АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4314/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

за участю:

представника позивача Бордунової
Н.О.,

представників відповідача Рогозяна
П.О., Тимківа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОКТОПУС ДЕВЕЛОПМЕНТ
ГРУП» на рішення Печерського районного
суду м. Києва від 7 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОКТОПУС ДЕВЕЛОПМЕНТ
ГРУП» про стягнення пені,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «ОКТОПУС
ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП», в якому просив
стягнути з відповідача пеню в сумі 130589
грн. 97 коп.

В обґрунтування заявлених вимог
вказував, що 14.03.2008 між ним та
відповідачем був укладений договір №
59/С8А підряду на будівництво житлового
об'єкту, відповідно до умов якого
відповідач зобов'язався виконати та
передати позивачу житловий об'єкт -
двокімнатну квартиру в будинку АДРЕСА_1
до 15.03.2009 під заселення. На виконання
умов вказаного договору він оплатив у
повному обсязі вартість будівництва, а
саме, вніс на рахунок відповідача
грошові кошти в сумі 466392 грн. 75 коп.,
однак відповідач, в порушення умов
договору, до цього часу будинок в
експлуатацію не ввів, будівництво не
закінчив, а тому у відповідності до п.
7.6. договору зобов'язаний сплатити
позивачу штрафну неустойку у вигляді
пені, яка дорівнює 0,5% від загальної
суми договору за кожний місяць
прострочення, у розмірі 130589 грн. 97 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 07.02.2014 позов задоволено
частково - стягнуто з ТОВ «ОКТОПУС
ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» на користь ОСОБА_6
суму пені у розмірі 27983 грн. 56 коп., а
також стягнуто з ТОВ «ОКТОПУС
ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» на користь держави
судовий збір в сумі 279 грн. 83 коп. В
задоволенні іншої частини заявлених
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Вважає, що суд не
застосував наслідки пропуску
позивачем строку позовної давності,
про що було заявлено відповідачем, а
також залишив поза увагою вимоги
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань». Крім цього, вказує, що
судом необґрунтовано застосовано
положення Закону України «Про захист
прав споживачів» та не дав належної
оцінки тому, факту, що пункт договору,
укладеного між сторонами, яким
визначена пеня, є нікчемним.

В судовому засіданні представники
відповідача підтримали апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував за її
безпідставністю та необґрунтованістю
і просив рішення суду залишити без
змін, оскільки воно ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконав в строк взяті на
себе зобов'язання передбачені
договором, а відтак з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня, передбачена умовами договору, в
межах визначеного законом строку
позовної давності за даними вимогами.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 14.03.2008 між ОСОБА_6 та ТОВ
«ОКТОПУС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» був
укладений договір № 59/С8А підряду на
будівництво житлового об'єкту.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору підряду
позивач замовив та зобов'язувався
оплатити та прийняти роботи по
будівництву житлового об'єкту -
двокімнатної квартири в будинку
АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язувався на
свій ризик виконати та передати
позивачу у строк встановлений
договором закінчені роботи по
будівництву житлового об'єкту в рамках
капітального будівництва будинку і
надати позивачу всі необхідні
документи для оформлення житлового
об'єкту у власність за умови виконання
останнім своїх зобов'язань у повному
обсязі.

Пунктом 2.5. Договору сторони визначили,
що запланована дата передачі будинку
під заселення 15.03.2009.

На виконання умов договору, позивач
здійснив оплату вартості будівництва в
розмірі 466392 грн. 75 коп. шляхом внесення
грошових коштів на рахунок відповідача
в повному обсязі, що підтверджується
наявною в матеріалах справи довідкою
від 21.03.2008 № 03/211-08, виданою
відповідачем.

Судом обґрунтовано встановлено і не
заперечується відповідачем, що
останній взяті на себе зобов'язання за
вказаним договором не виконав, зокрема
не передав у встановлені договором
строки закінчені роботи по будівництву
житлового об'єкту - квартири в будинку
АДРЕСА_1.

На час ухвалення рішення судом першої
інстанції будинок не було введено в
експлуатацію, натомість в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
представником відповідача надана суду
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації, зареєстрована лише
27.02.2014, що не може свідчити про належне
виконання відповідачем умов договору
щодо строків будівництва та введення
будинку в експлуатацію.

Пунктом 7.6. Договору сторони визначили,
що у випадку несвоєчасної здачі
будинку в експлуатацію, тобто пізніше
дати, вказаної в п. 2.5. (15.03.2009),
відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу штрафну неустойку у вигляді
пені, яка дорівнює 0,5% від загальної
суми договору, за кожний місяць
прострочення.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в яких
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь іншої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, проаналізувавши
означені норми права, які регулюють
спірні правовідносини сторін, суд
першої інстанції дійшов цілком
законного і обґрунтованого висновку
про наявність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача пені у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору.

Визначаючи розмір пені, суд правомірно
застосував положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, а також врахував заяву
відповідача про сплив позовної
давності та ту обставину, що
зобов'язання за вказаним договором не
виконані. Відтак, цілком обґрунтовано
дійшов висновку про стягнення пені за
період з 06.12.2012 по 05.12.2013 в сумі 27983 грн. 56
коп. (0,5% х 466392,75 грн. х 12 місяців : 100).

Підсумовуючи викладене, слід
зазначити, що доводи апеляційної
скарги щодо нікчемності договору є
безпідставними і суперечать вимогам
закону. Також не заслуговують на увагу
твердження апелянта про пропуск
позовної давності, який сплив 15.09.2010,
оскільки зобов'язання відповідачем
виконано не було, тобто порушення
зобов'язання було триваючим, відтак, з
урахуванням вимог закону щодо
встановлення до вимог про стягнення
пені позовної давності в один рік, суд
першої інстанції обґрунтовано
визначив цей строк шляхом зворотного
підрахунку з дати звернення до суду з
позовом.

Крім цього, є безпідставними
твердження апелянта про
незастосування судом вимог Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», оскільки цей закон не
поширюється на дані правовідносини, а
також не заслуговують на увагу й доводи
скарги про те, що судом необґрунтовано
застосовано положення Закону України
«Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, посилання
відповідача на не правильне
застосування судом норм матеріального
права є необґрунтованим, оскільки суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку про порушення відповідачем
договірних зобов'язань і, як наслідок,
настання відповідальності у вигляді
сплати пені, передбаченої договором в
межах визначеного законом строку
спеціальної позовної давності в один
рік.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено. Наведені в апеляційній
скарзі доводи висновків суду не
спростовують та на законність і
обґрунтованість рішення суду не
впливають, тим більше вказаним доводам
судом першої інстанції була надана
належна правова оцінка.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОКТОПУС
ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 7 лютого 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді