Провадження № 22-ц/779/342/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Меленко О.Є.,
Фединяка В.Д.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю представників ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Івано-Франківської
міської ради, третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача відділу Держземагенства у
м. Івано-Франківську про визнання
недійсним рішення Івано-Франківської
міської ради в частині передачі у
спільну власність земельної ділянки та
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_5 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
11 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

в жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулася з
даним позовом, мотивуючи його тим, що
вона є власником приміщення магазину
по АДРЕСА_1 Однак не може реалізувати
своє право на земельну ділянку для
обслуговування будівлі, оскільки
частина земельної ділянки площею 0,0155
га, що була в її користуванні, передана
у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для
обслуговування будинку АДРЕСА_2
Збільшивши позовні вимоги просила
визнати недійсним рішення
Івано-Франківської міської ради від
25.03.2011 року в частині передачі у спільну
сумісну власність відповідачам
земельної ділянки розміром 0,0710 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, визнати недійсним
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку.

Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 11 грудня 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано
недійсним п. 5 рішення
Івано-Франківської міської ради від
25.03.2011 року в частині передачі ОСОБА_7,
ОСОБА_8 у спільну сумісну власність
земельної ділянки площею 0,0710 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_2 Визнано
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0710 га, яка розташована на АДРЕСА_2
серії ЯМ № 532065, який видано ОСОБА_7

В апеляційній скарзі представник
відповідачів ОСОБА_5 посилається на
необґрунтованість рішення суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
ОСОБА_6 не надано доказів, які б
підтверджували її право користування
земельною ділянкою площею 0,038 га, що
закріплена за будинком АДРЕСА_1
Суперечливим є висновок суду, що
відповідачем спірна земельна ділянка
площею 0,0710 га не використовувалась,
оскільки відповідач ще в 2007 році
звертався в орган місцевого
самоврядування та державного контролю
щодо надання дозволу на передачу
земельної ділянки, якою він
користується, у приватну власність.
Факт використання спірної земельної
ділянки відповідачем та бажання
отримати правовстановлюючі документи
підтверджуються і висновками
управління Держкомзему в м.
Івано-Франківську від 13.02.2009 року та
управління архітектури та
містобудування від 25.03.2007 року щодо
можливості передачі даної земельної
ділянки у приватну власність. Суд не
врахував, що при виготовленні та
затвердженні технічної документації
жодних порушень меж суміжних
землекористувачів уповноваженими
органами не виявлено, права суміжників
не порушено. Рішення
Івано-Франківської міської ради з
моменту виготовлення та видачі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку втрачає свою дію та не
тягне за собою жодного юридичного
наслідку, що судом також враховано не
було. Тому просить оскаржуване рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог відмовити
в повному обсязі.

В судовому засіданні представники
відповідачів ОСОБА_5 та міської ради
ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали,
представник позивачки ОСОБА_4 доводи
апеляційної скарги заперечила,
представник відділу Держземагенства
при розгляді скарги покладається на
рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 10.11.2008
року ОСОБА_6, на підставі договору
дарування від 07.11.2008 року, є власником
приміщення магазину по АДРЕСА_1

Позивач у відповідності до вимог ст. 120
ЗК України, ст. 377 ЦК України не може
реалізувати своє право на земельну
ділянку для обслуговування будівлі,
оскільки частина земельної ділянки
передана у власність відповідачам
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що в
матеріалах, які стали підставою для
прийняття рішення Івано-Франківської
міської ради від 25.03.2011 року, відсутні
докази, які б підтверджували, що в
користуванні відповідачів перебувала
земельна ділянка площею саме 0,0710 га.
Оскільки відповідачі не надали суду
належних та допустимих доказів щодо
користування на законних підставах
земельною ділянкою площею 0,0710 га, яка
розташована по АДРЕСА_2 то оскаржуване
рішення Івано-Франківської міської
ради від 25.03.2011 року є незаконним та
таким, що порушує право позивача в
частині передачі земельної ділянки
відповідачам саме в розмірі 0,0710 га.

Висновок суду відповідає вимогам
закону та обставинам справи.

Однією з підстав набуття громадянами
права власності на землю є
приватизація земельних ділянок, що
були раніше надані їм в користування
(п.п. "в" п. 1 ст. 81, ст. 116 ЗК України).

У статті 126 ЗК України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку є офіційним
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною і залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

При приватизації державного житлового
фонду особи, яким передано у власність
жилі приміщення в одноквартирних
будинках, набувають право власності на
земельні ділянки, де розташований
будинок, шляхом їх приватизації згідно
із положеннями Земельного кодексу
України.

З матеріалів справи вбачається,
що у 2008 році ОСОБА_7 та ОСОБА_8
виготовили технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
які посвідчують право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2

Згідно схематичного плану
будівельного кварталу по АДРЕСА_2
обліковано 0,0581 га , за
будинковолодінням АДРЕСА_1 - 0,038 га (а. с.
5).

План зовнішніх меж землекористування
знаходиться в інвентарній справі на
будинок АДРЕСА_2 згідно якого станом на
22.04.1981 року площа земельної ділянки
становила 504,75 кв.м, а її розміри та
конфігурація мають прямокутну форму.

Згідно викопіровки з плану земельної
ділянки цього будинку станом на 20.11.2007
року її площа становить 545,40 кв.м,
розміри та конфігурація відповідають
схематичного плану будівельного
кварталу (а. с. 79).

Будь-якого рішення органом місцевого
самоврядування з приводу змін площі,
просторових характеристик цієї
земельної ділянки не приймалось.

Однак, рішенням Івано-Франківської
міської ради від 25.03.2011 року
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
землю та передано у спільну сумісну
власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
площею 0,0710 га, по АДРЕСА_2

На підставі вищевказаного рішення
02.07.2012 року видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 532065 та додаток до Державного
акту, де співвласниками земельної
ділянки загальною площею 0,0710 га, що
знаходиться у АДРЕСА_2 та призначена
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд вказано ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 (а. с. 35-36).

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЗК України
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

Підставами для визнання
державного акту недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який його
видав. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів сторін
у справі. Підставою для задоволення
позову є встановлення судом факту
такого порушення.

Як вбачається з матеріалів
справи, просторові характеристики
ділянки, на якій розміщений будинок
АДРЕСА_1 на час розробки та погодження
проекту відповідачам містились у
земельно-кадастровій системі, а межі
цієї ділянки мають прямокутну форму
відповідно до площі 0,038 га.

Відповідно генерального плану
земельна ділянка, на якій розташований
будинок АДРЕСА_2, площею 545,40 кв.м, має
прямокутну форму, межує по прямій лінії
із земельною ділянкою, закріпленою за
будинком АДРЕСА_1 (а. с. 51).

Згідно плану до акту
встановлення та узгодження зовнішніх
меж землекористування підприємця
ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 для обслуговування
приміщення крамниці від 03.11.2008 року,
площа земельної ділянки становить 0,0354
га, а її конфігурація має прямокутну
форму (а. с. 10-11).

Тобто, відповідно до план-схем
земельні ділянки, закріплені за
будинками АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 межують
між собою по прямій лінії, що не
відповідає плану меж та конфігурації
земельної ділянки згідно оспорюваного
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 532065 від
02.07.2012 року.

Таким чином, передача
відповідачам у власність частини
земельної ділянки, площею 0,0155 га (а. с.
13), здійснювалась без згоди на її
вилучення у землекористувача будинку
АДРЕСА_1 що призвело до порушення прав
позивача.

З наведених підстав колегія
суддів відхиляє доводи апеляційної
скарги про те, що позивачем не надано
доказів, які б підтверджували її право
користування земельною ділянкою
площею 0,038 га, що закріплена за будинком
АДРЕСА_1 а відповідачі правомірно
користувались спірною земельною
ділянкою, при виготовленні та
затвердженні технічної документації
права суміжників не порушено.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності висновку
суду про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд приходить до висновку,
що суд першої інстанції, повно і
всебічно встановивши обставини справи
та визначивши правовідносини,
зумовлені встановленими фактами,
правильно застосував правові норми і
ухвалив законне й справедливе рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_7,
ОСОБА_8 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення. Касаційна
скарга на ухвалу може бути подана до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Меленко О.Є.

Фединяк В.Д.