Провадження № 2/127/287/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2014 року
місто
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі: головуючого судді Курбатової
І.Л.,

при секретарі Станіславській І.В.,

за участю представника
позивача-відповідача ОСОБА_1

відповідача - позивача ОСОБА_2

представника відповідача - позивача
ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

прокурора Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном шляхом примусового
виселення без надання іншого житла та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про встановлення сервітуту, -

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду
Вінницької області 01.08.2013 року з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні нерухомим
майном шляхом примусового виселення
без надання іншого житла звернулась
ОСОБА_5 Позов мотивований тим, що ОСОБА_5
на праві власності належить будинок
розташований за адресою АДРЕСА_1. Проте,
відповідачі самовільно, без-будь яких
правових підстав вселились у вказаний
будинок та проживають там на даний час.
Позивач неодноразово зверталась до
відповідачів з вимогою про звільнення
житлового приміщення, проте
відповідачі житлове приміщення не
звільнили, а звернення позивача
проігнорували. Внаслідок вказаного,
позивач будучи власником будинку
позбавлена можливості користуватись
належним їй майном, в зв'язку з чим
звернулась до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні 01.11.2013 року до
початку розгляду справи по суті
відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний
позов до ОСОБА_5 про встановлення права
користування майном (сервітуту), який
обґрунтований, тим що ОСОБА_2 є
племінницею ОСОБА_6 з яким вона
постійно підтримувала родинні
відносини, до помала по господарству та
періодично проживала разом з сім'єю у
його будинку за адресою АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_6, ніхто з його спадкоємців
спадщиною не цікавився, а тому вона
продовжила доглядати за будинком, а в
1997 році зробила його капітальний
ремонт. ОСОБА_5, яка є також родичкою
ОСОБА_6 постійно приходила до них в
гості та просила, щоб ОСОБА_7 переїхала
жити у вказаний будинок, оскільки він
рушився та потребував ремонту. Саме
через вказаний стан будинку ОСОБА_5
відмовилась від користування ним та
усно надала згоду відповідачам на
користування будинком. Враховуючи, що
відповідачі за власні кошти зробили
капітальний ремонт будинку та з 1997 року
постійно проживають в ньому, ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом, згідно
вимог якого просить встановити право
користування (сервітуту) на спірний
будинок.

В судовому засіданні представник
позивача - відповідача ОСОБА_5
первісний позов підтримала та з
викладених в ньому підстав просила
його задоволити. Щодо задоволенні
зустрічного позову заперечила
посилаючись на його безпідставність.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4
вимоги позову ОСОБА_5 не визнав та
просив суд відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на те, що ОСОБА_5
будинком взагалі ніколи не цікавилась,
а коли він з дружиною зробили там
ремонт почала вимагати звільнити її
власність. Разом з тим, ОСОБА_4 та його
дружина проживають у вказаному будинку
на законних підставах, оскільки
вселились до нього на прохання ОСОБА_5
та саме завдяки їх праці вказаний
будинок не зруйнувався.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 позов ОСОБА_5
не визнала та надала пояснення щодо
безпідставності вимог первісного
позиву, посилаючись на те, що внаслідок
її та чоловіка дій будинок не
розрушився, ОСОБА_5 ним ніколи не
цікавилась та фактично від нього
відмовилась на її користь. Підтримала
зустрічний позов у справі та з
викладених в ньому підстав просила
його задоволити.

Прокурор, що вступив у справу з метою
захисту інтересів ОСОБА_5 підтримав
зустрічний позов та просив його
задоволити.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши матеріли цивільної
справи та матеріали цивільних справ №
221/4587/2012 та 2-1521/11, оцінивши докази в їх
сукупності, судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 є власником будинку, що
розташований за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
22.10.2012 року, залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 02.04.2013 року та витягом з державного
реєстру прав на нерухоме майно. ( а.с. 5-6,
7, 8-10)

З вказаних судових рішень вбачається,
що судом встановлено факт прийняття
ОСОБА_5 спадщини в порядку спадкування
за заповітом житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 та
визнано за ОСОБА_5 право власності на
житловий будинок адресою АДРЕСА_1.

Право власності позивача ОСОБА_5
зареєстровано у встановленому законом
порядку, що підтверджується витягом з
державного реєстру прав власності на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 1450552, виданого 21.03.2013 року
державним реєстратором. Згідно
вказаного витягу, будинок адресою
АДРЕСА_1 належить лише ОСОБА_5 у формі
приватної власності.

Довідкою від 26.11.2012 року № 1752, виданою
головою квартального комітету
«Лівобережний», ОСОБА_5 підтверджено,
що вона постійно проживає за адресою
АДРЕСА_2, а у будинку за адресою АДРЕСА_1,
який належить ОСОБА_5 проживають ОСОБА_2
та ОСОБА_4, які там не зареєстровані.

Факт того, що відповідачі за первісним
позовом проживають в будинку власником
якого є ОСОБА_5 не заперечувався в
судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
підтверджується вказаною довідкою та
показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23 та ОСОБА_24, які підтвердили, що
подружжя ОСОБА_2 протягом тривалого
часу проживає у спірному будинку,
частково виконало роботи з його
облаштування та облаштування
території. При цьому свідки не могли
зазначити точну дату вселення ОСОБА_2 у
спірний будинок, зазначаючи як на
кінець 90 років так і на початок 2000 та не
повідомили жодних обставин з яких
правових підстав ОСОБА_4 та ОСОБА_2
вселились і почали проживати у
спірному будинку.

Доказами у справі підтверджено, що
позивач неодноразово зверталась до
відповідачів про звільнення будинку,
що вбачається і з направлених на адресу
відповідачів поштовим зв'язком
письмових вимог (а.с. 13) та не
заперечується самими відповідачами.

Разом з тим, відповідачі будинок
належний позивачу не звільнили та
продовжують там проживати,
обґрунтовуючи вказане тим, що вони
здійснивши там ремонт та мають право на
користування вказаним будинком, а
ОСОБА_5 не є власником вказаного майна.

При вирішенні вимог первісного позову
суд виходить з того, що право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні ( ст. 321 ЦК
України).

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Захист права власності від порушень, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
передбачений ст. 391 ЦК України, згідно
вимог якої власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні, відповідачі не
надали суду жодного належного та
допустимого доказу, який підтверджує
законність та правові підстави їх
проживання у будинку, що належить
ОСОБА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Сукупність доказів переконує суд у
тому, що позивач ОСОБА_5 є єдиним
власником спірного будинку, а
відповідачі незаконно, без правових
підстав користуються майном
позивача-відповідача ОСОБА_5,
відмовляються звільнити будинок, чим
чинять перешкоди власнику ОСОБА_5 у
здійсненні нею права користування та
розпорядження своїм майном, що
свідчить про порушення прав та
законних інтересів позивача за
первісним позовом і переконує суд у
наявності підстав для задоволення
первісного позову та усунення перешкод
у володінні, користуванні та
розпорядженні власністю.

При вирішенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про встановлення
права користування (сервітуту) на
будинок адресою АДРЕСА_1 суд виходить з
того, що ст. 405 ЦК України, якою
регулюється право членів сім'ї
власника житла на користування цим
житлом, визначено, що члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 10,11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, позивачем за зустрічним
позовом не надано жодного доказу на
його обґрунтування, а показання
свідків, які лише повідомили про те, що
подружжя ОСОБА_7 там проживає, жодним
чином зустрічний позов не доводять.

Крім того, доказами у справі
підтверджено, що правові підстави
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у будинку
адресою АДРЕСА_1 - відсутні. Посилання
відповідачів на те, що ОСОБА_5 дозволила
їм проживати у вказаному будинку та
вони зробили там ремонт, вимог
первісного позову не спростовують та
не підтверджують вимог зустрічного
позову у справі.

Враховуючи викладене, сукупність
наведених доказів та положення норм
Глав 23 та 29 ЦК України, суд дійшов
висновку, що первісний позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню,
а у задоволенні зустрічного позову
слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, за таких
підстав судові витрати, понесені
позивачем ОСОБА_5 підлягають стягненню
з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 16, 256, 257, 261, 346, 387, 405 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 61, 81, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном шляхом примусового
виселення без надання іншого житла -
задоволити.

Усунути ОСОБА_5 перешкоди в
користуванні житловим будинком, що
розташований за адресою АДРЕСА_1,
шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4 з
житлового будинку, що розташований
адресою АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про встановлення
сервітуту - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 351,20
гривень.

Судові витрати понесені ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 залишити за ними.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: