АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 29 жовтня
2013 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції Солом'янського
району м. Києва про звільнення з-під
арешту частини квартири.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до
Державної податкової інспекції
Солом'янського району м. Києва про
звільнення з-під арешту частини
квартири.

Зазначала, що не може отримати
спадщину, яка відкрилася після смерті
її сина - ОСОБА_3 у зв'язку з
знаходженням у нотаріальній конторі
матеріалів, відповідно до яких на
належну покійному Ѕ частину квартири
державним виконавцем Жовтневого
районного управління юстиції у м. Києві
29.02.2000р. було накладено арешт у порядку
конфіскації майна на підставі вироку
Жовтневого районного суду м. Києва від
09.12.1998р.

Про існування арешту майна покійного
вона дізналася лише після звернення до
нотаріальної контори, а від ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві отримала
відповідь про те, що на даний час
виконавчі провадження щодо боржника
ОСОБА_3 на виконанні не перебувають,
остільки за строком давності їх
знищено.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 жовтня 2013 р. у відкритті
провадження в справі відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до того ж суду.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивачки, яка підтримала
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з
огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження,
районний суд виходив з того, що позов не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, остільки заявлений по
справі спір носить публічно-правовий
характер, а тому повинен розглядатися
за правилами КАС.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції є передчасними.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів, що никають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відмовляючи у прийнятті заяви,
районний суд на зазначені положення
уваги не звернув, не визначився з
характером спірних правовідносин, не
врахував, що юрисдикція спору
визначається за сукупністю критеріїв,
серед яких не лише суб'єктивний склад
учасників спірних правовідносин, а й
характер таких правовідносин і дійшов
помилкового висновку про відмову у
прийнятті заяви лише на підставі того,
що спір виник між ОСОБА_2 та ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва, як
суб'єктом владних повноважень.

Зробивши висновки, що за змістом
позову ОСОБА_2 фактично оспорює дії
державного виконавця, суд не звернув
увагу, що ВДВС у Солом'янського РУЮ у
м.Києві стороною у спорі не заявлено.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 12
червня 2009р. «Про застосування норм
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду справи» якщо
представлені докази недостатньо
підтверджують вимоги позивача чи
заперечення відповідача або не містять
в собі всіх необхідних даних і у сторін
є обґрунтовані складнощі у наданні
додаткових доказів, суд за їх
клопотанням зобов'язаний сприяти їм в
їх одержанні або витребуванні таких
доказів / ч.4 ст.10, ст.137 ЦПК/.

У справі міститься клопотання ОСОБА_2
про витребування з архіву
Солом'янського районного суду м. Києва
кримінальної справи № 10426/98 про
обвинувачення ОСОБА_3 за ст.140 ч.2, 208 КК
України з метою перевірки наявності у
ньому доказів закриття виконавчого
провадження.

Проте районний суд на зазначене та
долучене до справи клопотання уваги не
звернув, не сприяв позивачці у
витребуванні доказів, в той час як саме
у кримінальній справі можуть
міститися всі необхідні дані й прийшов
до поспішних висновків про відсутність
підстав до відкриття провадження у
справі.

З огляду на викладені обставини,
ухвала суду першої інстанції, як
постановлена з порушенням
процесуального права, підлягає
скасуванню, а позовна заява з
долученими до неї додатками - передачі
на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 жовтня 2013 року скасувати,
а питання прийняття позовної заяви з
додатками до неї передати на новий
розгляд до того ж суду.

Головуючий: Судді:

Справа № 760/23105/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2808/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лозинська М.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.