АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1940/14
Справа № 635/9741/13-ц
Головуючий 1 інстанції
Категорія: виселення
Доповідач: Овсяннікова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко
І.С.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в особі його
представника ОСОБА_2 на заочне рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 19 грудня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та усунення з її
боку перешкод у здійсненні права
власності шляхом виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
усунення з її боку перешкод у
здійсненні права власності шляхом
виселення.

В обґрунтування позову вказав, що 19
лютого 2009 року між ним та ОСОБА_3 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири , який посвідчений приватним
нотаріусом та зареєстрований в реєстрі
за реєстровим № 787 .

Відповідно до умов договору ОСОБА_1
придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

На виконання п. 1.5 діючого на той час
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 157/6445
від 18 лютого 2002 року, а також згідно з
нормами та виходячи зі змісту вимог ст.
ст. 182, 210, 334 Цивільного кодексу України,
18 серпня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрував в
КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» своє право власності
на вищевказану квартиру за
реєстраційним № 23424534, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 22137755 від 12 березня 2009 року.

Однак, належною йому квартирою і до
цього часу продовжує користуватися її
колишній власник , а саме ОСОБА_3

Просить визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1;

Усунути перешкоди завдані ОСОБА_1 з
боку ОСОБА_3 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом її виселення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені ним документально
підтверджені судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився.

Представник позивача у судове
засідання не з'явилася. Надала письмову
заяву,з якої вбачається, що вона позов
підтримує в повному обсязі , справу
просить розглядати за її відсутності,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася.

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
19 грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
в особі його представника ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду змінити в частині
усунення перешкод з боку ОСОБА_3 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
її виселення, посилаючись на те , що
рішення є незаконним, винесеним з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи та чинному
законодавству.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи 19 лютого 2009 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
згідно умов якого ОСОБА_3 продала, а
ОСОБА_1 купив спірну квартиру.

Умовами договору-п.14- передбачено, що
ОСОБА_3 бере на себе зобов'язання
знятися з реєстраційного обліку до 19
квітня 2009 року, звільнити належну йому
квартиру до 19 квітня 2009 року в тій
якості , в якій вона знаходиться на
теперішній час і з якою ОСОБА_1 був
ознайомлений , а також вона
зобов'язується передати ОСОБА_1 ключі
від вищевказаної квартири до 19 квітня
2009 року.

Згідно відповіді АБ міста Харкова
ОСОБА_3 з 17 серпня 2011 року знята з
реєстрації в цій квартирі.

Однак, ключі ОСОБА_1 вона не передала, не
засвідчила своє фактичне виселення з
квартири, що позбавляє ОСОБА_1 як
власника користуватись та
розпоряджатись належним йому майном.

Відповідно до вимог ст..319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно вимог ст.ст.9 ч.3,4;98, 150 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Наймач жилого приміщення та члени його
сім'ї, які проживають разом з ним,
можуть за взаємною згодою дозволити
тимчасове проживання в жилому
приміщенні, що є в їх користуванні,
інших осіб без стягнення плати за
користування приміщенням (тимчасових
жильців), в тому числі опікуна чи
піклувальника, який не є членом сім'ї
наймача.

Тимчасові жильці на вимогу наймача
або членів сім'ї, які проживають разом
з ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

З часу оформлення договору купівлі -
продажу і до оговореного строку
виселення (з 19 лютого по 19 квітня)
ОСОБА_3 продовжувала проживати в
квартирі з дозволу власника - ОСОБА_1,
тобто, є тимчасовим мешканцем, а тому
згідно вимог ст..ст. 98,99 ЖК України
підлягає виселенню з квартири без
надання іншого житла.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову в частині виселення ОСОБА_3 суд
першої інстанції виходив з тих
обставин, що ОСОБА_3 знята з реєстрації
в спірній квартирі, а тому і підстав для
її виселення не вбачається.

Однак, погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки сам по собі
факт зняття з реєстрації не може
свідчити про те, що відповідачка не
продовжує фактично проживати в спірній
квартирі.

За таких обставин рішення суду в
частині відмови в задоволенні позову
про виселення ОСОБА_3 підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
задоволення позову в цій частині.

Судові витрати підлягають розподілу
згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його
представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 19 грудня
2013 року у частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_1 про
виселення ОСОБА_3 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні
права власності та виселити ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 236 грн.50 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення , однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: