Справа № 249/681/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Стріжакової Г.В.

при секретарі
Долинській Я.Ю.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Батурської М.О.

представника третьої особи
Абдужалілова Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті м. Шахтарськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Шахтарської міської ради Донецької
області, третя особа Комунальне
підприємство «Комунальник» про
визнання членом сім'ї наймача, про
визнання права користування жилим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання членом сім'ї
наймача, визнання права користування
жилим приміщенням. Свої вимоги
мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер
ОСОБА_4, який був наймачем квартири
АДРЕСА_1, постійно проживав в цій
квартирі до дня смерті, був в ній
зареєстрований. Ця квартира для
проживання на умовах найму була надана
батьку ОСОБА_4 та членам його родини.
Він (позивач) в цій квартирі мешкав
разом з рідним дядьком ОСОБА_4 з 2007 року
постійно однією сім'єю, але не був в ній
зареєстрований.

ОСОБА_4 мав психічний розлад,
потребував допомоги, з його згоди він
вселився в квартиру в якості члена його
сім'ї. З 2007 року він (позивач) навчався в
ШПУ № 98, працював в м. Шахтарську, тому
постійно мешкав в квартирі АДРЕСА_1 з
ОСОБА_4 однією сім'єю, вони разом
витрачали кошти на спільні потреби:
ремонт, комунальні послуги, продукти
харчування. У його реєстрації в даній
квартирі йому було відмовлено,
оскільки був борг по квартирній платі.
ОСОБА_4 з 27.11.2013 року по 13.01.2014 року
знаходився на стаціонарному лікуванні
в обласній психіатричній лікарні в м.
Жданівка, а з 13.01.2014 року по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 - в кардіологічному
відділенні Шахтарської ЦГБ у зв'язку з
запаленням легенів. Просив визнати
його членом сім'ї ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, встановити той факт, що
він з ОСОБА_4 постійно проживав разом за
адресою: АДРЕСА_1 в період з 2007 року по
день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 і вів
спільне господарство; визнати за ним
(позивачем) право користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 як за
членом сім'ї наймача ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснив, що в 2007 році вселився до свого
дядька ОСОБА_4 у квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. з його на то згоди, але не був
там зареєстрований, і по 20.01.2014 року
проживав в ній разом із дядьком однією
сім'єю. В них був спільний бюджет, вони
складались по 300грн. для придбання
продуктів харчування та інших
необхідних речей. В 2011 році він
(позивач) одружився, і ІНФОРМАЦІЯ_6 у
нього народилася дитина. Він разом із
дружиною і дитиною проживали в спірній
квартирі, в його сім'ї там була своя
кімната. Все було добре, а в травні 2013
року дядько кинув вживати алкоголь та
тютюнові вироби і після цього захворів
психічним захворюванням.

В червні 2013 року сусіди дід ОСОБА_5 та
дід ОСОБА_17 у зв'язку із тим, що ОСОБА_4
вів себе неадекватно, викликали
лікарів, які забрали ОСОБА_4 до лікарні.
Його (позивача) в цей час не було вдома,
оскільки він гуляв з дитиною на вулиці,
і про це він дізнався наступного дня
від сусіда дяді ОСОБА_5, який
зателефонував йому на мобільний
телефон. Наступного дня, після того, як
дізнався, що дядю забрали до лікарні,
він приїхав до спірної квартири, навів
там порядок. Потім він подзвонив до
травмпункту та кардіології м.
Шахтарськ, але там дядька не було, і він
припинив його пошуки, оскільки був
зайнятий домашніми клопотами, а дядько
міг просто «піти в запій», а він йому не
нянька.

Через два тижні головний лікар лікарні,
де знаходився ОСОБА_4, подзвонив на
мобільний телефон його матері і
повідомив, що потрібні кошти на
лікування ОСОБА_4 в сумі 600грн. Головний
лікар дзвонив спочатку його матері,
потім сестрі, але їх не відпустили з
роботи, потім йому. Він приїхав до
лікарні через 4 дні, провідав дядю, а
через два тижні забрав дядю з лікарні
додому. Дядя пробув вдома приблизно
тиждень. Коли він (позивач) був вдома
дядя нормально поводився, а коли його
вдома не було - влаштовував безлад,
палив гумові покришки у дворі будинку.
В чому саме полягав безлад, пояснити не
може. На питання, чи не заважав дядько
своєю поведінкою проживанню його
дружини, маленькій дитині, відповів, що
не заважав, так як безлад влаштовував
тільки в своїй кімнаті та на кухні,
інших кімнат не чіпав.

Другий раз ОСОБА_4 забрали до лікарні
приблизно в серпні 2013 року. Цього разу
сусіди одразу подзвонили в лікарню до
м. Новожданівка, хто саме дзвонив, він
не цікавився. Сусіди пояснили, що дядя
влаштував «безлад», у дворі будинку
випалював резину, бігав замотаний у
простирадло. Він (позивач) в цей час був
на роботі, а дружина із дитиною - у
батьків. Цього ж дня, коли він прийшов
додому, сусіди: тітка ОСОБА_1 та баба
ОСОБА_1 сказали, що це вони дзвонили до
лікарні. Він не шукав дядька, оскільки
знав де він. Потім подзвонила мама,
сказала, що дзвонила головному лікарю,
який повідомив, що потрібні гроші,
назвав певну суму, яку саме - він навіть
не спитав, оскільки коштів у самого не
було. Протягом одного місяця він не
спілкувався ні з головним лікарем, ні з
дядьком. Потім головний лікар
подзвонив, і він забрав дядька, це було
приблизно в середині осені 2013 року.
Дома дядько побув зовсім мало - днів 10.
Вів себе більш-менш нормально 5 днів, а
потім почав вживати алкоголь. Грошей в
нього не було, оскільки пенсію не
отримував, він також йому гроші не
давав. Алкоголем його пригощали друзі.

Третього разу дядька забрали до
лікарні в грудні 2013 року, хто дзвонив
він не питав, оскільки у нього своїх
проблем достатньо, дізнався про це дня
через два. Дружина тоді ночувала у
батьків. Дядя ОСОБА_5 йому розказував,
що зайшов провідати ОСОБА_4, побачив, що
він п'яний, а сторонні особи зняли
батарею з зальної кімнати, завантажили
і увезли. Тому дядя ОСОБА_5 викликав
слюсарів з ТОВ «Комунальник» для
заварювання батарей, які через
декілька днів їх заварили. Його
(позивача) в цей час також вдома не було,
а коли прийшов додому, не дзвонив і не
цікавився дядьком. 13.01.2014 року лікар
зателефонував матері (позивача),
повідомив, що ОСОБА_4 перевели до
лікарні в м.Шахтарську. Після цього
матір наказувала йому сходити
провідати дядька, але він не ходив і не
цікавився його станом здоров'я, не
питав, чи потребує він ліків, речей,
продуктів харчування, оскільки був
зайнятий іншими справами: у нього сім'я,
маленька дитина, яку треба годувати, а
він не нянька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5
дядько помер, наступного дня його та
його матір повідомили про смерть
дядька, не зробили це одразу, оскільки
довго не могли знайти їх телефон.

20.01.2014 року він із сім'єю переїхали з
спірної квартири, 21.01.2014 року дядька
поховали. З квартири з'їхали одразу
після смерті дядька, оскільки квартира
знаходиться в аварійному стані,
непридатна для проживання, потребує
термінового ремонту: плитка в ванній
кімнаті обвалюється, тріщина на стіні,
знята одна батарея, протікає труба. У
непридатному для проживання стані
квартира знаходиться вже 1,5-2 роки.
Ремонт не робили через відсутність
грошей. Зараз він із сім'єю живе у
батьків в АДРЕСА_3.

Вислухавши пояснення свідків, додав, що
в квартиру газ не припиняли постачати.
Замок на вхідні двері в квартиру
викрутив сусід, щоб вільно заходити в
квартиру і перевіряти дії ОСОБА_4, який
міг спалити квартиру. Після того, як
ОСОБА_4 забрали в лікарню дня через
чотири він (позивач) забрав у сусіда
замок і поставив на місце у двері. Також
пояснив, що свідки мабуть плутаються в
датах, а він 2007 року жив із дядьком
кожного дня, коли дружина була
вагітною, вона більше жила у батьків,
він жив то у батьків, то з дядьком, а з 2012
року жив з дядьком дуже часто. Його
сім'я власного житла не має, а тому,
враховуючи викладене, просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Оцінюючи пояснення позивача, суд
звертає увагу на суперечливість та
непослідовність пояснень позивача.
Позивач стверджував, що вони із
померлим дядьком проживали однією
сім'єю, вели спільне господарство, мали
спільний бюджет, і тут же пояснював, що
коли останній знаходився в лікарні, то
він не цікавився, що тому потрібно і чим
він може допомогти своєму члену сім'ї;
пояснював, що у нього у цей час були
інші справи: сім'я, маленька дитина, яку
треба годувати, що він не нянька ОСОБА_4,
що за місяць він жодного разу не
провідав дядька, а коли той помер, то не
знав, в якому відділенні лікарні і з
яким діагнозом останній знаходився.

Позивач, стверджуючи, що після
одруження проживав із дядьком разом зі
своєю сім'єю, що включала дружину і
маленьку дитину, поряд з цим пояснював,
що кожного разу, коли його дядька
забирали до лікарні, він (позивач), його
дружина цього дня і наступного дня не
були вдома, не знали, що сталося, хто
дзвонив до лікарні, а про узнавали від
сусідів. Позивач пояснив, що дядько
заважав своїм «безладом» сусідам, але
тоді не зрозуміло, як він не заважав
йому та його дружині, дитині, якщо вони
жили з ним разом в одній квартирі та
однією сім'єю, враховуючи, що позивач
наполягав, що в квартирі умови,
неможливі для проживання вже протягом
1,5-2 роки.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні пояснила, що
відсутні підстави задоволення позову,
оскільки в справі відсутні докази на
підтвердження проживання позивача із
померлим ОСОБА_4 Так, всі свідки
повідомили, що позивач не проживав з
ОСОБА_4; будь-які письмові докази їх
спільного проживання в справі
відсутні; позивач плутався в своїх
поясненнях і фактично визнав, що
проживав у квартирі батьків своєї
дружини, а не із померлим; не надав
правовстановлюючі документи на
квартиру, які б підтвердили право
ОСОБА_4 на цю квартиру. Позивач
стверджує про свої права на квартиру,
але, якщо б він дійсно проживав в
спірній квартирі, то мав би сплачувати
комунальні послуги, а в квартирі значні
борги зі сплати комунальних послуг. При
цьому його пояснення, що послуги не
сплачувались тільки в 2013 році
суперечать письмовим доказам, згідно
яких заборгованість утворилася з 2011
року, а газ взагалі відрізаний. Той
факт, що позивачу дані обставини не
відомі свідчить про те, що він у цій
квартирі не проживав. Просила
відмовити у позові в повному обсязі.

Представник третьої особи КП
«Комунальник» Абдужалілов Г.С. в
судовому засіданні пояснив, що в справі
відсутній жодний доказ на
підтвердження проживання позивача із
померлим ОСОБА_4, позивач не виконував
жодного обов'язку, покладеного на члена
сім'ї померлого: не доглядав його, не
піклувався про нього, не допомагав
йому, не сплачував комунальні послуги
за квартиру, а тому у позові просив
відмовити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
фактично встановив, що ОСОБА_4
народився ІНФОРМАЦІЯ_7, батьками
вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.10). ОСОБА_1
народилась ІНФОРМАЦІЯ_8, батьками
вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 змінила прізвище на
ОСОБА_9 у зв'язку із реєстрацією шлюбу з
ОСОБА_9, реєстрація здійснена
міськвідділом РАЦСу Шахтарського
виконкому Донецької області, актовий
запис № 198, (а.с.9), а з 16.02.1985 року
присвоєно прізвище ОСОБА_1 у зв'язку із
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_10 (а.с.9).

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_11

Шахтарська ЦМЛ повідомила, що ОСОБА_4 на
обліку у ЦМЛ м. Шахтарська не перебував,
знаходився на стаціонарному лікуванні
у обласній психіатричній лікарні м.
Жданівка з 27.11.2013 року по 13.01.2014 року;
переведений 13.01.2014 року для подальшого
лікування у кардіологічне відділення
на терапевтичну койку Шахтарської ЦМЛ,
де знаходиться на стаціонарному
лікуванні з 13.01.2014 року по 17.01.2014 року,
помер у відділенні ІНФОРМАЦІЯ_5,
діагноз патологоанатома гнійна
двостороння пневмонія (а.с.11).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 44 років,
актовий запис № 52 від 21.01.2014 року (а.с.7).

26.11.2013 року мешканці АДРЕСА_1 направили
до Шахтарського міського голови
колективне звернення (15 осіб), де
вказали, що ОСОБА_4 є суспільно
небезпечним, не виконує вимоги правил
пожарної безпеки, щоденно розводить
вогнище в квартирі, чим створює
небезпеку життю та здоров'ю інших
мешканців цього будинку, тільки їх
пильність допомагає попередити пожар.
Також ОСОБА_4 носить мішки із сміттям зі
звалища у двір будинку та свою
квартиру, у зв'язку із чим в будинку та
поряд неприємний запах,
розповсюджуються комахи, миші. ОСОБА_4
неодноразово направлявся на примусове
лікування в Жданівську ПЛ, однак після
повернення з лікарні покращення в його
поведінці не відбувалось. Родичі
ОСОБА_4, знаючи про його стан, не
приймають ніякої участі у його житті,
байдуже відносяться до його існування.
Просили сприяти його влаштуванню на
постійне місце проживання у
спеціалізований заклад (а.с.43).

З відповідей на це звернення УПСЗН від
05.12.2013 року та заступника Шахтарського
міського голови від 05.12.2013 року
вбачається, що за сприяння сусідів
ОСОБА_4 влаштований на примусове
лікування до психоневрологічного
відділення у м.Жданівка на час
лікування. На постійний час він не може
бути влаштований у зв'язку із наявністю
у нього працездатних родичів (а.с.44-46).

Згідно з листом КП «Компанія «Вода
Донбасу» споживач ОСОБА_4 на 01.02.2014 року
має заборгованість в сумі 4748,67грн.,
остання оплата здійснена 06.11.2008 року
(а.с.32). ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Донецькоблгаз»
повідомило, що станом на 26.02.2014 року за
спожитий газ по квартирі АДРЕСА_1
мається заборгованість, яка склалася з
липня 2011 року у сумі 382,48грн.; останній
платіж здійснений 22.07.2011року в розмірі
86грн.60коп.; з 05.09.2013 року абонент
відключений (а.34).ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» повідомило,
що за адресою: АДРЕСА_1 за послуги
опалення мається заборгованість
станом на 01.02.2014 року в сумі 20407,27грн.; з
дати виписки померлого ОСОБА_7 руху по
особистого рахунку немає (а.с.36). Згідно
з довідкою КП «Комунальник» за
наймачем ОСОБА_4 мається
заборгованість по квартплаті в сумі 127
грн. (а.с.41).

КП «Комунальник» повідомило, що в
особистому рахунку на ім'я наймача
ОСОБА_4 зареєстрованим АДРЕСА_1 був він
один (а.с.39), згідно з актом від 26.02.2014
року по цією адресою в теперішній час
ніхто не проживає, тимчасово квартиру
відвідує хлопець на ім'я ОСОБА_16 (а.с.40).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що в 2010 році вона із сім'єю
придбали квартиру АДРЕСА_12, де спочатку
робили ремонт, а потім з 21.04.2011 року
стали постійно проживати. АДРЕСА_1
розташована під їх квартирою одним
поверхом нижче. Там проживав чоловік,
який зловживав алкогольними напоями,
часто влаштовував в своїй квартирі
шумні пияцтва і цим заважав сусідам. На
початку літа 2013 року він збожеволів:
розповідав, що він заможній пан, збудує
банк, носив пакети зі сміттям, розносив
сміття по всьому подвір'ю, в квартирі,
їв це сміття, влаштовував пожежі. З літа
2013 року коли ОСОБА_4 був вдома (а не в
лікарні) сусіди по декілька разів
кожної ночі приходили до нього
виключали газ, тушили вогнище, або ж
просто перевіряли, оскільки
побоювались за свою безпеку, що він
спалить весь будинок. Вони
неодноразово дзвонили в газову службу,
МНС з проханням перекрити газ в
квартирі ОСОБА_4 Всі сусіди боялися, що
він спалить будинок, тому писали листи
до виконавчого комітету, звертались до
родичів ОСОБА_4- до племінниці, яка там
іноді бувала до літа 2013 року, просили
забрати його, чи доглядати, але він був
нікому не потрібний. Вона при кожній
можливості направляла ночувати до
бабусі.

Вперше ОСОБА_4 направили до лікарні
співробітники міліції, там він був
півтора місяці. Після його повернення
приблизно через 1 тиждень почалося
задимлення з його квартири, він знову
почав тягати сміття по подвір'ю, в
квартиру, його стали відвідувати
компанії осіб, що зловживають
алкогольними напоями.

Вдруге сусідка ОСОБА_11 з другого
під'їзду дзвонила до лікарні, писала
заяву, щоб забрали ОСОБА_4, тоді він
знаходився на лікуванні менше,
приблизно 1 місяць, коли він повернувся
сусіди позитивного результату не
побачили.

Втретє в двадцятих числах листопада 2013
року вона особисто зверталась в
психоневрологічного відділення в м.
Шахтарськ, що знаходиться на вул.
Кірова. Там написала заяву на ім'я
головного лікаря в лікарню м.
Новожданівка, щоб забрали ОСОБА_4,
оплатила 200грн. вартість бензину,
ОСОБА_4 забрали біля під'їзду, він не
чинив опір. Двері у його квартиру
залишились відчиненими 1-2 тижні і там
збирались особи без визначеного місця
проживання, собаки.

Позивач в спірній квартирі бував, але
не проживав, вона ночами разом з іншими
сусідами заходила до ОСОБА_4 і бачила,
що там ОСОБА_4 був сам, ані ОСОБА_1, ані
його сім'ї, його речей свідок там не
бачила. Квартира знаходиться у стані,
не придатному для проживання дорослих,
відсутні умови для проживання дитини,
оскільки там відсутній газ, який за їх
неодноразовими проханнями перекрили
газові служби зовні квартири.

Суд звертає увагу, що свідок більш
повно і детально розповів про
обставини життя і хвороби ОСОБА_4 в 2013
року, ніж позивач ОСОБА_1 Його пояснення
послідовні, логічні, узгоджуються з
поясненнями інших свідків та з іншими
матеріалами справи. Так, її доводи про
припинення постачання газу до спірної
квартири підтверджуються довідкою ПАТ
по газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» і в сукупності
спростовують пояснення позивача щодо
неприпинення постачання газу в
квартиру. Її доводи про колективні
звернення до виконавчого комітету для
надання допомоги ОСОБА_4
підтверджуються відповідним письмовим
зверненням та відповідями на нього.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що є власником квартири
АДРЕСА_8. Жила в цій квартирі років 10, з
листопада 2012 року живе в будинку на
сусідній вулиці Театральна. Квартиру
АДРЕСА_8 відвідує (приблизно 1 раз на
тиждень). Їй відомо, що років 5 тому в
квартирі із ОСОБА_4 приблизно пів року
жив позивач ОСОБА_1, одружившись, ОСОБА_1
переїхав жити в інше місце. Їй відомо,
приблизно влітку 2013 року ОСОБА_4
збожеволів: ходив одягнений в жіночу
спідницю, розповідав, що він казково
багатий, носив сміття до себе в
квартиру. Цією поведінкою ОСОБА_4
заважав іншим мешканцям будинку, які
дзвонили в міліцію, МНС, газову службу,
вона разом з іншими ходила до
виконавчого комітету, підписувала
звернення, оскільки її квартира
розташована поруч з його квартирою і
вона також побоювалася за цілісність
свого помешкання.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснив, що проживає АДРЕСА_13
повідомив, що ОСОБА_1 проживав із
ОСОБА_4, коли навчався в училищі
(приблизно 2007 рік), останнім часом (в 2013
році) він там не жив. Зі слів позивача
йому відомо, що він іноді приходив до
ОСОБА_4, коли той хворів, приносив харчі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
пояснив, що є другом позивача,
зареєстрований АДРЕСА_14. Позивач
проживав АДРЕСА_1, коли навчався в
училищі. В 2011 році, коли дружина
позивача завагітніла, родичі надали їм
місце для житла, то вони з дружиною
переїхали до родичів, з 2011 року позивач
ОСОБА_1 не проживав із ОСОБА_4 Він іноді
приходив до ОСОБА_4, по мірі можливості
провідував, ремонтував там свій скутер,
коли відбулось затоплення в туалеті -
замінив унітаз, в якому це було році - не
пам'ятає, знає це зі слів самого ОСОБА_1

Оцінюючи прояснення допитаних у
судовому засіданні свідків, суд
звертає увагу, що ці пояснення логічні,
послідовні і узгоджуються як між собою,
так і з іншими доказами по справі. У
суду відсутні підстави не довіряти цим
свідкам, тому суд приймає їх пояснення
до уваги.

Отже, усі свідки спростовують
пояснення позивача про те, що він
постійно проживав однією сім'єю із
ОСОБА_4 до моменту смерті останнього, що
проживав там зі своєю сім'єю. Свідки
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 пояснили, що
ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_4 АДРЕСА_1 в
період навчання в училищі. Вони точно
не пам'ятають дати, коли ОСОБА_1
навчався в училищі, оскільки пройшов
певний час. Однак всі свідки разом із
ОСОБА_12 одностайно стверджують, що з 2011
року ОСОБА_1 не проживав з ОСОБА_4
АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання щодо наявності
спільного господарства, бюджету у
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суд приймає до уваги
пояснення свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, які
стверджували, що ОСОБА_1 не допомагав
ОСОБА_4, не цікавився їм, коли вони
просили прийняти заходи до лікування
та догляду ОСОБА_4, пояснення свідка
ОСОБА_15, який повідомив, що ОСОБА_1 іноді
провідував ОСОБА_4, свідка ОСОБА_14,
якому зі слів ОСОБА_1 було відомо, що він
приносив ОСОБА_4 харчі по мірі
можливості, а не постійно, суд приймає
до уваги пояснення самого позивача,
який суду повідомив, що коли ОСОБА_4
знаходився в лікарні, позивач не
приїздив до нього, не провідував, не
цікавився, що йому потрібно і чим він
може допомогти своєму члену сім'ї, за
місяць жодного разу не провідав, а коли
дядько помер позивач навіть не знав, в
якому відділенні лікарні і з яким
діагнозом знаходився, повідомив, що у
нього були інші справи, сім'я, маленька
дитина, що він не нянька ОСОБА_4
Наведене свідчить про відсутність у
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного
господарства та бюджету, властивого
для членів однієї сім'ї.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає справи у межах заявлених
вимог та на підставі доказів сторін.

Сторонам роз'яснювалися ці статті, від
них не надійшло клопотань про
витребування або долучення до справи
інших доказів, виклик інших свідків,
сторони просили суд розглянути справу
на підставі наявних доказів. Тому суд
вирішує справу у межах заявлених
позовних вимог та на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.3 Сімейного
кодексу України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки. Сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

Отже, під «членом сім'ї» розуміється
особа, що перебувала з померлим у
правовідносинах, природа яких
визначається кровними (родинними)
зв'язками або шлюбними відносинами,
постійним проживанням, веденням
спільного господарства, про утворення
особами сім'ї можуть свідчити і інші
обставини, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.
Встановлення такого факту передбачено
в судовому порядку (ст.256 ЦПК України),
якщо від його встановлення залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору.

Відповідно до роз'яснення, що міститься
в п.9 ППВСУ «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12.04.1985
року № 2 вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи приписані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, був
квартиронаймачем квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в
якій і був зареєстрований. Позивач
ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з 2011 року не проживав
однією сім'єю в указаній квартирі
АДРЕСА_1. Позивач не був зареєстрований
за вказаною адресою, не зареєстрована
там його дружина, відсутні відомості
про наявність угоди між позивачем та
наймачем квартири ОСОБА_4 про певний
порядок користування жилим
приміщенням. Позивач не вів спільного
господарства та бюджету з померлим
ОСОБА_4, не проявляв про нього
постійного піклування, турботи, не був
членом його сім'ї в сенсі ст. 3 СК
України, ст.64 ЖК України.

Тому підстави для задоволення його
позову позивача про визнання його
членом сім'ї ОСОБА_4 та про визнання
права користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 відсутні, у їх
задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.3,10,15,60,79, 197,209,210,212,214,215,223
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Шахтарської міської ради Донецької
області, третя особа Комунальне
підприємство «Комунальник» про
визнання членом сім'ї наймача, про
визнання права користування жилим
приміщенням - відмовити.

Рішення постановлене в нарадчій
кімнаті та проголошено вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 17 березня 2014 року.

Повний текст рішення буде виготовлено
протягом п'яти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Г.В.Стріжакова