АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1466/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/446/14
Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М.
Доповідач Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Пікуля В.П., Триголова В.М.

при секретарі Порохні А.А.

за участю представника позивача -
Коваленка Р.Й.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк»

на рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 12 грудня 2013
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Приват-Банк» звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалось на те, що відповідно до
укладеного договору б/н від 04 травня 2007
року ОСОБА_2 04 травня 2007 року отримав
кредит у розмірі 0,00 грн., з подальшим
збільшенням його до 4000 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У зв»язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов»язань за
вказаним кредитним договором, станом
на 31 жовтня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 14796 грн. 81
коп., яку позивач просив стягнути з
останнього на користь Банку, а також
понесені судові витрати за судовий
збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішенням Машівського районного суду
Полтавської області від 12 грудня 2013
року в задоволенні позову -
відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду
першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк»
оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просило скасувати оскаржуване ним
рішення місцевого суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» задовольнити у
повному обсязі, а також стягнути з
відповідача судові витрати.

Судове засідання проводилося за участі
представника позивача, за відсутності
відповідача, який, змінивши своє місце
проживання, не повідомив про це як Банк,
так і суд першої та апеляційної
інстанції, в зв»язку з чим викликався
до суду через оголошення в пресі,
відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, підтверджується наявними
у справі доказами, що відповідно до
розрахунку заборгованості за
кредитним договором б/н від 04
травня 2007 року,укладеним між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2, заборгованість
відповідача станом на 31 жовтня 2013 року
за вказаним кредитним договором
становить 14796 грн. 81 коп. та
складається із заборгованості за
кредитом в розмірі 3422 грн. 85 коп.,
заборгованості за процентами в розмірі
10193 грн. 16 коп., а також штрафів в сумі 1180
грн. 80 коп.

Також судом встановлено, що згідно Умов
і правил надання банківських послуг,
форма договору, яка укладається між
Банком та Держателем платіжної карти
складається із заяви, пам»ятки клієнта,
умов та правил надання банківських
послуг, тарифів. В той же час, з копії
анкети та заяви позичальника
вбачається, що заява позичальника від 04
травня 2007 року відповідачем
ОСОБА_2 не підписана.

Виходячи з наведених обставин,
місцевий суд, з урахуванням положень ч.
2 ст. 207, ст. 1055, ч.2 ст. 215 ЦК України,
дійшов висновку про те, що позивач не
надав доказів на підтвердження
укладення кредитного договору між ПАТ
КБ «Приватбанк» та відповідачем, та
не довів наявності заборгованості
останнього перед Банком за вказаним
кредитним договором, а тому з цих
підстав відмовив у задоволенні позову.

Проте колегія суддів не може
погодитися з таким висновком
місцевого суду, виходячи з наступного.

З огляду на норми ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України,
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що 04
травня 2007 року між сторонами у справі
укладено кредитний договір б/н, за
умовами якого відповідач 04 травня 2007
року отримав кредит у розмірі 0,00 грн., з
подальшим збільшенням його до 4000 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Згідно Умов і правил надання
банківських послуг, форма договору, яка
укладається між Банком та Держателем
платіжної карти складається із заяви,
пам»ятки клієнта, умов та правил
надання банківських послуг, тарифів.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

Договором передбачено порядок та
умови погашення заборгованості по
кредиту, сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків,
комісії за користування кредитом та
інших витрат.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

За наявними у справі доказами, ОСОБА_2
належним чином умови кредитного
договору не виконував, в зв"язку з чим
станом на 31 жовтня 2013 року
заборгованість за даним кредитним
договором, згідно наданого позивачем
розрахунку, становить 14796 грн. 81 коп.
та складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 3422 грн. 85 коп.,
заборгованості за процентами в розмірі
10193 грн. 16 коп., а також штрафів
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг в сумі 1180
грн. 80 коп., а саме: 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 680 грн. 80 коп. -
штраф (процентна складова).

Оскільки вказана заборгованість
виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов"язань за умовами кредитного
договору, позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та
відповідно до вищенаведених норм
права підлягають до задоволення.

При цьому колегія суддів не
погоджується з висновком місцевого
суду, що позивачем не доведено
укладення кредитного договору між
Публічним акціонерним товариством КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2, та наявності
заборгованості останнього перед
Банком за вказаним кредитним
договором, з підстав відсутності на
заяві позичальника від 04 травня 2007
року підпису відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо договору не
встановлені законом.

За змістом ст. 1055 ЦК України договір
укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми є
нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

За нормами ч. 1, 3 ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Якщо правочин,
для якого законом встановлена його
недійсність у разі недодержання вимоги
щодо письмової форми, укладений усно і
одна із сторін вчинила дію, а друга
сторона підтвердила її вчинення,
зокрема шляхом прийняття виконання,
такий правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

З огляду на зазначені вимоги закону,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані у справі докази в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про доведеність позивачем
як укладення кредитного договору з
відповідачем, так і наявності
заборгованості останнього перед
Банком за вказаним кредитним
договором, зважаючи на те, що
відповідач не заперечував факту
отримання грошових коштів від ПАТ КБ
«Приват-банк», отримав встановлений
кредитний ліміт, витрачав кредитні
кошти на власні потреби, визнавав та
погоджувався з умовами укладеного
договору, оскільки до жовтня 2009 року
здійснював періодичне погашення
заборгованості за вказаним кредитним
договором, що зокрема підтверджується
випискою з банківського рахунку
кредитного договору.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції, в порушення вимог ст.ст. 213-214
ЦПК України на вказане уваги не
звернув, не дав належної правової
оцінки наявним доказам.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування рішення місцевого суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк», стягнення на користь
позивача заборгованості за кредитним
договором у розмірі 14796 грн. 81 коп. та
понесених ним судових витрат за сплату
судового збору згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п. 3, 4; ст.ст.
314,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 12 грудня 2013
року - скасувати. Ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 04 травня 2007 року у
розмірі 14796 грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судові
витрати за сплату судового збору
у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: