Провадження №2/263/109/2014
УХВАЛА

20 березня 2014 року.

м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста
Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого судді Кулика С.В., при
секретарі Єременко В.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про розподіл спадкового майна
та визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовною заявою до відповідачів, в
обґрунтування вимог зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько - ОСОБА_4
Після його смерті відкрилось спадкове
майно у вигляді 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.
Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_4 є відповідачі
ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (донька) та ОСОБА_7
(батько померлого). У встановлені
законом строки відповідачі звернулись
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, оформили частину
спадкового майна у вигляді долі
спадщини, тільки в квартирі АДРЕСА_2 та
отримали свідоцтва за законом, а 1/3
частина в квартирі АДРЕСА_1 залишилась
не оформленою. ОСОБА_7 батько померлого
ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, але з
причини тяжкої хвороби документи на
право власності за законом не отримав.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. За життя
останній залишив їй заповіт № 551 від
14.06.2012 року на все своє майно. Таким
чином після його смерті залишилось
спадкове майно у вигляді 1/9 частини
квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частину
квартири АДРЕСА_2. У встановлений
законом строки позивачка звернулась
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за заповітом. Однак
до теперішнього часу свідоцтво на
право власності за заповітом нею не
отримано у зв'язку з тим, що відповідачі
вважають, що спадкове майно повинно
ділитися на всіх в однакових долях. З
вересня 2012 року вона фактично отримала
спадщину, оскільки розпоряджається
спадковим майном у повній мірі.
Просить суд визнати за нею право
власності на спадкове майно у вигляді
1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Сплатити
компенсацію в розмірі 28 350 грн. за 1/12
частину квартири АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

До суду від сторін надійшла заява
з проханням затвердити мирову угоду,
яку вони досягли в процесі розгляду
справи, відповідно до якої відповідачі
не заперечують проти визнання права
власності за ОСОБА_1 на 1/3 частику
квартири АДРЕСА_1 за умови отримання
грошової компенсації в сумі 28 350 грн. за
належну їм за законом частину
спадкового майна після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_1 визнає за ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 право власності на спадкове
майно - 1/8 частку квартири АДРЕСА_2. В
рахунок компенсацій вартості 1/12
частини квартири відповідачі не
заперечують отримати від позивачки
суму в розмірі 3 500 доларів США, що
еквівалентно 28 350 грн.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву про те,
що наслідки утвердження мирової угоди
їй відомі. Просить суд розглянути
справу за її відсутністю та затвердити
мирову угоду.

Відповідачі в судове засідання
не з'явились, надали до суду заяву про
те, що наслідки затвердження мирової
угоди їм відомі. Просять суд
затвердити мирову угоду, розгляд
справи провести за їх відсутності.

Відповідно до ст. 175 Цивільного
процесуального Кодексу України мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмета
позову.

Також п. 4 ч. 1 ст. 205 Цивільного
процесуального Кодексу України
встановлено, що суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
сторони уклали мирову угоду і вона
визнана судом.

Згідно із ч. 3 ст. 206 Цивільного
процесуального Кодексу України в разі
закриття провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав не
допускається.

Суд вивчивши матеріали справи
приходить до висновку, що мирова угода
підлягає затвердженню, оскільки заява
про затвердження мирової угоди не
суперечить вимогам закону, здійснена
на користь обох сторін, а виконання
ними умов мирової угоди не порушує
будь-чиїх прав і інтересів, що
охороняються законом.

Керуючись ст. ст. 175, п. 4 ст. 205, 206 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити мирову угоду, укладену
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 по
цивільній справі № 263/10089/13-ц
(провадження № 2/263/109/2014) про розподіл
спадкового майна та визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за заповітом.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від 1/8
частини квартири АДРЕСА_2, загальною
площею 43, 9 кв. м., житловою площею 29, 7 кв.
м.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, право
власності на спадкове майно у вигляді
1/8 частини квартири АДРЕСА_2, загальною
площею 43, 9 кв. м., житловою площею 29, 7 кв.
м.

Зобов'язати ОСОБА_1 в рахунок
вартості 1/12 части квартири АДРЕСА_1,
сплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму в
розмірі 3 500 доларів США, що
еквівалентно 28 350 грн.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3
прийняти від ОСОБА_1 в рахунок
вартості 1/12 частини квартири АДРЕСА_1,
компенсацію в розмірі 3500 доларів США,
що еквівалентно 28 350 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 62, 7 кв. м, житловою
площею 46, 5 кв. м.

Провадження у справі закрити.

У разі невиконання сторонами умов
даної мирової угоди, ухвала підлягає
примусовому виконанню через органи
державної виконавчої служби.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя шляхом подачі
в 5-денний строк апеляційної скарги з
дня проголошення ухвали.

Суддя
С.В
Кулик