Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1232/14
Головуючий у 1 інстанції: Дзямко О.П.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 17 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державне
підприємство Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
Запорізька АЕС, Енергодарський MB УДМС
України в Запорізькій області про
визнання такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та за
позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до Державного підприємства
Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу Запорізька
АЕС, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням,
вселення, та зміну договору найму, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зазначеним позовом, який в
подальшому уточнив та зазначив, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Енергодарської міської ради № 132 від
23.06.2006 р., у зв'язку з цим виданого ордеру
№ 82 від 26.06.2006 р. їх родині була
виділена - трикімнатна квартира
АДРЕСА_2 жилою площею - 40, 9 м2. Квартира
не приватизована знаходиться на
балансі ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК
«Енергоатом».

В жовтні 2011 року стосунки між позивачем
і відповідачем були припинені, а 22.12. 2011
року шлюб між ними був розірваний у
судовому порядку. Припинивши шлюбні
відносини в жовтні 2011 року відповідач
забрала всі свої речі і документи та
добровільно вибула зі спірної квартири
на постійне проживання в інше жиле
приміщення до іншого чоловіка ОСОБА_7 -
в квартиру АДРЕСА_1, із яким 14.04.2012 р.
зареєструвала шлюб. З тих пір проживає
разом з ним за вищевказаною адресою і є
членом його сім'ї, у спірному житлі
ОСОБА_4 не проживає з жовтня 2011 року,
спільне господарство з позивачем не
веде, вся кореспонденція на ім'я
відповідача переадресована за її
фактичним місцем проживання і вона
сама зазначає своє місце проживання за
адресою чоловіка - ОСОБА_7

Посилаючись на ст.. 64 , 107 ЖК України, п.11
Постанови Пленуму № 2 від 12.04.1985 р. (з
послідуючими змінами) «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», вважає , що ОСОБА_4 втратила
право користування спірною квартирою
АДРЕСА_2 і просить позов задовольнити.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в вересні
2012р. також звернулися до суду з позовом
до ОСОБА_3 про зміну договору найму
жилого приміщення на вимогу членів
сім'ї наймача. Зазначений позов був
об'єднаний з позовом ОСОБА_3

ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять
усунути перешкоди в користуванні
спірною квартирою шляхом зобов'язання
ОСОБА_3 надати їм ключі від вхідних
дверей квартири, вселити їх в зазначену
квартиру; змінити договір найму
житлового приміщення та визначити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_2 , виділивши в користування
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. кімнати
розміром 9,6 м2 та розміром 20,1 м2. ОСОБА_3
виділити у користування житлову
кімнату розміром 11,2 м2. Залишити у
спільному користуванні кухню, ванну
кімнату, санітарний вузол.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що
ОСОБА_3 став робити все, аби ОСОБА_8 не
мала змоги мешкати в квартирі, восени
2012 року ОСОБА_3 змінив замки на дверях,
але ключі від квартири нікому не надав,
чим чинить перешкоди в користуванні
житлом. З цього часу вони не можуть
потрапити до квартири та користуватися
житлом.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 17 січня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, про визнання такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
відмовлено.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 -
задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні
зазначеною квартирою шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 надати ключі від
вхідних дверей квартири АДРЕСА_2,
вселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
зазначену квартиру. Змінено договір
найму житлового приміщення та
визначено порядок користування
квартирою наступним чином:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділено в
користування кімнати розміром 9,6 м2 та
м2 ; ОСОБА_3 виділено в користування
кімнату розміром м2 ; кухню, ванну
кімнату, санітарний вузол залишено у
спільному користуванні сторін.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
його позов задовольнити. Відмовити в
задоволенні позову Позов ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6..

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Судом встановлено, що з червня 1992 року
по грудень 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9
перебували у шлюбі. Мають двох синів -
ОСОБА_5, 1993 року народження та ОСОБА_6, 1994
року народження.

На підставі рішення виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
№ 132 від 23.06.2006 р., у зв'язку з цим
виданого ордеру № 82 від 26.06.2006 р. їх
родині була виділена - трикімнатна
квартира АДРЕСА_2 Запорізької області
жилою площею - 40, 9 м2. Квартира не
приватизована. Наймачем зазначеною
квартири є ОСОБА_10 ( т. 2 а.с. 6. а.с. 11-13,
а.с.16-17).

У вказаній квартирі, окрім позивача
зареєстрована ОСОБА_4., їхні діти -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тимчасово зняті з
реєстрації за вказаною адресою, у
зв'язку з виїздом з постійного місця
проживання на навчання до іншого
населеного пункту. ( т. 2 а.с. 9-10).

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 22 грудня
2011 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_9 було
розірвано ( т. 2 а.с. 8).

Відповідно до ст. 107 ЖК України на
підставі якої судом вирішено спір,
наймач або члени його сім'ї, які вибули
на інше постійне місце проживання,
втрачають право користування жилим
приміщенням з моменту вибуття.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 11
грудня 2003 року "Про свободу пересування
і вільний вибір місця проживання в
Україні" місцем проживання є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад 6 місяців на рік.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року №2
"Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" на
ствердження вибуття на інше постійне
місце проживання суд може брати до
уваги будь-які фактичні дані, які
свідчать про обрання стороною іншого
постійного місця проживання, а саме:
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна, виїзд в інший
населений пункт, тощо.

Як вбачається з пояснень в суді ОСОБА_4,
показів свідків ОСОБА_11. ОСОБА_12 з
грудня 2011 року по теперішній час ОСОБА_4
в спірній квартирі не проживає , а
проживає в квартирі АДРЕСА_1 за місцем
проживання ОСОБА_7 з яким 14.04.2012 року
ОСОБА_4 зареєструвала шлюб, про що
свідчить свідоцтво про шлюб Серія
НОМЕР_1 ( т. 2 а.с. 128). Усе особисте майно з
колишнього місця постійного
проживання було завезено нею в
квартиру АДРЕСА_1

Зазначені обставини також
підтверджуються: рішенням
Енергодарського міського суду від 22
грудня 2011 року про розірвання шлюбу
яким встановлено, що на даний час
сторони разом не проживають, спільне
господарство не ведуть, сім"я
розпалась, ніяких стосунків сторони не
підтримують ( т. 2 а.с. 8); позовною заявою
в травні 2012 року ОСОБА_6 до ОСОБА_3 ,
третьої особи ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання на навчання, в
якій зазначено місце проживання ОСОБА_4
АДРЕСА_1 т. 1 а.с. 64); позовною заявою
від 05.09. 2012 року ОСОБА_4 зазначає свою
адресу АДРЕСА_1 усі повістки ОСОБА_4
отримувала за цієї адресою (т. 1 а.с. 24, 26,
т. 2 а. с 36, 47, 50, 75, 83); в запереченнях на
позов, в апеляційній скарзі, в
листування з апеляційним судом ОСОБА_4
також зазначала адресу свого
фактичного місця проживання АДРЕСА_1. (
т. 1 а.с. 76. а.с. 123).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4
також підтвердила, що з грудня 2011 року
ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_1. із
своїм чоловіком ОСОБА_7, а також
зазначила, що за житлово-комунальні
послуги спірної квартири з грудня 2011
року до цього часу вона не сплачує.

Відповідно до вимог ст. 64 Житлового
Кодексу України члени сім"ї наймача,
які проживають разом з ним ,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім"ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов"язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім"ї наймача належить дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім"ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов"язки, як наймач та члени
його сім"ї.

Отже, виходячи з положень частини
третьої зазначеної статті, ОСОБА_4, яка
після розірвання шлюбу 22.12.2011 року
перестала бути членом сім'ї наймача
квартири ОСОБА_3, зберігала б права і
обов'язки, як наймач та члена його сім"ї,
якби вона продовжувала проживати в
спірній квартирі.

Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_4
з грудня 2011 року обрала інше місце
проживання, а саме, квартиру АДРЕСА_1,
наймачем якої є ОСОБА_7 та з яким 14.04.2012
року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб, а отже,
є його членом сім"ї, тому відповідно до
ст. 107 ЖК України втратила право
користування квартирою АДРЕСА_2
Запорізької області.

Доводи ОСОБА_4 про те, що вона вимушена
була покинути спірну квартиру в грудні
2011 року і проживати в квартирі
АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_3 чинив їй
перешкоди в користуванні спірною
квартирою, не заслуговують на увагу,
оскільки доказів, які б свідчили про те,
що ОСОБА_3 в грудні 2011 року, тобто в час
вибуття ОСОБА_4 із спірної квартири,
чинив їй перешкоди в користування
квартирою, як то (поміняв замки, вчиняв
сварки та інше), та що з цього питання
ОСОБА_4 зверталася у відповідні органи,
остання суду не надала.

Натомість, з матеріалів справи
вбачається, що в органи міліції ОСОБА_4
почала звертатися майже через рік з
часу вибуття зі спірної квартири. У
висновку Енергодарського МВ МУМВС
України в Запорізькій області від
22.12.2012 року та від 02. січня 2013 року
зазначено, що 17.12.2012 року та 29.12 2012 року
ОСОБА_4 звернулася до міського відділу
по телефону і зазначала, що ОСОБА_3
поміняв замки в спірній квартирі в
період часу з 01.12.2012 по 29.12.2012 рік, у
зв"язку з чим син не може потрапити до
спірної квартири. В цих висновках також
було встановлено, що ОСОБА_3 поміняв
замки на вхідних дверях в квартиру в
зазначений час по причині їх поломки (
т. 2 а.с. 161- 167).

В своїх поясненнях, які ОСОБА_4 надавала
начальнику Енергодарського МВ МУМВС
України в Запорізькій області від
17.12.2012 року, остання зазначала місцем
свого проживання АДРЕСА_1 та
пояснювала, що після розірвання шлюбу в
грудні 2011 року її колишній чоловік
ОСОБА_3 залишився проживати у спірній
квартирі, а вона переїхала в квартиру
за адресою АДРЕСА_1

Про те, що вона переїхала проживати в
іншу квартиру з тих причин, що ОСОБА_3
перешкоджав їй проживати в спірній
квартирі , остання в поясненнях не
зазначала.

Повідомлення про результати перевірок
щодо тих фактів, які зазначала ОСОБА_4
також направлялися ОСОБА_4 на адресу
АДРЕСА_1 ( т. 2 а.с.а.с. 129. 161, 167. 178, 158. 164, 170,
180).

Відповідно акту складеного комісією в
складі п"яти чоловік вбачається, що
15.12.2012 року на вхідних дверях тамбуру
ведучого до вхідних дверей квартири №
55 та № 56 та вхідних дверей до квартири
АДРЕСА_2 були замінені замки, тобто
через рік з часу вибуття ОСОБА_4 з
квартири ( т. 2 а.с. 44).

Отже, вищезазначені обставини свідчать
про те, що ОСОБА_4 в грудні 2011 року
добровільно вибула на постійне місце
проживання за адресою проживання свого
чоловіка ОСОБА_7 - АДРЕСА_1, тому ОСОБА_4
відповідно до ст. 107 ЖК України
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_2 з грудня 2011 року. Реєстрація
ОСОБА_4 у вказаній квартирі не
підтверджують її права користування
зазначеною квартирою.

Висновок суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_4 не має права на користування
житловим приміщенням у свого чоловіка
ОСОБА_7, яке начебто є малосімейним
гуртожитком, не заслуговує на увагу,
оскільки відповідно до ст. 29 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому ( гуртожиток, готель, тощо) у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Натомість, з ордеру № 757 від 16 березня
2007 року вбачається, що ОСОБА_7 надана
квартира АДРЕСА_1 площею 33, 7 кв.м
ізольована ( т. 2 а.с.136).

Відповідно до ст. 127 ЖК України
статусу гуртожитку житловий будинок
набуває після реєстрації його як
гуртожитку у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті
ради народних депутатів.

Доказів, які б свідчили про те, що
зазначений будинок зареєстрований як
гуртожиток у виконавчому комітеті
Енергодарської міської ради народних
депутатів матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини справи, вимоги закону уваги
не звернув, не надав належної оцінки
вищезазначеним доказам у справі, які
свідчать про обрання ОСОБА_4 іншого
місця проживання , а тому прийшов до
помилкового висновку про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3

Оскільки, судова колегія прийшла до
висновку про втрату права користування
ОСОБА_4 спірною квартирою, тому
відсутні підстави для задоволення
позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
зміну договору найму житлового
приміщення та визначення порядку
користування квартирою.

Як в суді першої так і в суді
апеляційної інстанції було
встановлено, що в період з 01.12.2012 року
по 29.12.2012 року ОСОБА_3 поміняв на
вхідних дверях тамбуру та вхідних
дверях квартири замки по причині їх
поломки, тому судова колегія приходить
до висновку про задоволення позову
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні спірною квартирою та
вселення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції не можна вважати законним і
обгрунтованим, тому вона підлягає
скасуванню з підстав, передбачених п. п.
1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ОСОБА_3 та часткового зволення позову
ОСОБА_5, ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 17 січня 2014 року
у цій справі скасувати. Ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державне підприємство
Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу Запорізька
АЕС, Енергодарський MB УДМС України в
Запорізькій області про визнання
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_2
Запорізької області.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Державного підприємства Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі ВП Запорізька АЕС,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням,
вселення, та зміну договору найму
задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_2 Запорізької області
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 надати
ключі від вхідних дверей квартири
АДРЕСА_2, вселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
зазначену квартиру.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: