Справа № 254/6052/13-ц
Провадження № 2/254/1686/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року
м.
Донецьк

Будьоннівський районний
суд міста Донецька у складі:

головуючий суддя
Заборський В.О.,

при секретарі
Калініній Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частку в спільному майні
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання ?
частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, розташованого у АДРЕСА_1,
спільною сумісною власністю подружжя
та визнання за ОСОБА_1 право власності
на ? частину даного житлового будинку.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у
шлюбі з 20 листопада 1980 року, який
розірвано рішенням Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 20 серпня
2010 року. Під час шлюбу ними за спільні
кошти було придбано ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівель. Згідно договору
купівлі-продажу від 21 листопада 1980
року, посвідченого державним
нотаріусом Третьої донецької
державної нотаріальної контори та
зареєстрованим в реєстрі за № 7743,
власником зазначеної частки будинку
зазначений відповідач ОСОБА_2. Позивач
вважає, що набуте майно під час шлюбу є
спільною сумісною власністю і вона має
право на ? частину спільного сумісного
майна.

У судове засідання позивачка
ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином. Від неї надійшла заява про
розгляд справи у її відсутність,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Від нього надійшла заява про
розгляд справи у його відсутність.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності позивача і
відповідача в особистих поясненнях
яких немає необхідності, за
матеріалами справи.

В судовому засіданні дослідивши
надані сторонами письмові докази, суд у
межах заявлених позовних вимог (стаття
11 ЦПК України) встановив наступне.

20 листопада 1980 року укладено шлюб
між відповідачем ОСОБА_2 та позивачкою
ОСОБА_1, про що відділом ЗАГС м. Стаханов
Ворошиловградської області в книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
зроблено запис за № 1204.

Рішенням Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 20 серпня
2010 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1
розірвано.

Згідно Договору купівлі-продажу
від 21 листопада 1980 року, посвідченого
державним нотаріусом Третьої
донецької нотаріальної контори
Бабільчук Є.І., реєстровий № 7743, ОСОБА_2
придбав ? частину жилого будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, розташованого в АДРЕСА_1 на
земельній ділянці 465 кв.м.. На даній
земельній ділянці знаходиться один
одноповерховий жилий будинок площею
44,90 кв.м і надвірні будівлі: літня кухня,
сіни, уборна, забор, ворота, замощення ,
водопровід. Згідно реєстраційного
напису, право власності на ? частину
жилого будинку зареєстровано за ОСОБА_2
28 листопада 1980 року, реєстровий № 1923.

Оскільки будинок придбано в 1980
році, суд вважає за необхідне
застосувати законодавство, яке було
чинним на той час.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Згідно ст. 28 цього ж Кодексу, в
разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу. Суд може визнати
майно, нажите кожним із подружжя під
час їх роздільного проживання при
фактичному припиненні шлюбу, власністю
кожного з них.

Судом встановлено, що ? частина
будинку АДРЕСА_1 придбана відповідачем
ОСОБА_2 і позивачем ОСОБА_1 під час
шлюбу, тобто ця частка є спільною
сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Судом не здобуто відомостей про
наявність письмового договору між
сторонами про розмір часток майна
кожного із них, правовстановлюючий
документ - Договір купівлі продажу від
21 листопада 1980 року та право власності
на ? частину будинку оформлено тільки
на відповідача ОСОБА_2, через що іншими
особами не визнається право власності
позивачки на її частину будинку, чим
обмежуються її права на частину
власності у будинку. Тому суд вважає, що
1/2 частина будинку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачці
та відповідачу у рівних долях, по 1/4
частині кожному, й вимоги позивачки
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню витрати по оплаті
судового збору в розмірі 229,41 грн., які
документально підтверджені

Керуючись ст. 22, 28 Кодексу про шлюб
та сім'ю, ст. 3, 10, 15, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
в спільному майні подружжя -
задовольнити.

Визнати ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною
частиною надвірних будівель спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на 1/4 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівель.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 229,41 грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Будьонніський районний суд м. Донецька.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається у письмовій формі протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: