Справа № 500/1307/14-ц
Провадження № 2/500/1271/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді
Баннікової Н.В.

при секретарі - Пономаренко К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ізмаїл
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 02.09.1986 року відділом
РАГС Ізмаїльського міськвиконкому
Одеської області, актовий запис № 597,
мотивуючи позов неприязними
відносинами та відсутністю
взаєморозуміння, спільне життя з
відповідачем не склалося, шлюбні
відносини фактично припинені, спільне
господарство не ведеться, спір про
розподіл майна між ним та відповідачем
відсутній, між ними постійно виникають
сварки, систематично у стані
алкогольного сп'яніння оскорбляє її
грубою нецензурною лайкою, погрожує
фізичною розправою. Вважає примирення
категорично неможливим. За таких
обставин, вважає, що подальше
проживання та збереження шлюбу
неможливе.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила їх задовольнити, додатково
зазначила що подальше проживання та
збереження шлюбу неможливе, спільне
господарство не ведуть, навпаки,
відповідач намагається проживати за її
пенсію, погрожує, створює її життя
нестерпним.

Відповідач обставини справи визнав
частково, заперечував проти позову,
пояснивши, що можливо зберегти сім'ю,
дружину поважає та готовий змінювати
своє ставлення до дружини. Представник
відповідача позицію останнього
підтримав, просив відмовити у позові.

Заслухавши сторін по справі, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони знаходяться в шлюбі з 02.09.2086 р.,
що підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1 від 02.06.1986 р.
(а.с.5). Шлюб у позивачки повторний. Від
шлюбу дітей немає.

Шлюбно-сімейні стосунки сторін та
ведення спільного господарства
припинено приблизно з кінця 2008 року з
підстав зловживання відповідачем
алкогольними напоями вже протягом
останніх восьми років, застосування
рукоприкладства з боку відповідача,
через що позивачка зверталась до
органів внутрішніх справ.

Показаннями свідка ОСОБА_3 - дружини
двоюрідного брата позивача
встановлено, що останню вона знає з 1973
року, у зв'язку з постійними скандалами
приблизно з 1998 року позивачка разом з
дитиною приходила серед ночі до неї
додому, в сім'ї склалися вкрай складні
відносини, які негативно впливають на
психічний стан позивача.

Згідно постановам про відмову у
відкритті кримінальної справи від
06.06.2011 р. та 01.03.2012 р., висновку за заявою
ОСОБА_1 від 19.06.2013 р. остання та ОСОБА_2
спільного господарства не ведуть,
ОСОБА_2 систематично у стані
алкогольного сп'яніння вчиняє
скандали в ході яких оскорбляє її
грубою нецензурною лайкою, погрожує
фізичною розправою (а.с.81-83).

Питання щодо розподілу спільного майна
вирішення у судовому порядку не
потребує.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України
визначено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК
України передбачено, що кожна особа
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Кожна особа
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права, а також права їхніх
дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне
проживання подружжя та збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їх дітей, які мають
істотне значення.

Оскільки сторони однією сім'єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки позивач наміру не має, а,
навпаки, просила суд шлюб розірвати,
суд приходить до висновку, що подальше
збереження шлюбу є неможливим та
суперечить інтересам позивача.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача відповідно до ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212,
213-215, 218 ЦПК України, ст.ст.110, 112 СК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 02.09.1986 року відділом
РАГС Ізмаїльського міськвиконкому
Одеської області, актовий запис № 597, -
розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
(підпис) Н.В.
Баннікова

З оригіналом згідно:

Суддя:
Н.В. Баннікова