Ухвала

іменем україни

12 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Фаловської І.М.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»,
третя особа - ОСОБА_2, про припинення
договору поруки, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 07 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
(далі - ПАТ «БМ Банк») про припинення
договору поруки.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25
вересня 2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся до
апеляційного суду Волинської області
із апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 07 листопада 2013 року,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 вересня 2013
року, визнано неподаною та повернуто
скаржнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу апеляційного суду
скасувати і передати справу до
апеляційного суду для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що при
поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 було
сплачено 47 грн 36 коп. судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 22 жовтня 2013 року,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без
руху та надано строк для усунення
недоліків, а саме доплати судового
збору в розмірі 1 637 грн 14 коп., як за
вимоги майнового характеру.

Заперечуючи проти такого розміру
судового збору, ОСОБА_1 30 жовтня 2013
року направив до суду апеляційної
інстанції відповідну заяву із
зазначенням, що вимога про припинення
поруки не є майновою, до якої долучив
квитанцію про доплату судового збору в
розмірі 11 грн 14 коп.

Визнаючи неподаною та повертаючи
апеляційну скаргу заявнику, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апелянт не виконав вимоги ухвали
апеляційного суду від 22 жовтня 2013 року
та не усунув недоліки апеляційної
скарги, а саме не сплатив судовий збір у
повному розмірі.

Однак, погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Згідно з ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 295 цього Кодексу, а також у разі
несплати суми судового збору
застосовуються положення статті 121
цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що
апеляційна скарга не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 295 цього Кодексу, або не
оплачена судовим збором, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення апеляційної скарги без руху,
про що повідомляє скаржника і надає
йому строк для усунення недоліків, який
не може перевищувати п'яти днів з дня
отримання ухвали.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо
повернення заяви (апеляційної скарги)
застосовуються в тому випадку, коли
особа в установлений строк не виконає
вимоги ухвали про усунення недоліків.

Судовий збір - збір, що справляється на
всій території України за подання заяв,
скарг до суду, за видачу судами
документів, а також у разі ухвалення
окремих судових рішень, передбачених
цим Законом. Судовий збір включається
до складу судових витрат (ст. 1 Закону
України «Про судовий збір»).

Згідно вимог ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
справляється крім іншого й за подання
до суду апеляційної і касаційної скарг
на судові рішення.

Розміри ставок судового збору
визначені ст. 4 Закону України «Про
судовий збір».

У п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
вказано, що при пред'явленні позову про
визнання виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави таким, що не підлягає
виконанню, а також позову про визнання
недійсним кредитного договору,
договорів іпотеки, застави, поруки без
застосування наслідків їх недійсності
розмір судового збору обчислюється із
ставок, встановлених законом за
подання до суду позовної заяви
немайнового характеру, оскільки такі
вимоги не є майновими та не підлягають
грошовій оцінці.

Проте, зазначене залишилося поза
увагою суду апеляційної інстанції,
який належним чином не перевірив чи
усунуто скаржником недоліки
апеляційної скарги та дійшов
передчасного висновку про повернення
апеляційної скарги заявнику, чим
позбавив ОСОБА_1 права на апеляційне
оскарження судового рішення, як
складової частини права на
справедливий суд, передбаченого ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене та положення
п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів
касаційного суду вважає, що
оскаржувана ухвала апеляційного суду
не може вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа - передачі до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 07 листопада 2013 року
скасувати, справу передати до
апеляційного суду для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.М. Фаловська

Судді:
В.І.
Амелін

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко