Справа № 685/144/14-ц
Провадження № 2/685/85/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року Теофіпольський
районний суд Хмельницької області в
складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

при секретарі Дондель Т.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 та

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Теофіполь цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 6500 грн. та моральної шкоди в сумі
20000 грн.,

В С Т А Н
О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
якому зазначила, що уклала усну
домовленість із ОСОБА_2, відповідно до
якої він мав біля її будинку в с.
Ленінське Теофіпольського району
пробурити свердловину для подачі води,
встановити труби в свердловину, а вона -
оплатити виконану роботу після повного
виконання. За їх домовленістю роботи
виконувалися з матеріалу позивача,
вона також наймала помічників для
відповідача за свої кошти.

Відповідач не виконав своїх
зобов'язань, так як, пробуривши дві
свердловини, води не дістав, а труби
залишитися в землі. Її вимоги закінчити
роботу або повернути гроші не реагував.

Позивачем заявлена вимога стягнути з
відповідача понесені нею матеріальні
витрати на загальну суму 6500 грн., з яких
3500 грн. витрачених на закупівлю труб, а
3000 грн. - на оплату роботи найманих
працівників. Крім того, заявила вимогу
стягнути з відповідача заподіяну їй
моральну шкоду в сумі 20000 грн., яка
виразилася в емоційних душевних
стражданнях та хвилюваннях.

В ході судового розгляду позивач
ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та
пояснила, що восени 2012 р. звернулася до
відповідача, щоб той пробурив їй таку ж
криницю, яку відповідач зробив її
брату, проживаючому по сусідству. При
цьому вона наполягла, щоб були
застосовані не залізні труби, від яких
буде передаватися смак воді, а
азбестові. Вони разом з відповідачем
придбали всі необхідні матеріали для
роботи, в т.ч. і труби, на загальну суму
2500 грн., вона найняла йому 5 помічників,
яким виплачувала за день роботи по 50
грн.

Через 5 днів роботи він повідомив, що
закінчити почату свердловину
неможливо, так як труби тонкі, тому
необхідно інші міцніші труби, випущені
ще в СРСР, що є в його знайомого, які в
подальшому були придбані за 1000 грн.
Однак іншу свердловину відповідач
також не закінчив. Пізніше вона
домовилася з бригадою працівників з 9
чоловік, які за один день вручну
викопали їй криницю, не використовуючи
електроенергію.

Відповідач ОСОБА_2 позовних вимог не
визнав та пояснив, що займається
бурінням свердловин для колодязів, але
не зареєстрований як підприємець, і
восени 2012 р. вони з позивачем
домовилися про те, що він пробурить їй
свердловину для криниці та встановить
труби, з оплатою роботи виходячи з ціни
100 грн. за 1 метр свердловини, при цьому
матеріали купує позивач та помічників
йому буде наймати також вона.

Він їй пояснив, що через наявність в
товщі грунту так званого пливуна, тобто
рідкої маса з глини, піску та багна,
неможливо буде пробурити грунт до води,
а після чого встановити
азбестоцементні труби в отриману
свердловину, так як пливун нестійкий і
постійно розпливається. Для того, щоб
пройти крізь пливун, необхідно трубу
поступово забивати в грунт, після чого
сам грунт, який збирається в трубі,
забирати через трубу. Однак такий
спосіб при використанні
азбестоцементних труб є ризикований,
оскільки через їх крихкість труби
можуть лопнути при їх забиванні в
грунт, після чого виправити помилку та
витягти вцілілі труби практично
неможливо. Гарантовано досягти води і
зробити свердловину при наявності
пливуна під землею можливо лише при
застосуванні металевих труб, які не
розбиваються при їх забиванні.

Позивачка, незважаючи на вищезазначені
доводи відповідача, наполягла на
використанні саме азбестоцементних
труб, тому вони разом придбали всі
необхідні матеріали за її кошти та він
приступив до роботи.

До глибини 7 метрів, де був твердий
грунт, ніяких проблем не виникало, але
далі почався пливун і стіни
свердловини почали стікати, тому він
почав забивати труби, викидаючи рідке
багно на поверхню. Пройшовши до глибини
15 метрів доки не закінчився пливун, але
після початку забивання труб в твердий
грунт під пливуном нижня труба
скололася і відійшла вбік, тому
подальші роботи на цій свердловині
стали неможливими.

Він знову запропонував позивачці
встановити металеву трубу на іншу
свердловину, яке потрібно було бурити,
однак вона наполягала лише на
азбестоцементних. Домовившись за
згодою позивачки за 1000 грн. за її кошти
в знайомого в смт Теофіполь 4 шт.
п'ятиметрових азбестоцементних труб
виробництва колишньої СРСР, які є
товщими та значно міцнішими, і
приступив до буріння нової свердловини
в іншому місці двору. З глибини 7 метрів
почався пливун, якого поступово
пройшли, але, коли свердловина досягла
18 метрів, лопнув хомут, який зв'язував
верхню трубу з нижньою, тому він
вирішив розкопати верхню трубу зовні
до стику з нижньою трубою на глибину
близько 4 метрів та направити трубу.
Розкопавши разом з ОСОБА_3 та зятем
позивачки до глибини 3 метри, після чого
зять відмовився допомагати. Так як у
ОСОБА_3 була травмована ліва рука, а сам
відповідач через вік не має сили
самостійно розкопати до стику, тому всі
роботи припинилися, так як позивач
відмовилася надати йому помічників.

Відповідач зазначив, що про проблеми
при використанні азбоцементних труб
позивач знала, так як у її брата ОСОБА_4,
який проживає поряд з її будинком, були
аналогічні проблеми і свердловину він
зробив лише з другого разу, але гроші
взяв лише за буріння тієї свердловини,
з якої беруть воду.

Звернув увагу, що у другій свердловині
вода є і її можна споживати, а щодо
наявності присмаку води в залізній
трубі про що стверджувала позивач, то
приблизно через місяць після
цементації труби присмак зникає, а
присмак мулу, про який зазначає
позивачка у воді є через те, що криниця
неглибока і фактично це є грунтовими
водами. Зазначив також, що бригада з 9
чоловік, про які говорила ОСОБА_1,
пробурили їй не свердловину, а викопали
криницю великого діаметру, але її
глибина доходить лише до пливуна і
звідти забираються грунтові води, так
як вручну неможливо пробурити глибоку
криницю.

Заслухавши пояснення сторін, свідків
та дослідивши матеріали справи, суд
дійшов переконання про відсутність
підстав для задоволення позову.

Восени 2012 року сторони по справі уклали
усний договір підряду, відповідно до
якого ОСОБА_2 (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати роботу по
облаштуванню свердловини для
водопостачання електричним насосом,
яка включає буріння свердловини та
встановлення обсадних
азбестоцементних труб, за завданням
ОСОБА_5 (замовник), яка зобов'язалася
прийняти та оплатити виконану роботу.
Сторони також домовилися, що
відповідно до ст.ст. 840 та 850 ЦК України,
роботи будуть виконуватися з матеріалу
замовника та вона найме та оплатить
роботу працівників, які будуть
допомагати ОСОБА_2

Недодержання сторонами вимоги ст. 208 ЦК
України щодо письмової форми угоди не
має наслідком її недійсність
відповідно до ст. 218 ЦК України.

Відповідач до початку придбання
матеріалів довів до відома позивачки
про наявність пливуна та можливі
ризики при використанні азбоцементних
труб для свердловини, зокрема,
можливість їх пошкодження та
неможливість подальшого продовження
робіт на свердловині, але вона
наполягла на використанні саме таких
труб, що визнала в ході судового
розгляду. Про це їй також відомо за
наслідками аналогічних робіт в її
брата ОСОБА_4, проживаючого по
сусідству, які виконував відповідач, в
ході яких були труднощі при бурінні
свердловини, так як через пошкодження
азбоцементної труби на глибині
довелося бурити нову свердловину.

У зв'язку з пошкодженням труби на
глибині сторони дійшли згоди про
буріння нової свердловини, відомостей
про зміну інших умов договору ними не
надано. Відповідач повторно звернув
увагу на необхідність застосування
металевої труби, однак позивачка
наполягала виключно на азбоцементній,
яка також була придбана за її кошти.

В ході буріння другої свердловини та
забивання труби було пошкоджено
з'єднувальний хомут між верхньою та
нижньою трубами, однак роботи по
розкопуванню труби зовні для заміни
хомута не були завершені через
відсутність допоміжних працівників.

Замовник за договором підряду має
право на відшкодування збитків від
підрядника за наявності у роботі
істотних відступів від умов договору
підряду або інших істотних недоліків,
відповідно до ч. 2 ст. 852 ЦК України, або
якщо відступи у роботі від умов
договору підряду або інші недоліки у
роботі є істотними та такими, що не
можуть бути усунуті у встановлений
замовником строк, відповідно до ч. 3 ст.
858 ЦК України.

Позивачем не зазначено та в ході
судового розгляду не було встановлено,
в чому саме полягають відступи
відповідача від умов договору підряду,
або які недоліки в його роботі були ним
допущені.

Неможливість закінчення роботи по
першій свердловині зумовлена
виконанням підрядником вимог
замовника, попередженого про наявні
ризики неможливості завершити роботи
через можливе пошкодження а/ц труби, що
і сталося в ході роботи. В даному
випадку в підрядника ОСОБА_2 не
наступає обов'язок відшкодовувати
збитки замовнику, оскільки він
виконував її вказівки, після
попередження про можливі ризики при
використанні тих труб, на використанні
яких наполягала замовник.
Відповідальність підрядника, який не
відмовився від виконання таких робіт,
відповідно до ст. 848 ЦК України, може
полягати лише у відсутності права
вимоги оплати такої роботи.

Неможливість закінчення роботи по
другій свердловині є наслідком
невиконання умов договору не
підрядником, а саме замовником, яка не
забезпечила підрядника помічниками за
свої кошти для виконання ним робіт
відповідно до умов укладеного між ними
договору, тому обов'язку підрядника
відшкодувати збитки також не виникає.

З показів свідків ОСОБА_4, брата
позивачки, його цивільної дружини
ОСОБА_6, які проживають в господарстві в
с. Ленінське, сусідньому з
господарством позивачки, та ОСОБА_7,
жителя с. Ленінське, який раніше
допомагав відповідачу бурити
свердловину ОСОБА_4, вбачається, що під
землею дійсно знаходиться пливун, що
дуже ускладнює роботи по бурінню
свердловин, так як у ОСОБА_4 перша
свердловина також не була закінчена
через пошкодження труби.

Судом не вбачається підстав для
застосування до відносин між сторонами
норм Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки відповідно до ст.
1 даного закону виконавцем є суб'єкт
господарювання, яким відповідач не
являється, так як не зареєстрований
суб'єктом підприємницької діяльності.

Судом не вбачається підстав для
стягнення моральної шкоди, оскільки
відсутні неправомірні діяння
відповідача, а також відсутність
домовленостей сторін про
відшкодування моральної шкоди згідно
укладеного між ними договору.

Керуючись ст.ст. 208, 218, 837, 840, 848, 850, 852, 858
ЦК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И
В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення, шляхом подання
апеляційної скарги через
Теофіпольський районний суд
Хмельницької області.

Суддя
Самойлович А.П.