Справа № 397/2502/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2014 року Олександрівський
районний суд Кіровоградської області у
складі: головуючого судді - Безуматова
М.В., при секретарі - Захаренко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заяви про
відмову від прийняття спадщини
недійсною та визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом про визнання заяви про відмову
від прийняття спадщини недійсною,
визнання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсним та
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

В позовній заяві позивач вказує
на те, що після смерті матері ОСОБА_3,
відкрилась спадщина, від якої позивач
відмовився на користь свого брата
ОСОБА_2. Позивач в позовній заяві
посилається на те, що після смерті
матері знаходився у пригніченому
стані, і йому було байдуже до наслідків
вчинення такого правочину, в зв'язку з
цим на даний час позивач не має права
володіння, користування та
розпоряджання частиною земельної
ділянки, від спадкування якої він
відмовився.

Позивач в судове засідання
з'явився, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, проти
задоволення позову не заперечує.

Заслухавши сторони та вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

В судовому засіданні було
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3, після її смерті відкрилась
спадщина, спадкоємцями першої черги
якої є її сини, а саме позивач та його
брат. 29 квітня 2010 року позивач
відмовився від своєї частки спадщини,
яка відкрилась після смерті матері на
користь свого брата ОСОБА_2.

Із заяви до приватного нотаріуса
Олександрівського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області ОСОБА_5 вбачається, що позивач
відмовився від своєї частки спадкового
майна, яке залишилось після смерті
матері ОСОБА_3(а.с. 10)

Відповідно до витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі
вбачається, що після смерті ОСОБА_3 була
заведена спадкова справа, відповідно
до якої спадкоємцем майна, що
залишилось після її смерті, а саме
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 6, 28 га, яка
знаходиться на території
Красносілківської сільської ради є її
син ОСОБА_2.(а.с. 67)

Зі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом вбачається, що
спадкоємцем майна, яке залишилося
після смерті ОСОБА_3, а саме земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 6, 28 га, яка знаходиться на
території Красносілківської сільської
ради є ОСОБА_2(а.с. 66)

Суд вважає, що правовідносини, що
склалися між сторонами регулюються
главою 16 та главою 87 Цивільного Кодексу
України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України
однією з вимог, додержання якої є
необхідним для чинності правочину є те,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

В силу вимог ст. 1273 ЦК України відмова
від прийняття спадщини може бути
відкликана протягом строку,
встановленого для її прийняття.

Зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд
знаходить, що главою 87 ЦК України не
передбачено відновлення права на
прийняття спадщини. Відмова від
прийняття спадщини являє собою
правочин, а визнати правочин недійсним
можна лише у випадках передбачених ст.
215 Цивільного Кодексу України. Так як
суд розглядає справу в межах наданих
йому доказів, суд знаходить, що в
судовому засіданні позивач не надав
переконливих доказів, що під час
надання заяви про відмову від
прийняття спадщини, він знаходився в
такому стані, що позбавляв його
можливості давати оцінку своїм діям та
керувати ними, та тому він на той час
написав заяву про відмову від
прийняття спадщини.

Суд знаходить, що позивач пропустив
строк, в який відповідно до закону може
бути відкликана відмова від прийняття
спадщини. Питання про поновлення
строку позивач в своїх позовних
вимогах не ставить, а тому суд вважає,
що позовні вимоги в частині визнання
недійсною заяви про відмову від
прийняття спадщини задоволенню не
підлягають.

Також позивач просить суд
визначити йому додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
яка на даний час відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом належить ОСОБА_2. Суд вважає,
що дані позовні вимоги суперечать
чинному законодавству.

При цьому суд не бере до уваги
згоду відповідача на задоволення
позову, так як це суперечить закону.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.209, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання заяви про відмову від
прийняття спадщини недійсною та
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовити.

На рішення суду може бути подана
через Олександрівський районний суд в
апеляційний суд Кіровоградської
області апеляційна скарга протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні під час проголошення судового
рішення можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Суддя: /підпис/

Копія вірна:

Рішення набуло законної сили
"___"_________________ року та підлягає
виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі
№397/2502/13-ц.

Голова Олександрівського районного
суду

Кіровоградської області
М.В. БЕЗУМАТОВ