданчику чи стоянці, здійснюється за
письмовим зверненням його водія,
власника, (співвласника) за умови
оплати ним витрат, пов'язаних з
транспортуванням та зберіганням
такого транспортного засобу, та
пред'явлення відповідного протоколу
про адміністративне правопорушення.
Про місце зберігання тимчасово
затриманого транспортного засобу
уповноважена особа ДАІ повідомляє
водієві під час складання протоколу
про адміністративне правопорушення, а
за його відсутності - черговій частині
територіального органу внутрішніх
справ.

З протоколу огляду та затримання
транспорту від 06.11.2010 року вбачається,
що порядок повернення транспортного
засобу роз'яснений ОСОБА_4, який
протокол підписав та отримав його
копію, відповідач протокол не
підписував, вимоги про повернення
автомобіля, як того вимагає Порядок, не
заявляв. Отже, висновок суду першої
інстанції про те, що відсутні підстави
про стягнення з ОСОБА_1 плати за
зберігання автомобіля є правомірним.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на належних доказах, і як
такі, що висновки суду не спростовують,
підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: