АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
КИЄВА№22-ц/796/4597/14
Головуючий у1-й інстанції -
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого
Панченка М.М.,

суддів
Вербової І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі
Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою КириленкоІрини
Сергіївни, яка на підставі довіреності
діє в інтересах Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка, на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 13 лютого 2014 року у справі за позовом
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа:
Міністерство оборони України, про
виселення та стягнення заборгованості,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року позивач Київський
національний університет імені Тараса
Шевченка (далі по тексту - КНУ ім. Т.
Шевченка) звернувся до Голосіївського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа: Міністерство оборони України,
про виселення та стягнення
заборгованості/а.с. 2-6/.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовував тим, що відповідно до
договору «Про підготовку
спеціалістів» укладеного 11.09.1995 року та
додаткових угод до нього за № 07-94 від
21.02.1997 року, № 07-94-1 від 28.10.1998 року,
укладених між позивачем та
Міністерством оборони України,
останньому було передано у
користування блок-секції в гуртожитку
АДРЕСА_1 для проживання офіцерів,
слухачів та членів їх сімей, які
проводять оплату за проживання
особисто в бухгалтерію університету,
розмір якої визначається за згодою
сторін. Крім того, 22 грудня 1997 року між
тими ж сторонами укладено договір № 135
та Додаткову угоду № 303/44/09 від 19.08.2009
року, відповідно до умов яких
Міністерство оборони України
зобов'язалося після введення в
експлуатацію житлового будинку по вул.
Бориспільській, 26 - вивільнити та
передати позивачу житлові кімнати в
гуртожитку АДРЕСА_1 у термін до 31 грудня
2011 року. Міністерство оборони, як
зазначає позивач, свої зобов'язання не
виконало, що й стало підставою для
звернення з позовом.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року у
задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено./а.с. 138-142/

Не погодившись з таким судовим
рішенням, представник КНУ ім. Т.
Шевченка подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 13 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі/а.с. 151-155/. Позивач вважає
оскаржуване судове рішення таким, що не
відповідає нормам матеріального права
та фактичним обставинам справи.
Зокрема зазначає, що відповідачами не
було надано жодного доказу на
підтвердження законності їх
проживання в гуртожитку АДРЕСА_1, а
судом першої інстанції не враховано що
конкретна вартість проживання в
гуртожитках університету визначається
наказом ректора на підставі
калькуляцій.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору «Про підготовку
спеціалістів» укладеного 11.09.1995 року та
додаткових угод до нього за № 07-94 від
21.02.1997 року, № 07-94-1 від 28.10.1998 року
укладених між Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка та
Міністерством оборони України,
останньому було передано у
користування блок-секції у гуртожитку
АДРЕСА_1 для проживання офіцерів,
слухачів та членів їх сімей, які
проводять оплату за проживання
особисто, розмір якої визначається за
згодою сторін.

22 грудня 1997 року між Київським
національним університетом імені
Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України було укладено договір
№ 135 та в подальшому Додаткову угоду №
303/44/09 від 19.08.2009 року, відповідно до умов
яких Міністерство оборони України
зобов'язалося після введення в
експлуатацію житлового будинку по вул.
Бориспільській, 26 вивільнити та
передати позивачу житлові кімнати в
гуртожитку АДРЕСА_1 у термін до 31 грудня
2011 року.

Відповідно до п. 2.3 Додаткової угоди №
303/44/09 від 19 серпня 2009 року до договору №
135 укладеного 22 грудня 1997 року між
Київським національним університетом
імені Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України, до кінця 2011 року
Міністерство проводить відселення
всіх сімей військовослужбовців
звільнених у запас або відставку і
передає Університету вивільнені
житлові кімнати у вищезазначеному
гуртожитку.

Відмовляючи КНУ ім. Т. Шевченка у
задоволенні позовних вимог щодо
виселення, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що
зобов'язання виконати умови п. 2.3
Додаткової угоди № 303/44/09 від 19 серпня
2009 року до договору № 135 укладеного 22
грудня 1997 року між Київським
національним університетом імені
Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України, виникло саме у
Міністерства оборони України,
починаючи з 01 січня 2012 року, і обов'язок
його виконати не може бути покладений
на відповідачів, оскільки такі не є
стороною зазначеного договору і
додаткової угоди і умовами останніх не
передбачено покладення обов'язку за їх
виконання на відповідачів.

Ст. 626 ЦК України передбачено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК Українита
відповідно до ст. 6 цього
Кодексусторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, МОУ
не виконано свої зобов'язання щодо
відселення всіх сімей
військовослужбовців, звільнених у
запас або відставку, та передачі КНУ ім.
Т. Шевченка вивільнені житлові кімнати
у вищезазначеному гуртожитку.

Таким чином, у даному випадку має місце
саме невиконання договірних
зобов'язань їх стороною - Міністерством
оборони України, а не відповідачами у
справі, які такою стороною не є.
Виселення відповідачів має бути
наслідком належного виконання
договірних відносин Міністерством
оборони України, оскільки саме через
неналежне виконання стороною
договірних відносин - Міністерством
оборони України порушено права
позивача, які підлягають захисту.

Також, не можуть бути застосовані у
даному випадку як підстава для
виселення відповідачів і положення ст.
132 ЖК України, оскільки відповідачі не
підпадають під визначення категорій
осіб, які підлягають виселенню з
гуртожитків.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
відмову КНУ ім. Т. Шевченка в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з відповідачів
заборгованості .

Умовами п. 3.2 Додаткової угоди № 303/44/09
від 19 серпня 2009 року до договору № 135
укладеного 22 грудня 1997 року між
Київським національним університетом
імені Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України визначено, що в разі
зміни цін і тарифів на
житлово-комунальні послуги та
енергоносії Університет може
змінювати розмір оплати за проживання
в гуртожитку з обов'язковим
попередженням про це мешканців не менш
ніж за місяць на підставі наказу
ректора.

В матеріалах справи відсутні належні
докази такого попередження
відповідачів, а також ознайомлення їх з
відповідними наказами. Крім того, суд
першої інстанції правомірно зазначив,
що позивач не підтвердив настання
обставин, що слугували б підставою для
підвищення плати за тимчасове
користування жилим приміщенням у
розумінні підвищення цін і тарифів на
житлово-комунальні послуги та
енергоносії, що є обов'язковою
передумовою для винесення
відповідного наказу ректора про оплату
за користування гуртожитками
Університету.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Цивільного процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК Українисуд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на вищевикладене, оскаржуване
судове рішення ухвалено на
повноз'ясованих обставинах з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, наведених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307- 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Кириленко Ірини
Сергіївни, яка на підставі довіреності
діє в інтересах Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка, відхилити.

Рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: