Справа № 202/1909/14-ц
УХВАЛА

17 березня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Голобородько О.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що з 12 липня 1997 року
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого
сторони мають неповнолітню доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак сімейне
життя з відповідачем розпалось через
відсутність спільних інтересів, різні
погляди на подружнє життя, втрату
почуття любові, що призвело до
припинення шлюбних відносин, ведення
спільного господарства з весни 2012 року.
Вважає, що подальше спільне життя з
відповідачем, як подружжя, примирення і
збереження шлюбу неможливе, а тому
просив шлюб розірвати.

У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
змісту позовних вимог, заперечуючи
проти надання строку на примирення
подружжю, зазначивши, що спільне
господарство з відповідачем не ведуть
з весни 2012 року.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, заперечуючи тим, що
непорозуміння стали виникати у 2012 році
на побутовому ґрунті, у зв'язку з
перебуванням весь час відповідача на
роботі, запізне повернення його з
роботи або взагалі неповернення до
дому на ніч, проте питання розірвання
шлюбу взагалі не обговорювалося, тому
вважає, що потрібен час для виваженого
врегулювання цього непорозуміння, у
зв'язку з чим клопотала про надання
строку на примирення з позивачем у
шість місяців.

Представник відповідача проти позову
заперечувала з тих самих підстав, що і
позивач та клопотала про надання
строку для примирення подружжю у шість
місяців.

Враховуючи, що дійсний гострий
конфлікт між сторонами розпочався у 2012
році і триває донині, однак достатнього
часу для його врівноваженого
врегулювання у сторін не було, оскільки
ці обставини так і не були предметом
спільного обговорення, бажання
відповідача до збереження родини,
наявність емоційної небайдужості між
сторонами, наявність у сторін
неповнолітньої дитини, інтереси та вік
якої також взяті до уваги, суд слідує
вимогам ст.111 СК України відповідно до
яких вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства, про що
роз'яснював і Пленум Верховного Суду
України у п.10 постанови №11 від 21 грудня
2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», достатнім
строком для чого на переконання суду
буде шість місяців.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 201 ЦПК України, суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі надання сторонам у справі
про розірвання шлюбу строку для
примирення.

Керуючись ст. 111 СК України, ст.ст. 201,209,
210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Надати сторонам у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - строк для примирення
терміном шість місяців.

Провадження у справі на цей час -
зупинити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.В.
Колесніченко