У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Гулька Б.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
на ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 22 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом до ОСОБА_4, у
якому просив визначити порядок
володіння і користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до
розмірів належних їм часток у
домоволодінні згідно першого варіанту
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №08/13 від 2 квітня 2013
року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
зазначав, що рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона від 26
листопада 2009 року проведено реальний
поділ домоволодіння АДРЕСА_1 та
визначено порядок користування
земельною ділянкою відповідно до
часток співвласників у домоволодінні,
згідно якого йому виділено у
користування 33/100 частини земельної
ділянки, а відповідачу виділено 67/100
частин земельної ділянки.

Посилаючись на те, що визначеним
порядком користування земельною
ділянкою не враховано здійснені ним
прибудови до житлового будинку, ОСОБА_3
просив задовольнити позов.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 27 червня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 згідно першого варіанту
висновку № 1 судової
будівельно-технічної експертизи № 08/13
від 2 квітня 2013 року для обслуговування
частин будинку та господарських
будівель з існуючими входами (виходами)
на АДРЕСА_1 виділено:

- ОСОБА_3 частку цієї земельної ділянки
площею 823 кв. м для обслуговування своєї
частки домоволодіння по АДРЕСА_1, що
відображена в частині першій першого
варіанту висновку № 1 судової
будівельно-технічної експертизи № 08/13
від 2 квітня 2013 року;

- ОСОБА_4 частку цієї земельної ділянки
площею 246 кв. м для обслуговування своєї
частки домоволодіння по АДРЕСА_1, що
відображена в частині другій першого
варіанту висновку № 1 судової
будівельно-технічної експертизи № 08/13
від 2 квітня 2013 року.

Проведено загальну внутрішню
розподільчу огорожу.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 22 жовтня 2013 року
рішення місцевого суду скасовано,
провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати вказану ухвалу та
залишити в силі рішення місцевого суду.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку про часткове задоволення
касаційної скарги з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Зазначеним вимогам закону ухвала
апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладанням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі в цьому
випадку можливе лише за умови, що
рішення, яке набрало законної сили, є
тотожним до позову, який розглядається,
тобто збігаються сторони, предмет і
підстави позовів. Нетотожність хоча б
одного елемента не перешкоджає
заінтересованим особам звернутися до
суду з позовом і не дає суду підстав
закривати провадження.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з приводу
визначення порядку користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 вже був
предметом судового розгляду. Так,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 26 листопада 2009 року
визначено порядок користування
спірною земельною ділянкою, виділено
ОСОБА_4 присадибну ділянку площею 611,0
кв. м з існуючим виходом (входом) на
АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 - площею 430,0 кв. м з
існуючим виходом (входом) на АДРЕСА_1
.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду апеляційної інстанції
не можна з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було
встановлено, що згідно із рішенням
виконавчого комітету Дніпровської
районної у м. Херсоні ради від 13 серпня
2010 року позивачем були побудовані
прибудови до житлового будинку і
дозволено їх подальшу експлуатацію.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 5935163, виданого Херсонським державним
бюро технічної інвентаризації 22 квітня
2010 року, позивач на даний час є
власником 77/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 а відповідачеві,
згідно із витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно № 1374099,
виданого Херсонським державним бюро
технічної інвентаризації 21 вересня 2011
року належить 23/100 частини вказаного
домоволодіння.

Оскільки розмір часток у праві
спільної часткової власності змінився,
то порядок володіння і користування
земельною ділянкою також підлягає
зміні.

Таким чином позивач просив визначити
порядок володіння і користування
земельною ділянкою пропорційно до
часток осіб у праві спільної часткової
власності, виділивши йому 830,2 кв. м, а
відповідачеві - 248 кв. м земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1.

Суд апеляційної інстанції,
вищевказаного не врахував та дійшов
помилкового висновку про те, що є
підстави для закриття провадження у
справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

За таких обставин постановлена у
справі ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню з передачею справи
до суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 22 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

Б.І.
Гулько