АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/3076/2014
інстанції: Ільєва Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Невідомої Т.О.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
"БРСМ-Нафта" про зобов'язання вчинити
дії, стягнення неустойки та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
8 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що у 2007 році він придбав у ТОВ
"БРСМ-Нафта" по вул. Гвардійській в м.
Києві талони на 3690 літрів бензину
марки А-92 та 1600 літрів бензину марки А-95.
У подальшому йому стало відомо про те,
що автозаправки ТОВ "БРСМ-Нафта" не
заправляють по таким талонам з 1 серпня
2011 року, оскільки в середині 2011 року
були випущені талони нового зразка. У
зв'язку з цим позивач звернувся до
офісу філії ТОВ "БРСМ-Нафта" по вул.
Старонаводницькій 6-Б в м. Києві у
відділ реєстрації талонів із заявою
про обмін придбаних ним талонів на
бензин на відповідні талони нового
зразку. Однак, працівниками ТОВ
"БРСМ-Нафта" йому було відмовлено у
задоволенні вказаної заяви. Крім того,
27 жовтня 2011 року та 29 грудня 2011 року
позивачем були направлені претензії до
керівництва ТОВ "БРСМ-Нафта" з вимогами
здійснити обмін придбаних ним талонів
на талони нового зразку або сплатити
вартість бензину за ціною на момент
пред'явлення претензії, але вказані
претензії залишилися без відповіді.

Оскільки дії ТОВ "БРСМ-Нафта" є такими,
що порушують його права як споживача,
позивач просив суд зобов'язати
відповідача здійснити обмін придбаних
талонів бензину марки А-92 серії: 2010741,
2760, 2010786, 2010787, 2010792, 2010804, 2010816,
2950, 2960, 2050, 2055,
2011081, 2011082, 2011086, 2011086, 2011087, 2011081, 2011082, 2011086,
2011087, 2011091, 2011092, 8289, 8033291 на 3690
літрів та талонів бензину марки А-95
серії: 4759 на талони нового зразку
або виплатити повну вартість бензину
марки А-92 на сьогоднішній день;
стягнути з відповідача на свою користь
неустойку за кожен день відмови у
обміні талонів у розмірі 428490 грн., а
також моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 8 січня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Представник ТОВ "БРСМ-Нафта" - Циганенко
О.М. заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, вважала, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 має талони
на отримання нафтопродуктів марки А-92
серії: 2010741, 2760, 2010786, 2010787, 2010792,
2010804, 2010816, 2950, 2960, 2050,
2055, 2011081, 2011082, 2011086, 2011086, 2011087, 2011081,
2011082, 2011086, 2011087, 2011091, 2011092, 8289, 8033291
на 3690 літрів та талони на отримання
нафтопродуктів марки А-95 серії:
4759 на 1600 літрів (а. с. 6 - 21).

Відповідно до частин 1, 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Зі змісту статті 526 Цивільного кодексу
України вбачається, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Під виконанням зобов'язань розуміють
вчинення кредитором і боржником дій зі
здійснення прав та виконання
обов'язків, що випливають із
зобов'язання. Обумовлені дії (або
утримання від здійснення певної дії)
склають предмет зобов'язання. Такого
роду дії повинні точно відповідати
всім умовам договору або вимогам
законодавства, а при їх відсутності -
вимогам, що звичайно пред'являються. У
тому числім звичаям комерційного
обороту, правилам ділової етики тощо.

Відповідно до статті 527 ЦПК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непр'явлення такої вимоги.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК
України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про захист прав споживачів"
договір - це усний або письмовий
правочин між споживачем та продавцем (
виконавець) про якість, строк, ціну та
інші умови, при яких реалізується
продукція; підтвердження оформлення
усної угоди оформляється квитанцією,
товарним чи касовим чеком, білетом,
талоном чи іншими документами
(розрахунковий документ).

Правилами роздрібної торгівлі
нафтопродуктами, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 року № 1442 "Про
затвердження Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами" (далі -
Правила) встановлено, що розрахунки за
продані нафтопродукти здійснюються
готівкою та/або у безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток,
талонів, відомостей на відпуск
нафтопродуктів тощо) в установленому
законодавством порядку. Разом з
нафтопродуктами споживачеві в
обов'язковому порядку видається
розрахунковий документ за
установленою формою на повну суму
проведеної операції, який підтверджує
факт купівлі товару. У розрахунковому
документі зазначається інформація про
форму здійснення розрахунку.
Розрахунки за продані нафтопродукти із
застосуванням згідно з договорами
талонів чи відомостей на відпуск
нафтопродуктів здійснюються виключно
через установи банків (п. 10 Правил).

Одним із основоположних принципів
цивільного судочинстава є принцип
змагальності сторін, в силу якого
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. При цьому кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень принципу
змагальності сторін вирішальним
фактором є те, що суд не повинен нічого
доказувати за своєю ініціативою,
оскільки це - обов'язок сторін, які
користуються рівними правами щодо
надання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом переконливості
цих доказів. Якщо сторона не подала
достатньо доказів для підтвердження
певної обставини, то суд робить
висновок про її недоведеність.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України позивач повинен був належними
та допустимими доказами (ст. ст. 58. 59 ЦПК
України) довести факт купівлі
нафтопродуктів у ТОВ "БРСМ-Нафта"та те,
що відповідач є емітентом цих талонів.

Проте, позивачем не подано доказів, які
б свідчили про те, що нафтопродукти
були придбані ним у ТОВ "БРСМ-Нафта"
(ідентифікаційний код юридичної особи:
32054607).

Наявні у матеріалах справи копії
талонів на отримання нафтопродуктів не
свідчать про те, що їх продавцем є саме
ТОВ "БРСМ-Нафта" (ідентифікаційний код
юридичної особи: 32054607).

Будь-яких доказів, які б свідчили про
те, що ТОВ ТОВ "БРСМ-Нафта"
(ідентифікаційний код юридичної особи:
32054607) є емітетном вказаних талонів
позивачем також не подано.

Оскільки позивачем не подано належних
доказів на підтвердження факту
придбання зазначених талонів у ТОВ
"БРСМ-Нафта" (ідентифікаційний код
юридичної особи: 32054607), з урахуванням
того, що на ринку інснують підприємства
з тотожними назвами (наприклад, ТОВ
"БРСМ-Нафта", ідентифікаційний код
юридичної особи: 31826526, телефон: 563-94-49), а
також враховуючи те, що позивачем не
подано доказів того, що емітентом
наявних у позивача талонів є ТОВ
"БРСМ-Нафта" (ідентифікаційний код
юридичної особи: 32054607), то суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позову ОСОБА_1

Під час установлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 8 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Т.О.Невідома