Справа №478/1960/13-ц 11.03.2014 11.03.2014 11.03.2014
Провадження №22-ц/784/855/14 Суддя по
1 інстанції - Сябренко І.П.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання -
Шпонарській О.Ю.,

за участю представника третьої особи -
ТОВ «Агроальянс» - Остапчук Л.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

товариства з обмеженою
відповідальністю «Сила росту»

на рішення Казанківського районного
суду Миколаївської області від 27 січня
2014 року у справі за

позовом

ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Сила росту», треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору: відділ
Держземагенства в Казанківському
районі, товариство з обмеженою
відповідальністю «Агроальянс», про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та стягнення
збитків,

встановила :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3
звернулася з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Сила
росту» (далі - ТОВ «Сила росту») про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки.

В обгрунтування позову вказувала, що
вона є власником земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
площею 12,61 га, яка розташована в межах
території Казанківської селищної ради
Казанківського району.

До отримання нею у 2008 році державного
акту на вказану земельну ділянку, між
нею та ТОВ «Сила росту» 23 березня 2006
року було укладено два договори оренди
земельної частки (паю) по 6,94 умовних
кадастрових гектарів кожна, які були
зареєстровані у книзі записів
договорів оренди землі 16 червня 2007
року.

16 вересня 2008 року на підставі двох
сертифікатів про право на земельну
частку (пай) по 6,94 умовних кадастрових
гектарів кожна, вона отримала один
державний акт на право власності на
земельну ділянку, загальною площею 12,61
га.

Вказану земельну ділянку вона
передала в оренду відповідачу строком
на 6 років, уклавши договір оренди 23
березня 2010 року, однак він не був
зареєстрований у відділі Держкомзему.
До того ж, вона не бажала продовжувати
договірні орендні відносини з
відповідачем.

9 листопада 2011 року вона уклала договір
оренди вказаної земельної ділянки з
ТОВ «Агроальянс» строком на 5 років,
який 16 січня 2012 року зареєстрований у
відділі Держкомзему Казанківського
району за № 00361.

В подальшому, на підставі судових
рішень, які ухвалені за її позовом у
2012 році та набрали законної
сили, два договори оренди земельної
частки (паю), укладені з відповідачем 23
березня 2006 року, були припинені, а
відповідача зобов'язано повернути їй
земельну ділянку, загальною площею 12,61
га, однак він продовжує безпідставно
користуватися належною їй земельною
ділянкою.

Посилаючись на те, що договір оренди,
укладений з ТОВ «Сила росту» 23 березня
2010 року, не відповідає вимогам ст. 15
Закону України «Про оренду землі»,
оскільки не містить усіх істотних
умов, позивачка просила визнати його
недійсним.

Доповнюючи позовні вимоги
позивачка просила стягнути з
відповідача на її користь збитки у
розмірі неотриманої орендної плати за
2013 рік в сумі 4342 грн.

Заперечуючи проти позову,
відповідач посилався на
безпідставність позову, оскільки з
вини відділу Держкомзему у
Казанківському районі договір оренди,
укладений з позивачкою, не був
зареєстрований, про що між ними існує
спір в судах адміністративної
юрисдикції.

Рішенням Казанківського районного
суду Миколаївської області від
27 січня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивачки 4341,40
грн. збитку та відмовлено у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки.
Стягнуто з відповідача на користь
позивачки 829, 40 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
ТОВ «Сила росту», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
рішення районного суду та ухвалити
нове, яким повністю відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що такий договір не є
вчиненим, оскільки він не пройшов
обов'язкову для цього державну
реєстрацію.

Так, згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

За змістом ст. ст. 14, 18, 20 Закону
України «Про оренду землі», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, договір оренди
укладається в письмовій формі та
підлягає державній реєстрації.

Відповідно до положень ст. ст. 210, 640 ЦК
України не є вчиненим правочин у разі
нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивачці на підставі
державного акту на право власності,
виданого 16 вересня 2008 року
Казанківською райдержадміністрацією,
належить земельна ділянка
сільськогосподарського призначення
площею 12,61 га, розташована в межах в
межах території Казанківської
селищної ради Казанківського району
(а.с. 10).

9 листопада 2011 року вона уклала договір
оренди вказаної земельної ділянки з
ТОВ «Агроальянс» строком на 5 років,
який 16 січня 2012 року зареєстрований у
відділі Держкомзему Казанківського
району за № 00361.

Однак, земельною ділянкою безпідставно
користується відповідач, посилаючись
на наявність договору оренди цієї ж
земельної ділянки, який укладений з
позивачкою в письмовій формі 23
березня 2010 року строком на 6 років.

Проте, в порушення вимог ст.ст. 18, 20
Закону України «Про оренду землі»,
вказаний договір оренди не пройшов
державну реєстрацію у відповідному
органі державної реєстрації, тому він
не є вчиненим.

Із матеріалів справи також вбачається,
що відповідач протягом 2013 року без
належної правової підстави
користувався земельною ділянкою
позички, тому суд першої інстанції
правомірно, відповідно до вимог ст. 1212
ЦК України, стягнув на її користь
спричинені збитки за 2013 рік в розмірі
обумовленої між ними орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України
положення глави 83 ЦК застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

За такого, доводи апеляційної скарги
відповідача про незаконність такого
стягнення є необґрунтованими,
оскільки земельна ділянка перебувала
у користуванні відповідача й лише 23
грудня 2013 року повернута позивачці
(а.с. 100-101).

Інші доводи апеляційної скарги
не впливають на правильність
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія не
вбачає підстав для скасування рішення
районного суду, постановленого з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Сила
росту» відхилити, а рішення
Казанківського районного суду
Миколаївської області від
27 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: