АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/78/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Манько М.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. РІШЕННЯ
20 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Дмитренко М. І. суддів
Бондаренко С. І. , Вініченко Б. Б. при
секретарі Яремич В.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу
представника Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 22 березня 2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним
в с т а н о в и л а :
У квітні 2012 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
вказаною позовною заявою, мотивуючи
свої вимоги тим, що 25 листопада 2006 року
ОСОБА_8 отримав у банку кредит в розмірі
2324,88 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 25.11.2007 року. Однак,
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, в
результаті чого станом на 27 лютого 2012
Позивач просив стягнути з відповідача
вказану суму заборгованості за
кредитним договором та судові витрати.
В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою Смілянського міськрайонного
суду від 18 вересня 2012 року відповідача
ОСОБА_8 замінено на правонаступника -
ОСОБА_7, так як вона прийняла спадщину.
Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 березня
2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення суду, порушення
норм матеріального та процесуального
права, недоведеність обставин, що мають
значення та невідповідність висновків
суду обставинам справи, просила
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити по справі нове, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягнути судові
витрати із відповідача.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 27 травня 2013 року скасовано
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 березня
2013 року та ухвалено нове, яким вирішено
стягнути з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість по кредитному договору
від 25 листопада 2006 року в розмірі 24627,10
грн. (двадцять чотири тисячі шістсот
двадцять сім грн.10 коп.), але в межах
вартості успадкованого ОСОБА_7 після
смерті сина ОСОБА_8 майна та судові
витрати в розмірі 246,27 грн.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду Черкаської області,
ОСОБА_7 оскаржила його в касаційному
порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року
рішення апеляційного суду скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 березня
2013 року зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» суд першої інстанції
прийшов до висновку, що необхідно
відмовити в позові у зв'язку із
закінченням строку позовної давності,
оскільки встановлення строку позовної
давності 5 років обумовлено лише в
Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), які не є договором,
укладеним сторонами, а отже не є
предметом домовленості сторін, тому до
цих правовідносин потрібно
застосовувати загальну позовну
давність тривалістю у три роки. Строк
позовної давності закінчився 25
листопада 2010 року, а позов подано після
спливу цього строку - 09 квітня 2012 року.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 листопада 2006
року ОСОБА_8 згідно заяви позичальника
№CSS0RX06420052 отримав від банку споживчий
кредит в сумі 2 324,88 грн. зі сплатою 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом та кінцевим терміном
повернення до 25 листопада 2007 року.

Відповідно до умов даної заяви, ОСОБА_8
ознайомився з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам та
погодився, що заява разом з Умовами,
тарифами складає кредитно-заставний
договір.

Відповідно до п. 5.5 Умов надання кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») терміни позовної давності
по вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки-пені, штрафів за
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_8
зобов'язань по кредитному договору
утворилася заборгованість, яка станом
на 27 лютого 2012 року становить 27193,20 грн.,
та складається з:

- заборгованість за кредитом - 2324,88
грн.

- заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 10866,04 грн.

- заборгованість по комісії за
користування кредитом -334,80 грн.

- пеня за несвоєчасне виконання
умов договору - 11896,38 грн.

- штраф - фіксована частина - 500 грн.

- штраф (процентна складова) - 1271,10
грн.

Згідно актового запису про смерть №399
від 31 травня 2011 року ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Смілянського міськрайонного
суду від 18 вересня 2012 року відповідача
ОСОБА_8 замінено на правонаступника
ОСОБА_7, так як вона прийняла спадщину,
оскільки проживала разом із померлим.

Свідоцтво про право на спадщину за
законом спадкоємцю майна померлого не
видавалося.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
При цьому спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони вчинені
позичальникові за життя. Інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України).

Статтями 1297 та 1299 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно та зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

Невиконання спадкоємцями вимог закону
щодо оформлення та реєстрації
спадкового майна не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Згідно копії свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
виконавчим комітетом Смілянської
міської ради 04 січня 2009 року квартира,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної
сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

Оскільки з наявних у матеріалах справи
документів встановити вартість
спадкового майна не виявилося
можливим, апелянт замовив експертний
висновок встановлення ринкової
вартості спадкового майна.

Відповідно до експертного висновку
Керівника Бізнесу «Споживче
кредитування» Ридвана В.Д. від 20 лютого
2014 року оціночна вартість нерухомості
становить 153000 грн.

Отже, вартість успадкованого ОСОБА_7
після смерті сина ОСОБА_8 майна,
становить 51 000 грн.

Як вбачається з доданого до справи
розрахунку заборгованості за
кредитним договором від 25.11.2006 року
він, розрахунок, зроблений станом на
ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на день смерті
боржника і розмір боргу становить
24627,10грн.(а.с.96).

Тому саме дана сума боргу підлягає
стягненню з відповідачки, що є в межах
вартості успадкованого нею майна.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки (штрафу, пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує суму збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

При цьому питання зменшення розміру
неустойки вирішується в конкретній
ситуації на підставі певних доказів і
розрахунків.

Судом встановлено, що розмір основної
заборгованості складає 2 324 грн. 88
коп., а розмір неустойки ? 11 896 грн. 38 коп.

Вище зазначене положення закону, є
правом, а не обов'язком суду На думку
судової колегії відсутні підстави для
зменшення розміру неустойки.

З огляду на викладені вище фактичні
обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції при вирішенні
спору невірно з'ясував і перевірив всі
фактичні обставини справи, не
правильно визначив норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняв не законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни на рішення
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 22 березня 2013
року - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 березня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 24627, 10 грн.(двадцять чотири
тисячі шістсот двадцять сім грн. 10 коп.),
але в межах вартості успадкованого
ОСОБА_7 після смерті сина ОСОБА_8 майна
та судові витрати в розмірі 246.27 грн.
Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі 20 днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :