Справа № 199/7468/13-ц
04 березня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Подорець
за участю секретарів
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційне
підприємство №19» Дніпропетровської
міської ради», про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
виселення та зняття з реєстраційного
У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, де треті особи
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційне
підприємство №19» Дніпропетровської
міської ради», про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
виселення та зняття з реєстраційного
обліку, посилаючись на те, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 19.07.2010 їй на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. В квартирі
зареєстрований її син - відповідач по
справі ОСОБА_2. Оскільки відповідач
систематично порушує порядок
проживання, псує майно, веде себе
агресивно, просила суд усунути їй
перешкоди в користуванні майном шляхом
виселення відповідача із квартири
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, на задоволенні позову
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явився, про час, дату та
місце слухання справи повідомлений
належним чином. Про причини своєї
неявки суду не повідомив, не надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, не скористався правом
надання заперечень проти позову, у
зв'язку з чим суд за згодою позивача
вирішує справу в порядку заочного
розгляду на підставі наявних у справі
доказів.

Представник третьої особи
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради» у
судове засідання не з'явився, про
слухання справи повідомлений належним
чином, надавши заяву з проханням
слухати справу у відсутність їх
представника та винести рішення на
розсуд суду.

Представник третьої особи Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області у судове засідання не з'явився,
про слухання справи повідомлений
належним чином, надавши заяву з
проханням слухати справу у відсутність
їх представника та винести рішення на
розсуд суду.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1,
допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції»,
закріплено право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - жилий будинок, садиба,
квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

За положеннями чч. 1, 2 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

За ст.ст. 317, 319 цього Кодексу власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. Цими
правами власник розпоряджається на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 09 липня 2010
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрованого в реєстрі під № 2408
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1.

В даній квартирі зареєстрований також
і син власника квартири - відповідач по
справі ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні також
встановлено, що між сторонами виникли
неприязненні стосунки з приводу
спільного проживання та утримання
спірної квартири.

Із роз'яснень, що містяться в п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами житлового кодексу
України" відповідно до яких при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
виселення).

В матеріали справи надано докази
неодноразового звернення позивача до
органів внутрішніх справ щодо
неправомірних дій відповідача і
перебування його в стані алкогольного
сп'яніння. Дані обставини також
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4

Встановлені обставини відповідачем
належними та допустимими доказами не
спростовані.

Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

З урахуванням результату розгляду
справи та у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати у вигляді сплаченого судового
збору в розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 212, 214-215,
218, 222, 224-226, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційне
підприємство №19» Дніпропетровської
міської ради», про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
виселення та зняття з реєстраційного
обліку - задовольнити в повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні її власністю - квартирою
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
невідомий, з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення,
що є підставою для зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН невідомий, за адресою -
квартира АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
невідомий, на користь ОСОБА_1 понесені
нею судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в розмірі 114
(сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 06 березня 2014 року.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець