Єдиний унікальний номер 2-2650/11
Номер провадження 22-ц/775/2917/2014
Єдиний унікальний номер 2-2650/11
Номер провадження 22ц/775/2917/14
головуючий в I інстанції Тараньова В.С.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

Суддів
Супрун М.Ю., Новосьолової Г.Г.

при секретарі судового засідання
Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку справу за
заявою публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»,
заінтересована особа ОСОБА_1 про
поворот виконання рішення, в якій
подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Будьоннівського районного суду
м. Донецька від 07 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2011 року ОСОБА_1 звернувся
в суд з позовом, в якому просив стягнути
з публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» /надалі Банк/
кошти в розмірі 2558,31 євро, у зв'язку із
неналежним виконанням Банком умов
депозитного договору.

В подальшому позивач уточнив
позовні вимоги та у зв'язку з тим що
Банк 24 листопада 2011 року перерахував
суму вкладу до Державної виконавчої
служби, зменшився період затримки
повернення вкладу та з огляду на це
позивач зменшив розмір позовних вимог
до 27366,11 грн.

29 травня 2013 року рішенням
Будьоннівського районного суду м.
Донецька позов ОСОБА_1 задоволено в
повному обсязі та стягнуто з Банку на
користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі
27366,11 грн.

16 грудня 2013 року рішенням апеляційного
суду Донецької області скасовано
рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 29 травня 2013 року.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково,
стягнуто з Банку за порушення
грошового зобов'язання 3 % річних за
період з 30 червня 2010 року по 24 листопада
2011 року у розмірі 3629,36 грн., в решті
позовних вимог відмовлено.

14 січня 2014 року Банк звернувся в суд із
заявою про поворот виконання рішення
суду, мотивуючи свою заяву тим, що
рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 29 травня 2013 року
було виконано в повному обсязі, та
згідно з копією платіжної вимоги №501/26
від 28 серпня 2013 року та платіжного
доручення №8047 від 13 вересня 2013 року
грошові кошти у сумі 27366,11 грн. були
перераховані позивачу ОСОБА_1

Однак в подальшому рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 16 грудня 2013 року розмір стягнення
зменшено до 3629,36 грн., з урахуванням
чого підлягала стягненню саме вказана
сума, решта коштів в сумі 23736,75 грн.
/27366,11грн. - 3629,36 грн./ підлягають
поверненню Банку.

Ухвалою Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 07 лютого 2014 року
заяву Банку про поворот виконання
рішення суду задоволено, повернуто
стягнену з ОСОБА_1 на користь Банку
грошову суму у розмірі 23736,75 грн.

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу
суду скасувати та направити справу на
новий розгляд, посилаючись на те що в
рішенні від 16 грудня 2013 року
апеляційний суду Донецької області
допустив помилку, з приводу визначення
періоду за який підлягали стягненню
суми з Банку та щодо розміру самих сум,
та суд першої інстанції вирішуючи
питання про поворот виконання рішення
суду цих обставин не врахував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника Банку, за відсутності
позивача ОСОБА_1 повідомленого про час
та місце судового розгляду належним
чином про що свідчить наявна в
матеріалах справи телефонограма,
з'ясувавши наведені в скарзі доводи,
судова колегія, перевіряючи законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції відповідно до вимог статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, вважає що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
заяву, виходив з того, що рішенням
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 29 травня 2013 року стягнуто
з Банку на користь ОСОБА_1 грошові кошти
у розмірі 27366,11 грн., у той же час
рішенням апеляційного суду Донецької
області від 16 грудня 2013 року рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 29 травня 2013 року було
скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено
частково та стягнуто з Банку на його
користь грошові кошти у розмірі 3623,36
грн. Та суд враховуючи постанову
державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві за ВП
№39241631 від 25 вересня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження, за
змістом якої стягувачу ОСОБА_1,
відповідно до платіжного доручення №
8047 від 13 вересня 2013 року, перераховано
грошову суму в розмірі 27366,11 грн., дійшов
висновку про обґрунтованість заяви та
про необхідність повернення 23736,75 грн.
Банку.

З такими висновками суду можна
погодитися, оскільки суд першої
інстанції повно з'ясував обставини, що
мають значення для справи та вірно
застосував норми матеріального і
процесуального права.

В судовому засіданні підтверджено, що
рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 29 травня 2013 року
стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1
грошові кошти у розмірі 27366,11 грн.

Та вказане рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 29 травня
2013 року, було виконано в повному обсязі
відділом ДВС Шевченківського РУЮ у
м.Києві шляхом примусового списання
грошових коштів з кореспондентського
рахунку Банку, згідно з копією
платіжної вимоги №501/26 від 28 серпня 2013
року, та згідно з постановою ВДВС про
закінчення виконавчого провадження
від 25 вересня 2013 року за ВП №39241631,
ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №
8047 від 13 вересня 2013 року були
перераховані грошові кошти у сумі 27366,11
грн.

У той же час, рішенням апеляційного
суду Донецької області від 16 грудня 2013
року рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 29 травня
2013 року було скасовано, позов ОСОБА_1
задоволено частково та стягнуто з
Банку на його користь грошові кошти у
розмірі 3623,36 грн.

При цьому відсутні відомості з приводу
того що в рішення суду апеляційної
інстанції вносились виправлення чи
мало місце додаткове рішення, з огляду
на що, доводи апеляційної скарги, про
наявність в рішенні описки щодо
розміру стягнутих на користь позивача
сум, жодним чином не підтверджуються.

Частиною 1 статті 380 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що питання про поворот
виконання вирішує суд апеляційної чи
касаційної інстанції, якщо, скасувавши
рішення, він закриває провадження у
справі, залишає позов без розгляду,
відмовляє в позові повністю або
задовольняє позовні вимоги в меншому
розмірі.

Відповідно до дійсного змісту
наведеної норми суд апеляційної
інстанції якщо він задовольняє позовні
вимоги в меншому розмірі може вирішити
питання про поворот виконання рішення,
та фактичні обставини у справі
свідчать про те, що суд апеляційної
інстанції задовольнивши позовні
вимоги в меншому розмірі не вирішив
питання про поворот виконання рішення.

Якщо питання про поворот виконання
рішення не було вирішено судом при
новому розгляді справи або судом
апеляційної чи касаційної інстанції,
заява відповідача про повернення
стягненого з нього за скасованим
рішенням майна розглядається судом, у
якому перебуває справа, та заяву про
поворот виконання можна подати у межах
позовної давності /ч. 1 ст. 381 ЦПК
України/.

Отже, виходячи з фактичних обставин
справи, висновки суду про необхідність
повернення Банку коштів в сумі 23736,75
грн. /27366,11грн. - 3629,36 грн./ є вичерпними,
зроблені у відповідності та на
підставі норм матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного судова
колегія вважає, за необхідне
апеляційну скаргу відхилити та ухвалу
суду першої інстанції з підстав
передбачених статтею 312 ЦПК України
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 07 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту проголошення
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: