Справа № 500/821/14-ц
Провадження № 2/500/1111/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника
позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Ізмаїльської міської ради Одеської
області про визнання дійсним договору
купівлі - продажу та визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовними
вимогами, якими просить визнати
дійсним договір № 6650 купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченого
представництвом Одеської товарної
біржі в м. Ізмаїлі 11 жовтня 2001 року та
визнати за ОСОБА_3, як спадкоємицею за
заповітом, право власності на квартиру
АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що приватним
нотаріусом їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку із тим, що відповідно до вимог
ст. 227 Цивільного кодексу України в
редакції 1968 року, договори купівлі -
продажу житлових будинків підлягали
нотаріальному посвідченню, а
правовстановлювальний документ на
спадкове майно - договір № 6650 купівлі -
продажу нерухомого майна,
зареєстрований на біржі. Відповідно до
ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» експерти
біржі мали право проводити торги і
визначати переможця, а не
встановлювати особи підписавши
договір. Відповідно до вимог ст. 55 ЗУ
«Про нотаріат» станом на 11.10.2001 року
договори відчуження об'єктів
нерухомого майна, а договір,
посвідчений Одеською товарною біржею,
місцезнаходження якої як юридичної
особи м. Одеса.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та наполягає на їх
задоволенні.

Представник відповідача Ізмаїльської
міської ради Одеської області в судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд цивільної
справи у його відсутність, позовні
вимоги визнає та не заперечує проти їх
задоволення .

Вислухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору № 6650 купівлі-продажу
квартири, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, посвідченого представництвом
Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 11
жовтня 2001 року, ОСОБА_5 належить
квартира АДРЕСА_1.

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України
встановлено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 20.07.2010 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
квартира АДРЕСА_1.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу
нерухомого майна № 6650 від 11.10.2001 року,
посвідченого представництвом Одеської
товарної біржі в м.Ізмаїлі, але
нотаріально посвідчений не був.

Правові підстави для реєстрації
вказаної угоди підтверджені технічною
документацією Ізмаїльського МБТІ, а
саме технічним паспортом на квартиру
АДРЕСА_1, виданим 16.10.2006 року
комунальним підприємством
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації».

На теперішній час вказаний договір не
оскаржений та не скасований, а одна із
сторін за договором ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З оглядом на вищевказане, враховуючи,
що сторони домовились щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне виконання договору,
суд відповідно до вимог статті 47 ЦК
УРСР (1963 року), визнає вищевказаний
договір дійсним. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення договору не
вимагається.

Право власності таким чином за
померлим ОСОБА_5 встановлюється
відповідно ст. 328 ЦК України.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України
визначено, що право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України
встановлено, що заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого
22.01.2008 року державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори Крижановською С.М.,
зареєстрованого в реєстрі за № 4-50,
ОСОБА_5 заповів належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) № 25813522 від
10.01.2011 року, наданого приватним
нотаріусом ОСОБА_7, заповіт ОСОБА_5 від
22.01.2008 року, зареєстрований за № 4-50 не
змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині, незалежно від змісту
заповіту після смерті ОСОБА_5
відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у
встановлений законом строк звернулась
з заявою про прийняття спадщини, що
підтверджено відповідною нотаріально
посвідченою заявою, тобто вважається
такою, яка фактично прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного
нотаріуса Ізмаїльського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_7 від 13.11.2013 року за № 02-14/838
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку із тим, що відповідно до вимог
ст. 227 Цивільного кодексу України в
редакції 1968 року, договори купівлі -
продажу житлових будинків підлягали
нотаріальному посвідченню, а
правовстановлювальний документ на
спадкове майно - договір № 6650 купівлі -
продажу нерухомого майна,
зареєстрований на біржі. Відповідно до
ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» експерти
біржі мали право проводити торги і
визначати переможця, а не
встановлювати особи підписавши
договір. Відповідно до вимог ст. 55 ЗУ
«Про нотаріат» станом на 11.10.2001 року
договори відчуження об'єктів
нерухомого майна, а договір,
посвідчений Одеською товарною біржею,
місцезнаходження якої як юридичної
особи м. Одеса.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач визнав позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1220,
1222, 1269 ЦК України, ст. 47 ЦК УРСР (1963 року),
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської
ради Одеської області про визнання
дійсним договору купівлі - продажу та
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 6650
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посвідчений представництвом Одеської
товарної біржі в м. Ізмаїлі 11 жовтня 2001
року.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар