Справа № 404/7563/13-ц
Номер провадження 2/404/53/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда у складі:
головуючого-судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення коштів за
договором позики, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за
договором позики. Просить стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кошти в
сумі 160 000 грн. та судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 12.08.2010 р. між нею та ОСОБА_2
укладено договір позики, за яким нею
було надано ОСОБА_2 кошти в сумі 20000 дол.
США або 160000 грн. В договорі вказано
строк повернення коштів 10.06.2013 р. По
закінченню зазначеного строку вона
звернулася до ОСОБА_2 про повернення їй
коштів за договором позики, але ОСОБА_2
не має змоги повернути кошти. Вона
двічі зверталася, 16.12.2012 р. і 15.06.2013 р., у
письмовій формі про необхідність
повернення боргу в зв'язку з складними
обставинами. На даний час її чоловік
дуже хвора людина і вона постійно
звертається до лікарів. Лікування на
теперішній час дуже дороге і їхньої
пенсії не хватає навіть на частину
ліків. Вона намагалась вирішити
питання мирним шляхом, але позичальник
до теперішнього часу кошти не віддає.

В судовому засіданні 07.11.2013 р. позивач
позовні вимоги підтримала. Зазначила,
що перебуває в дружніх стосунках з
ОСОБА_2 У грудні 2007 р. вона позичила
ОСОБА_2 гроші в сумі 10000 доларів США для
благоустрою будинку. При цьому,
письмову розписку вони не укладали. Чи
був хтось присутній при передачі
грошей ОСОБА_2 у 2007 році вона не
пам'ятає. В серпні 2010 року вона позичила
ОСОБА_2 ще 10000 доларів США на операцію та
для ремонту будинку. При цьому були
присутні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Гроші
передавалися у неї вдома. ОСОБА_2
прийшла сама, ОСОБА_3 при передачі
грошей не був присутній. Під час
судового засідання позивач зазначила,
що претензій до відповідача ОСОБА_3 не
має, але заяву про закриття провадження
в цій частині або про залишення її без
розгляду не надала. В подальші судові
засідання позивач не з'явилася.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримала. Пояснила, що є
донькою позивача. У 2007 році ОСОБА_2
взяла у її матері 10000 доларів США.
Розписку про тримання грошей вони не
писали. В серпні 2010 року мати позичила
ОСОБА_2 ще 10000 доларів США. Між ними був
укладений договір про позику та ОСОБА_2
написала розписку про отримання
грошей. Гроші надавалися стодоларовими
купюрами. Коли ОСОБА_2 у серпні 2010 року
приходила за грошами, вона бачила на
вулиці ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала. Пояснила, що
дійсно позичала гроші у ОСОБА_1 для їх з
відповідачем ОСОБА_3 сімейних потреб.
Перший раз у 2007 р. в сумі 10000 доларів США.
Ця сума була витрачена на ремонт
будинку по АДРЕСА_2, будівництво
прибудови та огорожі, організування
виставок для їх з ОСОБА_3 дочки,
повернення боргу її матері. Договір
позики у 2007 р. вони з позивачем письмово
не укладали. 12.08.2010 р. вона за проханням
чоловіка взяла у ОСОБА_1 ще 10000 доларів
США для бізнесу чоловіка. Гроші він
забрав і нащо вони витрачені їй
невідомо. В 2010 р. вони з позивачем
оформили письмово договір позики і
зазначили в ньому і 10000 доларів США, які
вона брала у 2007 році. Також, зазначила,
що з чоловіком мешкали разом до самого
розлучення, тобто до 09.08.2011 р. і гроші
нею бралися в борг в інтересах сім'ї.

Представник відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_6, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню. Зазначила, що
оскільки гроші бралися під час
зареєстрованого шлюбу, під час
спільного проживання та в інтересах
сім'ї, то і віддавати їх потрібно обом
відповідачам.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. Зазначив, що
про позику йому нічого не було відомо
до отримання даного позову, згоди на
укладання цього правочину він колишній
дружині, ОСОБА_2, не давав, жодних
зобов'язань на себе не брав і не має
нести за нього відповідальність.
Необхідності позичати гроші у 2007 р. у їх
сім'ї не було. На поточні ремонти
будинку за час їх спільного проживання
було витрачено близько 20000 грн. Огорожа
будувалася у 2008 р. за їх спільні гроші,
також допомагали батьки. Виставки їх
доньки організовував безкоштовно ДЮЦ.
Позичати гроші в інтересах сім'ї в
серпні 2010 р. ОСОБА_2 не могла, оскільки 6-7
липня 2010 р. він пішов з сім'ї та переїхав
жити до своєї мами. З цього часу спільно
з ОСОБА_2 вони не проживають. Вважає, що
подання даного позову виникло після
його звернення до суду з позовом про
поділ майна подружжя, а саме будинку
АДРЕСА_1 Для того щоб він не продав свою
частину будинку, позивач та відповідач
ОСОБА_2, придумали цю схему.

Представник відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_7, в судовому засіданні заперечив
щодо задоволення позовних вимог
відносно ОСОБА_3 Вважає, що позов в цій
частині є необґрунтованим та
безпідставним, тому задоволенню не
підлягає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що з відповідачем ОСОБА_2
перебуває у дружніх відносинах. Вони
разом лежали в лікарні у червні 2010 року.
В лікарню до ОСОБА_2 приходив її
чоловік, ОСОБА_3 В лікарні ОСОБА_6 їй
казала, що вони з чоловіком хочуть
позичити гроші для бізнесу чоловіка. В
липні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до неї
і попросила зразок договору позики.
Вона в Інтернеті знайшла договір
позики та передала його в електронному
вигляді ОСОБА_4, донці ОСОБА_1 ОСОБА_4
попросила її бути присутньою при
передачі грошей ОСОБА_2 12.08.2010 р. вона
була присутня при передачі грошей
ОСОБА_1 ОСОБА_2 гроші передавалися в
доларах США, хоча в розписці сума була
написана в гривнях. ОСОБА_3 не був
присутній при передачі грошей, він
заглянув в коридор і сказав, що буде
чекати ззовні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що мешкає в будинку АДРЕСА_1 та
є сусідом відповідачів. Був присутній
при тому як в середині-кінці літа 2010
року ОСОБА_3 вивозив свої речі із
спільного з ОСОБА_2 будинку. Йому ОСОБА_3
сказав, що забирає свої речі і жити
разом з ОСОБА_2 не буде. Після цього
ОСОБА_3 перестав мешкати в будинку.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_2 пояснила, що на даний час
з ОСОБА_3 перебуває у неприязних
стосунках. Спільно з ОСОБА_3 не
проживають з серпня 2011 року. До цього
часу мешкали разом. Як в кожній родині
сварилися, розходилися, потім
налагоджували відносини. В січні 2011
року вона звернулася до міліції з
заявою на чоловіка під час чергової
сварки. В своїх поясненнях, які
надавала в міліції, про те, що спільно
не проживає з ОСОБА_3 з липня 2010 року,
вона мала на увазі, що не підтримує з
ним з цього часу інтимні стосунки.

За клопотанням відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні були заслухані
пояснення представника відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_6, які вона надавала під
час розгляду ц/с 2-3272/2011 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів. В своїх поясненнях
представник ОСОБА_2 зазначила, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають разом з
жовтня 2010 року.

Суд, в межах наданих доказів,
заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача
ОСОБА_2 та її представника, відповідача
ОСОБА_3 та його представника, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи (в
т.ч. ЖРЗПЗ № 947 від 26.01.2011 р.), вважає, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд розглядає справу не інакше як за
заявою осіб, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів,
тобто кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовим ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк зазначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 12.08.2010 р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
позики грошей (а.с. 72).

Відповідно до п.1. даного договору
позики позикодавець передав у
власність а позичальник, діючи в
інтересах сім'ї, прийняв 160 000 грн. для
повернення коштів, взятих раніше у
ОСОБА_10 для купівлі будинку в АДРЕСА_1,
проведення поточного ремонту будинку в
АДРЕСА_1 та зведення цегляного забору в
м. АДРЕСА_1 для потреб сім'ї.

Пунктом 4 договору сторони визначили,
що одержання позики не пов'язано із
здійсненням підприємницької
діяльності будь-якої із сторін.

Відповідно до п. 2 даного договору
позики зазначену вище суму грошей
позичальник зобов'язується повернути
готівкою в строк до 10 червня 2013 р.
включно. Після повернення позики в
повній сумі позикодавець повинен
повернути позичальнику розписку.

На підтвердження факту отримання
грошей від ОСОБА_1 ОСОБА_2 12.08.2010 р.
написала розписку (а.с.71).

У визначений договором строк
відповідач ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання не виконала, що є
підставою для стягнення з неї суми
боргу та задоволення позову.

Разом з тим з обґрунтуванням позову в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_2
та ОСОБА_3 боргу за договором позики суд
погодитись не може.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно,
які були одержані за цим договором, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України
при укладенні договору одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Для
укладення одним із подружжя договорів
стосовно цінного майна згода другого з
подружжя має бути подана письмово.
Договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

У відповідності з вимогами ст. 541 ЦК
України солідарний обов'язок виникає у
випадках встановлених договором або
законом.

В судовому засіданні, обґрунтовуючи
позовні вимоги, позивач та її
представник пояснили, що на час
отримання позики відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому
шлюбі, гроші, одержані за договором
позики, використані в інтересах сім'ї,
тому відповідачі повинні нести
солідарний обов'язок по їх поверненню.

Як було встановлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
19.07.1997 р. перебували у зареєстрованому
шлюбі, який рішенням Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 09.08.2011
р. розірвано (а.с. 100).

За договором позики ОСОБА_2 взяла у борг
у позивача 160000 грн. і зобов'язалася їх
повернути до 10.06.2013 р. включно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснила, що у 2007 р. нею були позичені у
ОСОБА_1 10000 доларів США, які були
витрачені у період 2007-2009 р.р. на
будівництво огорожі у 2008 р., на ремонт
будинку та прибудови у 2009 р., на
виставки їх доньки. Також в 2007 р.
повернули борг її матері, ОСОБА_10, в
сумі 2000 доларів США, які брали на
покупку будинку.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

У судовому засіданні відповідачем
ОСОБА_2 не надано доказів витрачання
отриманих в позику від ОСОБА_1 коштів в
у 2007 році за договором позики в
інтересах сім'ї.

Крім цього, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_2 не отримувала у
свого бувшого чоловіка згоду на
укладення договору позики, хоча даний
договір виходить за межі дрібного
побутового.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснила, що 12.08.2010 р. вона позичила у
ОСОБА_1 ще 10000 доларів США на
підприємницьку діяльність бувшого
чоловіка. Всі гроші забрав чоловік і на
що вони пішли їй невідомо.

Відповідач ОСОБА_3 проти цього
заперечив, та пояснив, що укладення
ОСОБА_2 договору позики у 2010 р.
відбувалося під час їх окремого
проживання.

Дане твердження відповідача ОСОБА_3 суд
вважає доведеним наступними доказами.

Поясненнями ОСОБА_2 від 26.01.2011 р., які
містяться в матеріалах ЖРЗПЗ № 947, в
яких вона пояснила, що з ОСОБА_3 вона не
проживає спільно з липня місяця 2010 року
(а.с.110).

Постановою від 01.02.2011 р. про відмову в
порушенні кримінальної справи
встановлено, що в ході проведення
перевірки, при опитуванні громадянина
ОСОБА_3 він факт погроз фізичною
розправою на адрес своєї дружини
повністю заперечив, пояснивши, що
близько шести місяців проживає окремо
від дружини, та бачив її в кінці грудня
2010 року (а.с. 111).

Також дана обставина підтверджується
показами свідка ОСОБА_9, який є сусідом
відповідачів по АДРЕСА_2 і який був
присутній при тому, як ОСОБА_3 в
середині-кінці літа 2010 р. вивозив з
будинку свої речі. Після цього ОСОБА_3
за даною адресою не проживав. Підстав
недовіряти показам даного свідка у
суду не має.

На спростування зазначених обставин
відповідачем ОСОБА_2 ніяких
достовірних та об'єктивних доказів не
надано. Поясненням свідка ОСОБА_5 та
допитаної в якості свідка ОСОБА_2 суд
дає критичну оцінку, оскільки ОСОБА_5
перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_2,
а ОСОБА_2 пояснила, що перебуває у
неприязних стосунках з ОСОБА_3

Проаналізувавши надані сторонами
докази, суд дійшов висновку, що доказів
на підтвердження укладення договору
позики в інтересах сім'ї та
використання отриманого за договором
позики в інтересах сім'ї не надано. Та
обставина, що боргові зобов'язання у
ОСОБА_2 перед позивачем виникли в
період шлюбу з ОСОБА_3 сама по собі не
може бути підставою для стягнення ?
частини боргу з відповідача ОСОБА_3

Враховуючи вищенаведене, позовна заява
ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково в
частині стягнення заборгованості за
договором позики з ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 1600 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, ст.ст.
61, 65 СК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення коштів за договором позики -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) грошові
кошти в сумі 160 000 грн. та судовий збір в
сумі 1600 грн.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів
за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда