Справа № 1215/1581/2012
Провадження № 22ц/782/365/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Лісіциної А.І.

суддів: Назарової М.В., Галан Н.М.

при секретарі Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лутугинського районного
суду Луганської області від 15 січня
2013р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення боргу,-

встановила:

Рішенням Лутугинського районного суду
Луганської області від 15 січня 2013р.
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 15 762,86грн. боргу та
223,60грн. судових витрат понесених
позивачем під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі апелянт
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено , що позивач 19.09.2010р.
ОСОБА_3 дала у борг відповідачу ОСОБА_1 -
14 344 грн. з терміном їх повернення до
31.12.2010р., про що остання власноручно
написала розписку.

09.02.2012р. позивачка змінила прізвище з
«Талдикіна» на «Фісун», у зв'язку з чим
отримала паспорт, оскільки 27.08.1995р. між
нею та ОСОБА_4 був укладений шлюб.

У встановлений розпискою строк
відповідач ОСОБА_1 борг не повернула.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
наявність розписки у позикодавця
свідчить про невиконання зобов'язання
позичальником, доказів про повернення
грошей відповідач суду не надав.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст. 1053 ЦК України за
домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу, найму майна
або з іншої підстави, може бути
замінений позиковим зобов'язанням.
Заміна боргу позиковим зобов'язанням
провадиться з додержанням вимог про
новацію і здійснюється у формі,
встановленій для договору позики
(стаття 1047 ЦК України).

Новація це спосіб припинення
зобов'язання за домовленістю сторін
про зміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами згідно з вимогами ч.2 ст. 604 ЦК
України.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається в письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог закону та на
підтвердження укладання договору
позики позивачем надана розписка
ОСОБА_1 Будь-яких письмових доказів,
які б спростовували наявність
зобов'язання про повернення боргу
відповідачкою суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України, яка передбачає, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання та в разі його
прострочення на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом., тому суд обгрнутовано
стягнув суму боргу з урахуванням вимог
ст.. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, рішення ухвалено
з додержанням вимог матеріального та
процесуального права і судова колегія
не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313 -315, 317 ЦПК
України судову колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 15 січня 2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: