Провадження № 2/200/789/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Бабушкінський районний
суд

м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді -
Циганкова В.О.

при секретарі - Сабій
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська
справу за позовом ОСОБА_1 до Держави
Україна в особі Державної
казначейської служби України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов зазначений вище позов,
який позивач обгрунтовує тим, що
Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012
року відповідач ОСОБА_2 звільнений від
кримінальної відповідальності за
статтею 286 ч.2 КК України справа закрита,
на підставі п "в" ст.1 Закону України "Про
амністію" від 08 липня 2011 року.
Відповідач ОСОБА_2 обвинувачувався у
тому, що 09 грудня 2007 року приблизно в
20год.50 хв. на мосту №2 у м.
Дніпропетровську став причиною
дорожньо-транспортної пригоди, у ході
якої відбулося зіткнення автомобіля
"ВАЗ 21114" реєстраційний номер НОМЕР_1 під
управлінням водія ОСОБА_3 внаслідок
чого останній автомобіль виїхав на
смугу зустрічного руху, де допустив
зіткнення з автомобілем "Шевролет Авео"
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1, який рухався в
зустрічному напрямку, в автомобілі
також перебувала мати позивача ОСОБА_4.
Внаслідок ДТП від численних тілесних
ушкоджень загинула ОСОБА_4, а він зазнав
тяжких тілесних ушкоджень. На своє
лікування, та реабілітацію позивач
затратив 19948,37 грн., на поховання та інші
витрати пов'язані зі смертю матері
ОСОБА_4 становлять 26 987,23 грн., крім того
автомобіль позивача знищений повністю,
просить відшкодувати вартість
автомобіль в розмірі 112 960,00 грн. Крім
матеріальної шкоди позивач зазнав і
моральні страждання, які оцінює в
розмірі 900 000,00 грн. У кримінальній
справі позивач визнаний потерпілим та
цивільним позивачем. На підставі
зазначених обставин просить стягнути з
відповідачів солідарно суму
матеріальних збитків у розмірі 159 895,56
грн. та моральну шкоду в розмірі 900 000,00
грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві, просили їхзадовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, відповідач
належним чином був повідомлений про
час та місце слухання справи, причини
неявки представника суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, належним чином був
повідомлений про час та місце слухання
справи, причини неявки суду не
повідомив.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши
письмові докази по справі, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 09 грудня 2007
року приблизно в 20год. 50 хв. на мосту №2
у м. Дніпропетровську став причиною
дорожньо-транспортної пригоди, у ході
якої відбулося зіткнення автомобіля
"ВАЗ 21114" реєстраційний номер НОМЕР_1 під
управлінням водія ОСОБА_3 внаслідок
чого останній автомобіль виїхав на
смугу зустрічного руху, де допустив
зіткнення з автомобілем "Шевролет Авео"
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1, який рухався в
зустрічному напрямку, в автомобілі
також перебувала мати позивача ОСОБА_4.

Внаслідок ДТП, яка сталася 09.12.2007 року
від численних тілесних ушкоджень
загинула ОСОБА_4, а ОСОБА_1 зазнав тяжких
тілесних ушкоджень.

Вищезазначені факти встановлені і
перевірені під час розгляду
кримінальної справи №1-20/2011 (а.с.34) тому
доказуванню не підлягають.

Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
встановлена але кримінальну справу
щодо нього було закрито постановою
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 липня 2012 року
(а.с. 34-45) на підставі Закону України
«Про амністію» від 08 липня 2011 р.

На лікування та реабілітацію ОСОБА_1
затратив 19948,37 грн., що підтверджено
наявними в матеріалах справи
квитанціями на придбання ліків, оплата
послуг та інш. (а.с.17-33).

На поховання матері ОСОБА_4 витрати
становлять 26 987,23 грн., що також
підтверджено матеріалами справи
(а.с.11-16).

Згідно ст. 10 ЦПК України сторони та інші
особи, які беруть участь у справі мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення по
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Визначення величини матеріального
збитку, завданого позивачам при
пошкодженні в результаті ДТП,
внаслідок стихійних явищ або
протиправних дій третіх осіб, який є
підставою для розрахунку
відшкодування, за допомогою визначення
вартості відновлювального ремонту за
рахунками СТО з урахуванням
нормативних вимог щодо величини
фізичного зносу ТЗ та визначення
вартості матеріального збитку шляхом
проведення незалежної оцінки або
автотоварознавчого дослідження.

Визначення вартості матеріального
збитку шляхом проведення незалежної
оцінки (виконавець - оцінювач
транспортних засобів) або
автотоварознавчого дослідження
(виконавець - судовий
автотоварознавець) відповідає вимогам
ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна та професійну
оціночну діяльність в Україні», в якій
сказано, що «…проведення оцінки майна
є обов'язковим у випадках… визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом». І
надана суду виконана оцінка (висновок)
у даному випадку має бути взята до
уваги як доказ по справі. Позивачем не
надано доказів на підтвердження
неможливості відновлення автомобіля
"Шевролет Авео" реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки на підставі права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав.

Згідно з ст. 1177 Цивільного кодексу
України шкода, завдана фізичній особі,
яка потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону. Шкода, завдана
потерпілому внаслідок кримінального
правопорушення, компенсується йому за
рахунок Державного бюджету України у
випадках та порядку, передбачених
законом.

Статтею 1207 Цивільного кодексу України
передбачено, що шкода завдана
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю внаслідок злочину,
відшкодовується потерпілому або
особам, визначеним статтею 120 цього
Кодексу, державою, якщо не встановлено
особу, яка вчинила злочин, або якщо вона
є неплатоспроможною.

Майнова шкода підлягає відшкодуванню
частково, як така, що підтверджена
матеріалами справи, а саме в розмірі
47035,60грн., у стягненні 112 960,00 грн.
відмовити, за недоведеністю.

Судом безспірно встановлено, що саме
винними діями відповідача ОСОБА_2
позивачу було заподіяно моральну
шкоду. Тобто, саме дії відповідача
знаходяться в прямому причинному
зв'язку з виникненням
дорожньо-транспортної пригоди та
негативними наслідками від неї. І
постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська встановлено
відсутність вини позивача в ДТП.

Суд вважає доведеним той факт, що
позивачу спричинено моральні
переживання у зв'язку із пошкодженням
автомобіля саме винними діями
відповідача. З цих же підстав суд
вважає необхідним частково
задовольнити вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача на його
користь суми моральної шкоди, оскільки
вважає, що позивач, від вказаної ДТП
безумовно переніс і переносить
моральні страждання. Вирішуючи питання
про стягнення моральної шкоди, суд
виходить з вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України
і роз'ясненнями постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 (з наступними змінами і
доповненнями) «Про судову практику по
справах про відшкодування морального
(немайнового) збитку».

Згідно п. 3 вищезгаданої постанови під
моральною шкодою варто розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями чи
бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, у
п. 4 постанови вказується, що позивач
зобов'язаний довести не тільки факт
заподіяння моральних страждань, але і
пояснити з яких розумінь він виходив,
визначаючи розмір шкоди і якими
доказами це підтверджується.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди, а
також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості. А
тому суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
моральну шкоду в сумі 900000, 00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 1166-1168,1177, 1200, 1207 ЦК України, ст. 10, 11,
15, 60, 62, 209, 215, 224-226 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі
Державної казначейської служби
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області,
ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
(паспорт серії НОМЕР_3 виданий
Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області 03 квітня 1998
року) на відшкодування матеріальної
шкоди 47035 гривень (сорок сім тисяч
тридцять п'ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
(паспорт серії НОМЕР_3 виданий
Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області 03 квітня 1998
року) на відшкодування моральної шкоди
900000, 00 (дев'ятсот тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня проголошення рішення.

Суддя
В.О. Циганков