Провадження № 2-569/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко
В.В.

при секретарі - Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в
порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2013 року позивач ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» звернувся до суду з позовом в
якому просить стягнути на свою користь
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в порядку
регресу витрати пов'язані з виплатою
страхового відшкодування в розмірі
4513,20 грн. та судовий збір.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
посилається на те, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 01.10.2008 року був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. 04.07.2009 року в м.
Києві на перехресті проспекту
Повітрофлотського та вул.. Антонова з
вини відповідача ОСОБА_1 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
забезпеченого автомобіля «АС 63302АХІ-1»,
д.н. НОМЕР_3, та потерпілого автомобіля
«Daewoo», д.н. НОМЕР_4.

12.03.2012 року позивач здійснив виплату
страхового відшкодування на користь
страховика потерпілого ПАТ «ВіЕйБі
Страхування» в розмірі 4513,20 грн.

Відповідачіі порушили умови договору
страхування та не повідомили позивача
про дорожньо-транспортну пригоду.

У зв'язку з цим позивач вважає, що
згідно п.п. ґ п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» він набув право регресної
вимоги в межах суми виплаченого
страхового відшкодування, тобто 4 513, 20
грн., які він просить стягнути на свою
користь з відповідачів в солідарному
порядку.

В судове засідання позивач свого
представника не направив, про місце та
час розгляду справи повідомлений
належним чином. 19.02.2013 року до суду
надійшла телеграма представника
позивача, в якій він просить розглядати
справу у його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти вимог позивача заперечив з
підстав необґрунтованості вимог в
частині покладення на нього обов'язку
солідарного відшкодування шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Про причини своєї неявки суд до відома
на поставив. З заявою про відкладення
розгляду справи та про розгляд справи у
його відсутності не звертався. З
урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України,
суд вважає можливим розглянути справу
у його відсутності.

Заслухавши пояснення відповідача
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.10.2008 року між
позивачем та ОСОБА_2 укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, що підтверджується полісом
№ВА/7045757. За даним договором ПАТ «СК
«ПЗУ Україна» взяло на себе
зобов'язання в разі настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю забезпечуваного транспортного
засобу «АС 63302АХІ-1», д.н. НОМЕР_3, за
умови настання цивільно-правової
відповідальності здійснити виплату
страхового відшкодування на користь
третіх осіб, яким під час такої ДТП
заподіяна шкода.

04.07.2009 року в м. Києві на перехресті
проспекту Повітрофлотського та вулиці
Антонова сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю забезпеченого
автомобіля «АС 63302АХІ-1», д.н. НОМЕР_3, та
автомобіля «Daewoo», д.н. НОМЕР_4.

Згідно довідки про
дорожньо-транспортну пригоду №8427864
видану ВДАІ з обслуговування
Солом'янського району УДАІ ГУМВС
України в м. Києві, на час скоєння ДТП
автомобілем «АС 63302АХІ-1», д.н. НОМЕР_3,
керував ОСОБА_1 Вказаний автомобіль
належить на праві власності ОСОБА_2
Зазначені обставини в судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2 визнав.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 05.10.2009 року ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні,
що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Враховуючи що постанова Солом'янського
районного суду м. Києва від 05.10.2009 року
набрала законної сили, суд вважає вину
відповідача ОСОБА_1 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди від
04.07.2009 року доведеною.

20.10.2011 року до позивача звернувся
страховик потерпілого внаслідок ДТП
автомобіля «Daewoo», д.н. НОМЕР_4, ПАТ
«ВіЕйБі Страхування» з заявою про
виплату страхового відшкодування.

12.03.2012 року позивач на підставі
страхового акту та розрахунку суми
страхового відшкодування до нього,
здійснив виплату страхового
відшкодування у розмірі 4513,20 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 12.03.2012 року №2229.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду визначені ст. 1166
ЦК України. Зазначена стаття, зокрема,
визначає, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку. Джерелом
підвищеної небезпеки є, зокрема,
діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів, що
створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року
роз'яснено, що спір про відшкодування
шкоди, завданої самим джерелам
підвищеної небезпеки кожним із їх
володільців перед іншим із них,
вирішується за правилами статті 1188 ЦК,
а саме: шкода, завдана одному з
володільців із вини іншого,
відшкодовується винним.

Згідно п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», встановлено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і
за умов, визначених цим Законом.

Водночас відповідно до п.п. 33.1.4. п. 33.1 ст.
33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

Таким чином, враховуючи, що матеріальна
шкода, яка відшкодована ПАТ «ВіЕйБі
Страхування» власнику автомобіля
«Daewoo», д.н. НОМЕР_4, завдана з вини
ОСОБА_1, а також те, що останній не
повідомив позивача про настання
страхового випадку, суд приходить до
висновку про те, що вимога позивача про
стягнення на його користь з ОСОБА_1 в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування в
розмірі 4513,20 грн. є обґрунтованою, та
підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд визнає такими, що
заслуговують на увагу доводи
відповідача ОСОБА_2 про
безпідставність покладення на нього
обов'язку виступати солідарним
боржником разом з ОСОБА_1

Так, статтею 541 ЦК України визначено, що
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Солідарна відповідальність внаслідок
завдання шкоди встановлена, зокрема,
ст. 1190 ЦК України, частина перша якої
визначає, що особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим. В тім, в ході розгляду
справи не встановлено, що шкода завдана
автомобілю «Daewoo», д.н. НОМЕР_4, спільними
діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Так само не передбачено солідарну
відповідальність страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, і
положеннями п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на який посилається позивач
обґрунтовуючи своє право вимоги.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстави для задоволення
позову в цій часті.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
підлягає стягненню сплачений судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», ст.ст. 33, 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст. 22, 993, 1166,
1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10,11, 57-61, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди в порядку регресу -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму
виплаченого страхового відшкодування
в розмірі 4 513, 20 грн., витрати на оплату
судового збору в сумі 229, 40 грн., а
всього - 4 742, 60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: