РІШЕННЯ

Ім е н е м У к р а ї н и

19 березня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретар - Щукіна О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5,відповідача за зустрічним
позовом ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, зняття з
реєстрації, та виселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
шляхом передачі ключів та виселення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просила
визнати відповідачів таким, що
втратили право користування жилим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1, зняти відповідачів з
реєстрації та виселити їх, оскільки
вони більше 6 місяців не проживають за
вказаною адресою, комунальні послуги
не сплачують, та 18.11.2013 р. без її волі
самовільно вселились в її квартиру.

Крім того, ухвалою суду від 24.01.2014 р. до
спільного провадження з первинним
позовом було прийнято судом зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом передачі
йому ключів ОСОБА_1 та виселення ОСОБА_6
з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
надали суду пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві. ОСОБА_1 не
заперечувала тієї обставини, що в 2008
році вона змінила вхідні двері, а ключ
сину не віддала, однак він не тільки не
просив ключем, а й навіть не знав, що в
квартирі вже інші двері. Просили суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Заперечували проти задоволення
зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти
задоволення первинного позову.
Зазначив, що за комунальні послуги він
частково віддавав матері гроші, без
його відому позивачка змінила вхідні
двері та не надала йому комплект
ключів, більш того з 1995 року він взагалі
не має ключей від квартири. Просив
задовольнити зустрічний позов в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти
задоволення первинного позову.
Зазначила, що речі, підручники
знаходяться за місцем проживання
матері на АДРЕСА_2. Вона інколи ночувала
у бабусі, допомагала їй по
господарству. Просила задовольнити
зустрічний позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні
первинного позову, оскільки позивачем
не доведено, що відповідачі не мешкали
в квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, протягом шести місяців.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_6 в судовому засіданні просив
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в
повному обсязі. Заперечував проти
задоволення зустрічного позову в
повному обсязі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7
пояснила суду, що 22.11.2013 р. разом із
паспортисткою ОСОБА_8 зі слів сусідів
склали акт. Були в кімнаті, напевно що
зала, паспортист склала акт на столі, з
кімнати тоді вийшли ОСОБА_3, можливо із
дружиною. До того часу ОСОБА_1 не
зверталась за складанням акту.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає ОСОБА_3
та ОСОБА_4. Вона раніше проживала по
АДРЕСА_2 та вже 12 років проживає на
АДРЕСА_1. Коли вона проживала в НОМЕР_1
вони дуже часто разом із ОСОБА_4
зустрічались на прогулянках із дітьми.
Дружина ОСОБА_3 розповідала, що у бабусі
є квартира, але вона їх туди не пускає.
Бачила сім'ю ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. ОСОБА_4
весь час бігала до бабусі. Чи постійно
вони проживали до січня 2013 року їй
невідомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 ОСОБА_3,
після одруження не проживав в квартирі
матері до того часу, як віроломно не
вселився 18.11.2013 р. ОСОБА_3 ніколи не
допомагав матері матеріально, він
навіть не знав, що мати 6 місяців
пролежала в лікарнях. В квартирі
мешкали квартиранти в маленькій
кімнаті. ОСОБА_1 в 2008 році змінила
вхідні двері, ключ сину не віддала,
однак він цього навіть не знав.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 та
близько 20 років тісно з нею
спілкується. Часто приходить до ОСОБА_1
в гості, навіть в пізній час. Після
одруження, ОСОБА_3 приходив до матері в
гості. Десь останні 5 років ОСОБА_3 з
донькою взагалі не навідувались до
матері. Родичі ОСОБА_1 не допомагали,
навіть до лікарні з ОСОБА_1 їздила її
донька. 18.11.2013 р. відповідачі увірвались
до кімнати, вивернули речі ОСОБА_1. Вона
прийшла до квартири ОСОБА_1, коли її
речі вже були виброшені. Двері квартири
ОСОБА_1 завжди відчинені для всіх і
замикаються лише вночі, а тому жодних
перешкод у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потрапити
до квартири не було.

ОСОБА_13, допитана в якості свідка,
пояснила, що є сестрою ОСОБА_4. ОСОБА_1
була проти шлюбу її матері та ОСОБА_3.
Батьки намагались жити з тіткою ОСОБА_1,
але вона їм жити не давала. 6 місяців
назад вони з ОСОБА_4 приходили до ОСОБА_1
та просились пожити з нею, однак вона
відмовила, пославшись на те, що їй це
буде незручно. ОСОБА_4 завжди прагнула
спілкуватись з бабусею, але бабуся її
відштовхувала. ОСОБА_1 ніколи не
пропонувала жити разом. ОСОБА_3
неодноразово намагався жити із матір'ю.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 в
судовому засіданні пояснив, що він
вчився із ОСОБА_4 в одній групі. На
практиці почали дружити, він її
проводжав додому, інколи вранці
зустрічав. Весною 2013 р. зустрічав її з
АДРЕСА_1 та проводжав до під'їзду.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
їхніх представників, дослідивши
матеріали справи в їх сукупності,
допитавши свідків, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню, а в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом
необхідно відмовити виходячи з
наступного.

Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

Як встановлено судом, в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані окрім ОСОБА_1:
син - ОСОБА_3, онука - ОСОБА_4

Згідно акту від 22.11.2013 року, складеному
паспортистом ОСОБА_8, начальником
абонслужби ОСОБА_7, встановлено, що син -
ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1,
з 1994 року, а ОСОБА_4 - з дня свого
народження. Акт було складено зі слів
сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були
допитані в судовому засіданні в якості
свідків, та під присягою підтвердили
той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
мешкають за адресою: АДРЕСА_1, їхніх
особистих речей в квартирі немає. Крім
того, вони підтвердили, що 18.11.2013 року
відповідачі без згоди ОСОБА_1
самовільно вселились до кімнати.

Також ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначили, що
ОСОБА_3 не надавав матеріальної
допомоги та близько 5 років його не
бачили в квартирі його матері.

Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами,
наймачем та членами його сім'ї, які
проживають з ним, не було іншої угоди
про порядок користування жилим
приміщенням.

Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_1
копій квитанцій, саме ОСОБА_1
здійснювала оплату комунальних послуг
за трьох зареєстрованих у квартирі
осіб (а.с.86-101). ОСОБА_3 не надано
будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що він
приймав участь у сплаті комунальних
послуг, сприяв поліпшенню умов
проживання у вказаній квартирі.

Після зміни вхідної двері та
відповідно замка в 2008 році, відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного разу не
звертались до ОСОБА_1 з тим, щоб вона
надала їм комплект ключів від замку.
Крім того, відповідачами у
відповідності до ст.60 ЦПК України не
надано жодного доказу на підтвердження
того, що ОСОБА_1 чинила перешкоди в
користуванні квартирою, в т.ч.
фізичного характеру. Відповідачі не
звертались до відповідних органів із
заявами про наявні у них перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, де
вони зареєстровані. Посилання
відповідачів на те, що вони намагались
проживати за місцем реєстрації, однак
ОСОБА_1 не давала їм такої змоги є
неспроможними та не підтверджуються
жодними доказами. Допитані в судовому
засіданні свідки також не підтвердили,
що ОСОБА_1 чинила перешкоди
відповідачам у проживанні за місцем
реєстрації.

Згідно ч.3 ст.116 ЖК України, осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

В судовому засіданні також було
встановлено, що вже після фактичної
втрати відповідачами права на
користування жилим приміщенням, вони
18.11.2013 року самовільно всупереч волі
ОСОБА_1 зайшли до квартири позивача та
вселились у кімнату.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням та виселення
підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про зняття
відповідачів з реєстрації, суд
відмовляє в їх задоволенні, оскільки
згідно ст.7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання громадян України» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі... остаточного рішення суду
(про позбавлення права власності на
житлове приміщення або про
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою)...

Виходячи з викладеного, а також
враховуючи встановлений в судовому
засіданні факт втрати позивачем за
зустрічним позовом права користування
жилим приміщенням, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1, суд відмовляє ОСОБА_3
в задоволенні його позовних вимог в
повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає
стягненню з відповідачів в солідарному
порядку на користь позивача судовий
збір в сумі 229,40 гривень.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 213, 214, 215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстрації, та виселення -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
229,40 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням шляхом передачі ключів та
виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька

О.С.Алтухова