АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4778/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

за участю:

представника боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу
Дарницького районного суду м. Києва від
7 лютого 2014 року про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України по справі за поданням
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Білан Ю.С. про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України до виконання
своїх зобов'язань,

В С Т А Н О В И ЛА:

У січні 2014 року головний державний
виконавець ВДВС Дарницького РУЮ у м.
Києві Білан Ю.С. звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України
до виконання своїх зобов'язань,
обґрунтовуючи подання тим, що на
виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м.
Києві перебуває виконавчий лист № 2-1565
від 24.09.1999, виданий Стахановським
міським судом Луганської області про
стягнення з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_5
аліментів на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх
видів заробітку, щомісячно, починаючи з
06.09.1999 та до повноліття дитини. Боржник
ухиляється від виконання рішення суду
і заборгованість по аліментам
становить 11862 грн. 81 грн., а отже є
підстави для обмеження боржника у
праві виїзду за кордон до виконання ним
рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 07.02.2014 подання задоволено -
тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
у праві виїзду за межі України до
виконання ним зобов'язання по сплаті
аліментів.

В апеляційній скарзі представник
боржника просить ухвалу скасувати та
постановити нову про відмову в
задоволенні подання. Вказує на
неповноту з'ясування судом обставин
справи та їх недоведеність. При цьому
також зазначає, що судом не було взято
до уваги наявність постанови про
закінчення виконавчого провадження і
не перевірено розмір та наявність
заборгованості.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу з
викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, а відтак колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу
за відсутності осіб, які не з'явились,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи подання суд першої
інстанції виходив з наявності факту
ухилення боржника від виконання
рішення суду про стягнення аліментів.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 п. 18 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзд в Україну громадян
України» (ст. 6 вказаного Закону) одним
із заходів забезпечення виконання
рішення може бути тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
з вилученням паспортного документа чи
без такого, причому таке обмеження
можливо на підставі судового рішення
за поданням державного виконавця лише
у разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене у частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м.
Києві перебуває виконавчий лист № 2-1565
від 24.09.1999, виданий Стахановським
міським судом Луганської області про
стягнення з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_5
аліментів на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх
видів заробітку, щомісячно, починаючи з
06.09.1999 та до повноліття дитини. Боржник
ухиляється від виконання рішення суду
і заборгованість по аліментам
становить 11862 грн. 81 грн. (розрахунок
заборгованості № 219/9, а.с. 4).

Також з наданих державним виконавцем
до суду матеріалів вбачається, що
боржнику відомо про наявність рішення
суду про стягнення з нього аліментів та
виконавчого провадження, оскільки ним
неодноразово власноруч були написані
заяви зобов'язання про сплату
аліментів.

Крім цього, з розрахунку
заборгованості вбачається, що
боржником частково сплачувались
аліменти.

Встановити наявність у боржника майна
не видалось можливим.

Слід зазначити, що чинне законодавство
не містить визначення поняття
«ухилення» і практика Конституційного
Суду України щодо його офіційного
тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово
«ухилення» тлумачиться так: -
відступати, відхилятися, вивертатися; -
намагатися не робити чого-небудь, не
брати участі в чомусь; уникати; -
навмисно не давати відповіді на
запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення
словосполучення «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч.
1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-ХІV, означає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови «доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання».

Встановлення наявності зобов'язання у
боржника, в даному випадку грошового,
та факту ухилення останнього від його
виконання, дозволило суду першої
інстанції, при вирішенні подання
керуватись положеннями ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»,
згідно з якою громадянинові України,
який має паспорт для виїзду за кордон,
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон у випадках, якщо такий
громадянин ухиляється від виконання
зобов'язань покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання цих
зобов'язань.

Встановлення факту ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, дозволило
суду першої інстанції дійти законного
та обґрунтованого висновку про те, що
боржник є особою, якій на підставі
закону може бути відмовлено у виїзді за
кордон і відповідні органи
прикордонної служби України, за умови
наявності в них відповідної
інформації, мають право відмовити
такій особі у виїзді за кордон.

При цьому, слід зазначити, що доводи
викладені в апеляційній скарзі про
наявність постанови про закінчення
виконавчого провадження, є
необґрунтованими, оскільки зі змісту
вказаної постанови вбачається, що
виконавче провадження було закінчено
ВДВС Стахановського міського
управління юстиції Луганської області
у зв'язку з направленням виконавчого
провадження за місцем мешкання
боржника - АДРЕСА_1.

Щодо доводів скарги про те, що судом не
перевірено розмір та наявність
заборгованості, то такі доводи також не
заслуговують на увагу, оскільки розмір
заборгованості визначено державним
виконавцем і складено відповідний
розрахунок, що передбачено законом, а
відтак у суду були відсутні підстави
для не прийняття його до уваги при
розгляді даного подання.

Водночас, слід наголосити, що у випадку
не згоди з розрахунком заборгованості,
проведеним державним виконавцем,
боржник не позбавлений можливості його
оскарження у встановленому законом
порядку.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам викладеним в поданні
належну правову оцінку, а тому цілком
правомірно постановив оскаржувану
ухвалу.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та на
законність ухвали не впливають.

Отже, оскільки при апеляційному
розгляді справи порушень норм
матеріального і процесуального права,
які є підставою для скасування ухвали,
в справі не виявлено, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення ухвали
без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 7 лютого 2014 року про тимчасове
обмеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві
виїзду за межі України - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді