АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -ц/796/3490/2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Пасинок В.С.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

« 18 » березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак
А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 25.11.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя
особа: мале приватне підприємство
«Таврія» про визнання договору кредиту
№ Ф060445П від 16.05.2006 р. та додаткової
угоди №1 від 20.10.2008 р. недійсними .

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 25.11.2013 року позовні
вимоги задоволено частково.

Визнано недійсною додаткову угоду №1
від 20.10.2008 р. про внесення змін до
договору кредиту №Ф060445П від 16.05.2006 р.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в позові, посилаючись
на те, що суд не дав належної оцінки
доказам, неповно з'ясував обставини
справи.

Апеляційна скарга представника ПАТ
«Укрсоцбанк» задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2006 р. між
сторонами укладено кредитний договір
№Ф060445П, за умовами якого банком
строком до 15.05.2009 р. надавались позивачу
грошові кошти в розмірі 12 350,00 Євро зі
сплатою 11,5% річних за користування ними
(а.с.3)

Не заперечуючи факту укладення
вказаного кредитного договору, позивач
вказує на те, що коштів за вказаним
договором не отримувала. Однак, суд
обґрунтовано не прийняв до уваги
вказане твердження через
недоведеність останнього, як того
вимагає ст. 60 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на порушення
кримінальної справи за фактом
шахрайства проти посадових осіб МПП
«Таврія» за відсутності судового
рішення з даного приводу не дає суду
підстав для висновку про доведеність
її позиції щодо відсутності наміру на
укладення договору, яка мала своїм
вираженням неотримання кредитних
коштів.

Суд критично оцінив твердження
позивача на підтвердження вказаної
позиції посилання на висновок
експертизи № 932 від 09 квітня 2013 року,
проведеної в рамках кримінального
провадження по факту шахрайських дій з
боку посадових осіб МПП«Таврія»,
відповідно до якого в довідці про
доходи № 173 від 15 травня 2006 року на ім'я
ОСОБА_1 виконані не керівником ОСОБА_2
та не головним бухгалтером ОСОБА_3,
оскільки, вказане не свідчить про
відсутність волевиявлення з боку
позивача на укладення договору,
відсутність її підпису на останньому
(а.с. 116-125).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Крім того, як визначає п. 3 ст. 203 ЦК
України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Наявність підписаного правочину
свідчить про те, що обидва учасники
бажали укласти правочин і що зовнішній
вираз волі відповідає внутрішньому.

Крім того, законодавством України
чітко врегульовані питання щодо
недійсності угод (ст. 215-216 ЦК України).

Зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку
щодо пропуску строку позовної
давності, оскільки сторони уклали
кредитний договір 16.05.2006 р., тому саме
цього дня у відповідності з вимогами
ст. 261 УК України починається перебіг
строку позовної давності. Тобто, вже
17.05.2006 р. у позивача виникло право на
позов, яке вона могла реалізувати
протягом 3 років, проте, до суду
звернулась лише у 2013 році.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог щодо
визнання недійсним кредитного
договору №Ф060445П від 16.05.2006 р.

Що стосується вимоги про визнання
недійсною додаткової угоди №1 від
20.10.2008 р. до кредитного договору від
16.05.2006 р. то суд обґрунтовано
задовольнив вимогу в цій частині,
виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зазначає, що вказаної угоди
вона не підписувала і про її існування
їй стало відомо у 2010 році, коли вона
отримала вимогу банку про погашення
заборгованості за кредитним договором.
При цьому, позивач посилалась на те, що
вказане підтверджується висновком
почеркознавчої експертизи, проведеної
в рамках кримінального провадження,
порушеного за фактом шахрайських дій з
боку посадових осіб МПП «Таврія».

Як вбачається з висновку експерта № 479
від 03 квітня 2013 року, підпис у
додатковій угоді № 1 про внесення змін
до договору кредиту № Ф060445П від 16
травня 2006 року в розділі «Сторона 2
Позичальник», в рядку ліворуч від
напису «ОСОБА_1», виконаний не ОСОБА_1, а
іншою особою (а.с. 108-115).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не
підписувала зазначеної додаткової
угоди, тобто, не бажала укласти
правочин і зовнішній вираз її волі
відповідає внутрішньому, позовні
вимоги останньої про визнання
додаткової угоди недійсною є
обґрунтованими.

Суд повно та всебічно з»ясував
дійсні обставини справи, дав належну
оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«Укрсоцбанк»відхилити, рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 25.11.2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді