Справа № 2-к/303/2/14
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у
справі

25 березня 2014 року
м. Мукачево

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області Морозова Н. Л., перевіривши
форму і зміст клопотання представника
по довіреності ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання заповіту, виданого органом
іноземної держави, дійсним на
території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася в суд з
клопотанням про визнання заповіту від
Імені ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.,
уродженця С. В. Лучки, Мукачівського
району на користь сина ОСОБА_2 та доньки
ОСОБА_3, посвідченого нотаріусом
Манчестер НГ США від 17.05.2001 року та
легалізованим в січні 2014 року на
підставі Гаазької Конвенції від 05.10.1961
р. в посольстві США дійсним на
території України.

Клопотання мотивовано тим, що
спадкове майно, розміщене на території
України спадкоємці юридично не
оформили, а тому посилаючись на Закон
України «Про міжнародне приватне
право» просить визнати заповіт,
посвідчений нотаріусом США дійсним на
території України.

Якщо спадкодавець, якому належало
майно на території України, мав останнє
місце проживання на території
іноземної держави, місце відкриття
спадщини визначається на підставі
Закону України «Про міжнародне
приватне право».

Відповідно до статті 70 Закону України
«Про міжнародне приватне право»
спадкові відносини регулюються з
урахуванням положень статей 71, 72 цього
Закону правом держави, у якій
спадкодавець мав останнє місце
проживання, за винятком, якщо
спадкодавцем не обрано в заповіті
право держави, громадянином якої він
був. У разі, якщо після складання
заповіту його громадянство змінилося,
вибір права спадкодавцем буде
недійсним.

Стаття 71 Закону України «Про
міжнародне приватне право» встановлює,
що спадкування нерухомого майна
регулюється правом держави, на
території якої знаходиться це майно, а
майна, яке підлягає державній
реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про
міжнародне приватне право" документи,
що видані уповноваженими органами
іноземних держав у встановленій формі,
визнаються дійсними в Україні в разі їх
легалізації, якщо інше не передбачено
законом або міжнародним договором
України.

Ст. 100 Закону України „Про нотаріат"
передбачає, що документи, які складено
за кордоном з участю іноземних властей
або які від них виходять, приймаються
нотаріусами за умови їх легалізації
органами Міністерства закордонних
справ України. Без легалізації такі
документи приймаються нотаріусами у
тих випадках, коли це передбачено
законодавством України, міжнародними
договорами, в яких бере участь Україна.

Тобто, для вчинення будь-яких
нотаріальних дій, у тому числі, і для
засвідчення вірності перекладу та
вірності копій, документи, які складено
за кордоном за участю іноземних
органів влади або які від них виходять,
повинні прийматися нотаріусами за
умови легалізації або проставляння
апостилю, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами.

Документи, що видані та мають юридичну
силу на території України, також можуть
використовуватись на території іншої
держави тільки після їх відповідного
засвідчення, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами.

Таким чином, нормами Закону України
«Про міжнародне приватне право» та
Закону України „Про нотаріат", чітко
врегульовано вказані правовідношення,
в той час, як норми цивільного
процесуального закону не містять
вказівок на порядок розгляду та
вирішення таких.

При цьому суд констатує, про
відсутність у клопотанні даних щодо
відмови нотаріуса у вчиненні
нотаріальної дії.

Відповідно до п.1.ч.2. ст.122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Керуючись: п.1.ч.2 ст.122 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за
клопотання представника по
довіреності ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту,
виданого органом іноземної держави,
дійсним на території України.

Повернути заявнику сплачений судовий
збір в розмірі 243,60 гривень згідно
квитанції № від 25 лютого 2014 року.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд,
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя
Морозова Н. Л.