Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року Галицький районний
суд м.Львова в складі:

головуючого-судці - Городецької Л.М.,

при секретарі - Куц Н.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ «Страхова компанія «Українська
страхова група», третя особа - Філія ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» про стягнення
страхової суми,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з ПАТ
«Страхової компанії «Українська
страхова група» в свою користь
страхову виплату у сумі 4690 грн. та
матеріальну шкоду в розмірі 2550 грн.

В обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що 17.09.2010 року
приблизно 16.20 год. керував автомобілем
марки «Деу Ланос», номерний знак
НОМЕР_1. В автомобілі, в якості
пасажирів також знаходились: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Цього ж дня, приблизно
об 16.20 год. на вул. Чмоли,1 у м.Львові
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участі керованого ним
автомобіля та автомобіля марки
«Хонда», номерний знак НОМЕР_3, під
керуванням водія ОСОБА_6, внаслідок
чого пасажири автомобіля марки «Ланос»
отримали легкі тілесні ушкодження,
автомобіль - значних технічних
пошкоджень. Стверджує, що причиною
дорожньо-транспортної пригоди стало
порушення водієм ОСОБА_6 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою
апеляційного суду Львівської області
від 19.09.2012 року.Цивільно-правова
відповідальність водія автомобіля
марки «Хонда», номерний знак НОМЕР_3
застрахована у ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова
група».Покликається на те, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди зазнав
матеріальних втрат, оскільки за період
розслідування органом досудового
слідства автомобіль марки «Деу Ланос»
знаходився на спецмайданчику ДАІ.
Після ухвалення апеляційним судом
Львівської області постанови від 19.09.2012
року, звернувся з вимогою про
повернення автомобіля, проте отримав
відповідь, що повинен сплатити 4690 грн.
за збереження автомобіля. Таку
відповідь вважає неправомірною,
оскільки апеляційний суд в своїй
ухвалі від 19.09.2012 року вказав, що кошти
за транспортування пошкодженого
транспортного засобу та його
зберігання можуть бути відшкодовані
страховиком, яким застрахована
цивільна відповідальність ОСОБА_6
Запевнив, що зазнав і моральних
страждань, які виразились заподіянням
тілесних ушкоджень, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
фізичного болю, тому моральну шкоду
оцінює у 2550 грн. Просить позов
задоволити.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак подав до суду заяву, в якій просив
розглянути справу у його відсутності.

В судове засідання представник
відповідача ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» не
з'явився, однак скерував суду
заперечення на позов. Зазначив, що
дійсно 23.03.2010 року між ОСОБА_7 та ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» був укладений договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВС/9819931, предметом якого є
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
забезпеченого транспортного засобу
марки «Хонда», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2. Вірним й те, що 17.09.2010 року
трапилась дорожньо-транспортна
пригода між забезпеченим транспортним
засобом «Хонда», реєстраційний номер
НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_6 та
транспортним засобом «Деу»,
реєстраційний номер 73004ТС, яким керував
ОСОБА_2 Постановою апеляційного суду
Львівської області від 19.09.2012 року
ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП. Враховуючи наведене на користь
ОСОБА_9 було виплачено страхове
відшкодування та 300 грн. за послуги
евакуатора, за вирахуванням франшизи, а
тому вважає, що в повному обсязі
виконали свій обов'язок за Договором
обов'язкового страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів №ВС/9819931
від 23.03.2010 року. Погодився з доводами
позивача в тому, що рішення
уповноваженої особи УДАІ ГУ МВС
України у Львівській області щодо
відмови у безоплатній видачі
автомобіля є незаконним, а тому повинне
бути оскарженим у суді в загальному
порядку. До того ж, покликається на те,
що понесені позивачем витрати на
транспортування, зберігання та інші
дії, пов'язані з обслуговуванням
пошкодженого транспортного засобу є
його власною ініціативою та волею,
відтак підстави для стягнення в його
користь цих коштів, відсутні. В частині
позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення
моральної шкоди також просить
відмовити за безпідставністю, оскільки
забій лівого передпліччя та лобної
кістки зліва, в підтвердження чого
надав довідку лікаря, міг отримати і за
інших обставин. Просить у задоволенні
позову відмовити за безпідставністю
вимог.

Крім письмових заперечень на позов,
представник відповідача ПАТ «Страхова
компанія «Українська страхова група»
скерував в адресу суду клопотання, в
якому просить позовну заяву повернути
позивачу, в зв'язку з недотриманням
правил підсудності. Клопотання мотивує
тим, що відповідно до ч.7 ст. 110 ЦПК
України, позови, що виникають з філії
або представництва юридичної особи,
зокрема, страхової компанії, можуть
пред'являтись також за їх
місцезнаходженням. Стверджує, що у
відповідача відсутні будь-які філії чи
представництва.

Суд, розглянувши подане клопотання
відповідача прийшов до висновку, що у
задоволенні такого належить відмовити
за безпідставністю, з огляду на
наступне.

Так, відповідно до вимог ч.7 ст.107 ЦПК
України (підсудність справ за вибором
позивача) визначено, що позови, що
виникають з діяльності філії або
представництва юридичної особи, можуть
пред'являтись також за їх
місцезнаходженням.

З огляду на наведене, право вибору
підсудності даної категорії справи
належить саме позивачу, відтак правові
підстави для передачі справи до іншого
суду, відсутні.

Представник третьої особи - Філія ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» в судове засідання не
з'явився, заяви про розгляд справи у
його відсутності не скеровував, за
таких обставин, суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності,
приходить до переконання, що позов
належить задоволити з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 17.09.2010 року о 16.20
год. на вул.Чмоли, 1 у м.Львові мала місце
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок зіткнення автомобілів марки
«Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_6 та «Део Ланос»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_2 В результаті ДТП
зазначені транспортні засоби зазнали
технічних пошкоджень.
Дорожньо-транспортна пригода сталась з
вини ОСОБА_6, котра в порушення пунктів
10.1, 10.4, 12.3 Правил дорожнього руху
України, керуючи власним автомобілем
не врахувала дорожньої обстановки та
її змін, під час розвороту не
переконалась, що це буде безпечним та
не дала дорогу зустрічному автомобілю,
що спричинило дорожньо-транспортну
пригоду.

Встановлено, що постановою
Миколаївського районного суду
Львівської області від 03.05.2012 року
справу про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.124
КУпАП закрито у зв'язку із закінченням
строку накладення адміністративного
стягнення.

Надалі, постановою апеляційного суду
Львівської області від 19.09.2012 року
скасовано постанову Миколаївського
районного суду Львівської області від
03.05.2012 року, а провадження в справі про
вчинення ОСОБА_6 адміністративного
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП закрито у зв'язку із закінченням
строку накладення адміністративного
стягнення.

Таким чином, провадження у справі
відносно ОСОБА_6 закрито не з підстав,
визначених ст.247 п.1 КУпАП, що виключало
б її вину, а з підстави передбаченої п.7
ст.247 КУпАП, яка застосовується у разі
спливу строків визначених ст.38 КУпАП та
лише у випадку наявності в діях особи
ознак правопорушення. Відтак, судом
встановлено вину ОСОБА_6 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
вказана постанова є обов'язковою в
частині, що стосується вчинених ОСОБА_6
дій, а тому її вина не підлягає
доказуванню.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Суд погоджується й приймає до уваги
доводи представника відповідача ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» в тому, що виконали
обов'язок за Договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВС/9819931 від
23.03.2010 року в частині виплати власнику
автомобіля марки «Деу Ланос» страхове
відшкодування в сумі 20168 грн.

Однак, на переконання суду, витрати у
сумі 4690 грн., які просить стягнути в
свою користь позивач за зберігання
автомобіля на спецмайданчику також
належить стягнути з ПАТ «Страхова
компанія «Українська страхова група»,
оскільки це передбачено ст.29 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Так, позивач, будучи
учасником ДТП був законним
користувачем автомобіля марки «Деу
Ланос» та такі витрати не були його
ініціативою, а рядом дій, необхідних до
виконання, після скоєного ДТП.

У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої в наслідок
порушення її цивільних прав.

Постановою Пленуму Верховного суд
України № 4 „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31.03.95 року, із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001
року визначено, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, у листі страхової компанії
№03/5974 від 17.10.2013р. зазначено: «Згідно
п.22.3 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України. Така
шкода відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог ст.23
ЦК України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5% ліміту,
визначеного в п.9.3 ст.9 цього закону».
Ліміт складає 51.000 грн., а відтак 5% від
ліміту - 2550 грн.

З огляду на наведене, суд приймає до
уваги доводи позивача в тому, що йому,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди безумовно була завдана
моральна шкода, яка виразилась у
тілесних ушкодженнях та фізичного
болю, а тому позовна вимога в частині
стягнення моральної шкоди у сумі 2550
грн. відповідає матеріалам справи та
встановленим у судовому засіданні
обставинам справи, відтак підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст.З, 10, 60, 88, 169, 209-215, 218 ЦПК,
ст.ст.23, 988, 1167 ЦК України, Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.95 року, із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_2 - задоволити повністю.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» в користь
ОСОБА_2 страхову виплату у сумі 4 690 грн.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» в користь
ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 2550 грн.

Стягнути ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» в користь
ОСОБА_2 229,41 гривень судового збору.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом 10-ти днів з
дня його проголошення.

Суддя
Л.М.Городецька