АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/2-2168/10 22-ц/774/585/К/14
Справа № 210/1067/13-ц
Провадження № 22-ц/774/585/К/14
Доповідач - Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 19 вересня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю працівника на
виробництві.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

представник відповідача Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області - Овсяніков
Ілля Володимирович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_3, від імені та в
інтересах якої діє ОСОБА_5, звернулася
до суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
Відділення Фонду) про стягнення
моральної шкоди, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року її син ОСОБА_6 загинув
внаслідок ураження електричним
струмом під час виконання трудових
обов'язків гірничого майстра на
дільниці №19 шахти «Октябрська» ПАТ
«Кривбасзалізрудком».

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 19 вересня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 частково
задоволено та стягнуто з Відділення
Фонду на користь ОСОБА_3 моральну шкоду
в сумі 40 000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
Відділення Фонду ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що судом невірно застосовано
матеріальний закон. Так, нормами ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не передбачено
відшкодування моральної шкоди членам
сім'ї загиблого, а тому суд не мав
підстав стягнення морально шкоди з
Відділення Фонду.

Позивач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_5, будучи завчасно (06.03.2014 року)
належним чином повідомленими про час і
місце розгляду справи (про що свідчить
розписка представника позивача ОСОБА_5
про вручення йому судової повістки про
виклик в судове засідання на 13.03.2014
року, яка згідно ч. 5 ст. 76 ЦПК України
вважається врученою й позивачу ОСОБА_3 -
а.с. 65), в судове засідання не з'явилися і
про причини своєї неявки суд не
повідомили, що (у відповідності до ч.2
ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача Відділення
Фонду - Овсянікова І.В., який підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 - син
позивача ОСОБА_3 - загинув ІНФОРМАЦІЯ_1
року (а.с. 3-5) при виконанні посадових
обов'язків гірничого майстра дільниці
№ 19 шахти «Октябрська» ПАТ
«Кривбасзалізрудком» від нещасного
випадку на виробництві, про що було
складено акту форми Н-1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, та
проведено спеціальне розслідування
нещасного випадку.

За результатами розслідування,
комісією установлено, що смерть ОСОБА_6
наступила від ураження електричним
струмом з рефлекторною зупинкою серця,
в результаті проведення робіт на
дільниці №19 шахти «Октябрська» ПАТ
«Кривбасзалізрудком» з порушенням
посадовими особами підприємства, у
тому числі й ОСОБА_6, посадових
інструкцій, вимог Системи управління
охороною праці на КЗРК, ст. 14 Закону
України «Про охорону праці».

Згідно з вимогами ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під
час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; а також
яка саме правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
правовідносини щодо відшкодування
моральної шкоди, завданої загибеллю
працівника внаслідок нещасного
випадку на виробництві, членам його
сім'ї регулюються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (у редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин), а тому моральну шкоду,
завдану позивачеві смертю сина,
повинен відшкодовувати Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України встановлює
загальне правило, відповідно до якого
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди настає за наявності
загальної підстави - наявності
моральної (немайнової) шкоди, а також за
наявності всіх основних умов
відповідальності, а ;саме:
неправомірної поведінки, причинного
зв'язку та вини заподіювача.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дія цього Закону
поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від їх форм
власності та господарювання, у
фізичних осіб, та осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
та громадян суб'єктів підприємницької
діяльності.

Правовий аналіз положень абз. 4 ст. 1, пп.
«е» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28,ч. 3 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (у
редакції, яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин) з
урахуванням висновків, що викладені в
Рішенні Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, дає
підстави для висновку про те, що
вказаний Закон передбачав
відшкодування потерпілому
Фондомсоціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної умовами виробництва, яка не
спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності, а також у
разі тимчасової, стійкої часткової чи
повної втрати потерпілим професійної
працездатності.

Виплата Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України грошових сум на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю застрахованої особи
унаслідок нещасного випадку на
виробництві, членам сім'ї такої особи
зазначеним Законом не передбачена.

Отже, вказаний Закон не регулює
правовідносини щодо відшкодування
моральної шкоди, завданої загибеллю
працівника внаслідок нещасного
випадку на виробництві, членам його
сім'ї.

Такі відносини регулюються ст. 1167, ч. 2
ст. 1168 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції
помилково вважав, що моральну шкоду,
завдану позивачеві смертю її сина,
повинен відшкодовувати Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на підставі вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин).

Наведене свідчить про те, що суд першої
інстанції у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою, яка підлягає
застосуванню, не звернувши уваги на
вищенаведені вимоги закону й дійшов
необґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню на підставі п.3, п.4 ст. 309 ЦПК
України в зв'язку з невідповідністю
рішення суду першої інстанції
обставинам справи, порушенням норм
матеріального права, з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, 4 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області
задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 19 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю працівника на
виробництві - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: