РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2013 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Бойко О.М.

при секретарі Карпенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
Дніпропетровської районної ради
Дніпропетровської області про
визначення місця проживання
малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Сторони в судове засідання не
з'явились, про причини неявки не
повідомили. При вирішенні питання про
поважність їх неявки в судове
засідання, суд керується наступним.

Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Відповідно до статті 157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більш
як на один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що
справа тривалий час не може знайти
свого вирішення. Сторони ігнорують
виклики в суд, в судове засідання не
з'являються, рухом справи не
цікавляться, про причини неявки суд не
повідомляють та заяв про можливість
розгляду справи у їх відсутність до
суду не направили.

Систематична неявка сторін у судові
сідання без належного обґрунтування
поважності їх причин свідчить про
неналежне виконання ними
процесуальних обов'язків, що є
порушенням ч.3 ст. 27 ЦПК України.

Враховуючи конкретні обставини справи,
встановлені ст. 157 ЦПК України строки
розгляду справи та те, що повторна
неявка сторін без поважних причин
згідно ст. 169 ЦПК України не тягне
відкладення розгляду справи, суд
вважає можливим розглянути справу у їх
відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 22 вересня 2006 року було укладено шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був
зареєстрований Виконкомом
Сурсько-Литовської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області (свідоцтво
про шлюб серії НОМЕР_1). Від даного шлюбу
у них народилися діти: син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_3) та донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_2).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у своїй заяві зазначив про те,
що на протязі останніх двох років, між
їх подружжям, стали виникати
непорозуміння стосовно виховання
дітей, сумісного проживання, ведення
сімейного бюджету і таке інше, з
приводу чого сторони почали проживати
окремо, а він звернувся до суду на
предмет розірвання шлюбу. Крім того,
зазначив, що дружина почала зловживати
спиртними напоями та вести аморальний
спосіб життя, в результаті чого
відповідачка втратила почуття щодо
збереження сім'ї і припинала приділяти
увагу дітям та займатися їх належним
вихованням, в результаті чого останні
знаходяться на повному утриманні
дідуся і бабусі (батьків ОСОБА_2). На
підставі вказаних обставин, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
визначення місця проживання
малолітніх дітей разом із батьком.

Проте, доводи ОСОБА_1 у позовній заяві
про те, що відповідачка не виконує
батьківських обов'язків і створює йому
перешкоди у спілкуванні і вихованні
їхніх дітей, а також доводи про те, що
малолітнім дітям не створено належних
умов для проживання, навчання та
розвитку, не знайшли свого
підтвердження, оскільки позивачем не
надано жодних висновків чи актів
перевірки відділу опіки та піклування
щодо місця проживання відповідачки
разом із дітьми.

Таким, чином, суд не може прийняти до
уваги та покласти в основу рішення
посилання ОСОБА_1 щодо аморального
образу життя відповідачки, оскільки
сам позивач у судове засідання не
з'явився і нічого конкретного не
пояснив, а саме: у чому саме виражається
аморальна поведінка ОСОБА_2 на підставі
якої, слід позбавити її спілкування з
дітьми і визначити їх місце проживання
саме з позивачем.

Враховуючи зазначені обставини, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та безпідставність
пред'явлених позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження своїх
доводів, а тому суд приходить до
висновку про залишення позовних вимог
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 215, 214 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа орган опіки та піклування
Дніпропетровської районної ради
Дніпропетровської області про
визначення місця проживання
малолітньої дитини - залишити без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О.М.
Бойко