Справа №
Номер провадження: 4-с/511/4/14
Роздільнянський районний суд Одеської
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Роздільнянський
районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Іванова О. В.

при секретарі - Томчук Є.П.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Роздільна цивільну
справу за скаргою
ОСОБА_1 до суб'єкта оскарження:
начальника Відділу ДВС
Роздільнянського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Чирви А.І. та старшого державного
виконавця відділу ДВС
Роздільнянського МУЮ Цепака О.Я. про
визнання неправомірною бездіяльність
начальника ВДВС Роздільнянського МУЮ
Чирви А.І., зобов'язання начальника ВДВС
скасувати постанову держвиконавця
Цепака О.Я. про відкриття виконавчого
провадження, зобов'язання винести
постанову про закриття виконавчого
провадження та скасувати постанову
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, -

В с т а н о в и в:

До Роздільнянського районного суду
надійшла скарга ОСОБА_1, у якій заявник
просить визнати неправомірною
бездіяльність начальника ВДВС
Роздільнянського МУЮ Чирви А.І.,
зобов'язати начальника ВДВС
Роздільнянського МУЮ Чирву А.І.
скасувати постанову держвиконавця
Цепака О.Я. про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41416693, зобов'язати
винести постанову про закриття
виконавчого провадження на підставі п.
9 ч.1, ч.ч.2,3 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», повернути
виконавчий лист без виконання до суду
та скасувати постанову державного
виконавця Цепака О.Я. про відкриття
виконавчого провадження ВП № 41416693 від
08.01.2014р.

В обгрунтування скарги зазначає, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження повинна бути скасована,
оскільки при її складанні порушені
вимоги Національних стандартів
України «Державна уніфікована система
документації. Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги для оформлювання
документів, ДСТУ 4163-2003», затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 07.04.2003р. № 55; вказана постанова має
не застережене виправлення; в неї
відсутні дані щодо ідентифікаційних
номерів боржників та вона не
відповідає вимогам ч. 1 ст. 28 ЦК України
щодо зазначення правильного прізвища
боржника.

Крім того, заявник також просить
зобов'язати начальника ВДВС
Роздільнянського МУЮ Чирву А.І.
скасувати постанову держвиконавця
Цепака О.Я. про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41416693 та зобов'язати
начальника ДВС винести постанову про
закриття виконавчого провадження на
підставі п. 9 ч.1, ч.ч.2,3 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
повернути виконавчий лист без
виконання до суду, оскільки начальник
ДВС Чирва А.І. усунувся від контролю за
рішеннями та діями старшого державного
виконавця Цепака О.Я. та замість
скасування направив вказану постанову
на адресу боржника, чим проявив
спочатку бездіяльність, а потім
здійснив дії, які оскаржуються.

В судове засідання заявник не
з`явилася, про час та місце розгляду
справи сповіщена належним чином,
надала на адресу суду заяву про
підтримання скарги, просила скаргу
розглянути без її участі.

Заінтересовані особи - начальник ВДВС
Чирва А.І. та держвиконавець Цепак О.Я. в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи сповіщені
належним чином, надали суду лист,
згідно якого просили розглянути скаргу
без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки до судового засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши всі докази у їх сукупності,
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 23.04.2013року по
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, за
участю третіх осіб: опікунська рада
Єгорівської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області, Служба у справах дітей
Роздільнянської районної державної
адміністрації про усунення перешкод у
користуванні власністю та виселенні,
та зустрічною позовною заявою ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті
особи: ОСОБА_1, ОСОБА_8, Служба у справах
дітей Роздільнянської районної
державної адміністрації, Орган опіки
та піклування Єгорівської сільської
ради Роздільнянського району Одеської
області про стягнення витрат на
поліпшення нерухомого майна 26.11.2013 року
було видано виконавчий лист № 2/511/1/13
про зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1,
ОСОБА_8 усунути перешкоди ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_9 в користуванні їх
власністю, а саме: 54/100 частинами
житлового будинку АДРЕСА_1, який за
заявою стягувача було направлено до
Відділу ДВС Роздільнянського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області для виконання.

З дослідженої в судовому засіданні
копії виконавчого провадження, номер
за ЄДРВП: 41416693 вбачається:

Заява стягувача ОСОБА_4 та зазначений
виконавчий лист надійшли на виконання
до відділу ДВС Роздільнянського МУЮ.

Постановою державного виконавця Цепак
О.Я. від 08.01.2014р. було відкрито виконавче
провадження ВП № 41416693 по виконавчому
листу, виданому 26.11.2013р..

При цьому вказана постанова від 08.01.2014р.
має виправлення, де замість
надрукованого «Дімова» рукописно
виправлено на «Цепак».

Згідно супровідного листа вказана
постанова 08.01.2014р. надіслана боржнику -
ОСОБА_1 простою кореспонденцією, із
зазначенням добровільно виконати
вказану постанову в строк до 15.01.2014р..

Постановою державного виконавця Цепак
О.Я. від 29.01.2014р. вказана описка у
постанові про відкриття виконавчого
провадження від 08.01.2014р. виправлена,
прізвище «Цепак О.Я.» зазначено вважати
дійсним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» ( в редакції
Закону станом на 08.01.2014 року з
наступними змінами (надалі Закон)),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначений цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець як працівник
органу державної виконавчої служби за
ст. 7 Закону України «Про виконавчу
службу», зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати у своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України, а з огляду на ст. 7
Закону - використовувати надані йому
права у точній відповідності до закону.

В силу ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного у документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
в порядку, що визначені виконавчим
документом.

Відповідно до положень ст. 25 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно до ст. 83 ч. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем.

Відповідно до пп. 9.1., 9.2. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень (надалi Iнструкцii), затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 р. за № 489/20802 контроль у виконавчому
провадженні здійснюється відповідно
до статей 83 - 86 Закону. Начальник
відділу має право перевірити будь-яке
виконавче провадження, що перебуває на
виконанні державних виконавців, які
йому безпосередньо підпорядковані, з
власної ініціативи чи за заявою
(скаргою) стягувача або його
представника у випадках, передбачених
Законом.

Статтею 49 ч. 1 п. 9 зазначеного Закону
передбачено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі повернення
виконавчого документа без виконання на
вимогу суду або іншого органу
(посадової особи), який видав
виконавчий документ;

Частями 2 та 3 вказаної статті
зазначено, що у випадках, передбачених
пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої
цієї статті, виконавчий документ
надсилається до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав. Про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Таким чином, Законом передбачено
повернення виконавчого документу без
виконання до суду на вимогу суду або
іншої посадової особи та право
керівника органу державної виконавчої
служби ( а не обов'язок) при здійсненні
контролю за діями державного виконавця
під час виконання рішень, якщо вони
суперечать вимогам Закону, своєю
постановою скасувати постанову,
винесену у виконавчому провадженні
державним виконавцем, та зобов'язати
державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку, передбаченому
цим Законом.

Оскільки, як встановлено в судовому
засіданні, будь-які вимоги з боку суду
або іншої посадової особи щодо
повернення виконавчого документу без
виконання на адресу ДВС не надходило,
скарг з цього приводу з боку скаржника
на адресу начальника ВДВС також не
поступало, а Законом надано тільки
право начальнику на перевірку роботи
державних виконавців, то суд вважає, що
підстави для визнання судом дій
начальника ВДВС неправомірними та
повернення виконавчого документу без
виконання до суду, відсутні.

Крім того, суд вважає, що посилання в
скарзі як на підставу для скасування
оскаржувальної постанови державного
виконавця на порушення Національних
стандартів України «Державна
уніфікована система документації.
Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги для оформлювання
документів, ДСТУ 4163-2003», затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 07.04.2003р. № 55, а саме: вимог щодо
змісту та розташуванню реквізитів
документів; вимоги для бланків та
оформлення документів та розмір
шрифту, без спростування суті
документу є такими, що не заслуговують
на увагу.

Крім того, у відповідності до 1.1
вказаного документу цей стандарт
поширюється на
організаційно-розпорядчі документи -
постанови, розпорядження, накази,
положення, рішення, протоколи, акти,
листи тощо, створювані в результаті
діяльності: органів державної влади
України, органів місцевого
самоврядування; підприємств, установ,
організацій та їх об'єднань усіх форм
власності (далі - організацій).

Постанова державного виконавця на
думку суду не є
організаційно-розпорядчим документом,
а є документом, який відноситься до
завершальної стадії судового
провадження та примусового виконання
рішень суду та повністю відповідає
вимогам Закону України «Про виконавчу
службу».

Також судом встановлено, що
оскаржувальна постанова має
виправлення, але з копії виконавчого
провадження, наданого до суду,
вбачається, що зазначені виправлення
повністю узгоджуються з вимогами
Закону, а саме: у відповідності до ч. 3
ст. 83 Закону начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або державний
виконавець з власної ініціативи чи за
заявою сторони виконавчого
провадження може виправити допущені у
процесуальних документах, винесених у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, граматичні чи арифметичні
помилки, про що виноситься відповідна
постанова, оскільки державним
виконавцем 29.01.2014р. винесена постанова
про виправлення описки, де зазначено,
що прізвище державного виконавця
правильно вважати «Цепак О.Я.».

Також суд вважає, що зазначення
прізвища боржника в постанові як
«ОСОБА_9» для суті рішення не впливає,
та не має відношення до заявника по
вказаній скарзі..

Суд розглядає справу дотримуючись
принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, оцінює докази у справі у
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням згідно ст. 212 ЦПК України,
захищаючи порушені, невизнані або
оспорюванні права, свободи чи інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України.

Відповідно до Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Оскільки, судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами, а тому
виконання судових рішень у цивільних
справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, установлених ст.61 ЦПК
України. Доказування не повинно
ґрунтуватися на припущеннях. Доказами
в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
установлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановляються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їх представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, суд вважає, що дії
державного виконавця на начальника
ВДВС повністю узгоджуються з вимогами
Закону, а тому підстави для визнання
дій неправомірними та скасування
оскаржувальної постанови, або
зобов'язання начальника ДВС скасувати
постанову - відсутні, що в свою чергу
дає суду підстави для відмові в
задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 212, 293, 294, 383-389 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 до суб'єкта
оскарження: начальника Відділу ДВС
Роздільнянського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Чирви А.І. та старшого державного
виконавця відділу ДВС
Роздільнянського МУЮ Цепака О.Я. про
визнання неправомірною бездіяльність
начальника ВДВС Роздільнянського МУЮ
Чирви А.І., зобов'язання начальника ВДВС
скасувати постанову держвиконавця
Цепака О.Я. про відкриття виконавчого
провадження, зобов'язання винести
постанову про закриття виконавчого
провадження та скасувати постанову
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження - відмовити у
повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги, а особами, які не
були присутні в судовому засіданні при
оголошенні рішення протягом 5 днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Іванова