АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/928/13-ц
Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/534/К/14
Категорія № 42 ( І )
Доповідач Грищенко Н.М.
20 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого - судді : Грищенко Н.М.,
суддів : Братіщевої Л.А., Турік В.П.,
при секретарі - Булах К.А.
за участю: позивача - ОСОБА_2,
його представника - ОСОБА_3,
представника відповідача - ОСОБА_4 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
який діє за довіреністю в інтересах
ОСОБА_4, на рішення Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу від 17
червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа-Жовтневий
районний відділ у місті Кривому Розі
Головного управління державної
міграційної служби України у
Дніпропетровській області, про
вселення у домоволодіння, усунення
перешкод в користуванні власністю,
виселення з домоволодіння та зняття з
реєстраційного обліку,-
У березні 2013 року
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа-Жовтневий районний
відділ у місті Кривому Розі Головного
управління державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області про вселення у домоволодіння,
усунення перешкод в користуванні
власністю, виселення з домоволодіння
та зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що рішенням
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу від 25 листопада 2011 року, за
ним визнано право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, яка була його
бабусею. Рішенням суду позивачу
усунуто перешкоди у користуванні
спадщиною, зобов'язано ОСОБА_4 надати
ключі від спадкового домоволодіння і
не перешкоджати ним користуватись.
Згідно витягу про державну реєстрацію
прав на нерухоме майно позивач є
власником спірного домоволодіння.
Відповідач чинить перешкоди йому у
користуванні домоволодінням,
проживаючи у будинку. Відповідач не
виконує рішення суду, в домоволодіння
не пускає, хвіртка від огорожі закрита
на замок, двері йому він не відчиняє і
ключі не надає. Відповідач ОСОБА_4
вирубав сад, знищив дерева та кущі на
земельній ділянці, на якій розташоване
домоволодіння, призводить
домоволодіння в негідний стан.
ОСОБА_4 був співмешканцем померлої
бабусі ОСОБА_7 та з її згоди був
зареєстрований в спірному
домоволодінні. Позивач, посилаючись на
те, що ОСОБА_4 не являється членом його
сім'ї , згоди на його проживання і
реєстрацію в домоволодінні АДРЕСА_1
власником він не давав просить суд:
вселити його ОСОБА_2 у житловий будинок
домоволодіння АДРЕСА_1, власником якого
він є. Виселити ОСОБА_4 з домоволодіння
АДРЕСА_1, усунувши таким чином йому
перешкоду у користуванні власністю.
Зобов'язати Жовтневий відділ у місті
Кривому Розі головного Управління
державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 17 червня 2013 року позов
задоволено. Вселено ОСОБА_2 у житловий
будинок домоволодіння АДРЕСА_1, як
власника. Виселено ОСОБА_4 з
домоволодіння АДРЕСА_1, усунувши
перешкоду у користуванні власністю
ОСОБА_2 Зобов'язано Жовтневий відділ у
м. Кривому Розі головного Управління
державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за
Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 04 жовтня 2013 року
ОСОБА_5, який діє за довіреністю в
інтересах відповідача ОСОБА_4,
відмовлено в задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення.
скарзі представник відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.
Вважає, що суд першої інстанції,
виселивши відповідача ОСОБА_4, не
зазначив житлового приміщення, яке
повинно бути надано відповідачу.
Судом не з'ясовано, яким чином
відповідач чинить перешкоди
позивачу.Крім того, вважає, що перехід
права власності на домоволодіння не
позбавляє відповідача права
користування житлом.
Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.
Судом
встановлено, що згідно витягу
державної реєстрації прав на нерухоме
майно від 11 серпня 2012 року ОСОБА_2 є
власником житлового будинку з
господарчими спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.
Згідно відомостей адресно-
довідкового підрозділу ГУДМС УДМС
України у Дніпропетровській області
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та
проживає по АДРЕСА_1 з 28.01.1993 року ( а.с.41).
Рішенням Жовтневого районного
суду м.Кривого Рогу від 25 листопада 2011
року зобов'язано ОСОБА_4 усунути
перешкоди ОСОБА_2 у користуванні
спадщиною, надати йому ключі від
домоволодіння і не перешкоджати ним
користуватися. ( а.с.8-9). В цій частині
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
червня 2012 року рішення суду першої
інстанції залишено без змін. ( а.с. 10-11).

У зв'язку із тим, що відповідач
чинить перешкоди позивач ОСОБА_2 не
може вселитись в будинок за місцем
реєстрації, володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном на власний
розсуд з вини відповідача, який там
проживає до цього часу, через що
виникли складнощі при сплаті
комунальних платежів, при укладенні
договорів з відповідними службами.

Рішення суду відповідач не виконує, в
домоволодіння позивача ОСОБА_2 не
пускає, ключі йому не надав. ОСОБА_4 не
є членом сім'ї позивача ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд
першої інстанції керувався ст.ст.319,321,391
ЦК України та дійшов висновку, що
відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди
ОСОБА_2 у користуванні домоволодінням
АДРЕСА_1, яке належить йому на праві
приватної власності.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду
першої інстанції з наступних
підстав.

Способи захисту права власності
передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК
України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло житловий будинок,
садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК
України).

Права власника ;житлового будинку
(квартири) визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України,
передбачено, що власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу
України та ст. 150 ЖК України передбачено
право власника використовувати житло
для власного проживання членів сім'ї,
інших осіб, та розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Також у статті 41 Конституції
України вказано, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу
України, жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством
Союзу РСР і Української РСР.

Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV
(з подальшими змінами) зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 не є членом сім'ї
позивача, був зареєстрований в
домоволодінні АДРЕСА_1 попереднім
власником ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивач
ОСОБА_2 позбавлений можливості вільно
користуватись належним йому на праві
власності домоволодінням, що згідно
Конституції України порушує його
права та свободи.

Колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
представника відповідача про те, що
при переході права власності на
домоволодіння, особа яка в ньому
проживає не втрачає права
користування в житловому приміщенні,
оскільки вони не відповідають
вимогам законодавства ст. 391 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача про
виселення відповідача ОСОБА_4 зі
спірного домоволодіння без вирішення
питання про надання іншого житла є
безпідставними та такими, що не
заслуговують на увагу. З огляду на ч.1
ст.109 ЖК України виселення із
займаного приміщення допускається з
підстав, установлених законом.
Виселення провадиться добровільно,
або в судовому порядку.

Оскільки договір найму між
власником домоволодіння ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_4 не укладався,
згоди на його проживання власник не
надавав, відповідач підлягає
виселенню без надання іншого
житлового приміщення, оскільки займає
його без належних правових підстав.

Також колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
відсутність правових підстав для
зняття відповідача ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку не заслуговують
на увагу.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення ст. 7 цього Закону
підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

З огляду на це, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства.

Судом першої інстанції вирішено
питання про усунення перешкоди у
користуванні ОСОБА_2, як власнику зі
сторони ОСОБА_4 домоволодінням
АДРЕСА_1 шляхом його виселення, у
зв'язку із чим є підстави для зняття
його з реєстраційного обліку.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку та ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

За таких обставин,
колегія суддів вважає, що рішення судом
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законодавства, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_5, який діє за довіреністю в
інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу від 17
червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді