У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_2 та
її адвоката ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 15 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
встановлення факту батьківства та
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину,

в с т а н о в и в :

Рішенням Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 29 листопада 2013 року встановлено
факт, що померлий ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який раніше проживав
АДРЕСА_1 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Копію цього рішення направлено у
відділ РАЦС Володарсько-Волинського
РУЮ для реєстрації батьківства при
видачі нового свідоцтва про
народження.

Позовні вимоги про визнання свідоцтва
про право на спадщину, видане на ім'я
ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1
залишено без розгляду.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 15 січня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5
задоволено, рішення
Володарсько-Волинського районного
суду Житомирської області від
29 листопада 2013 року в частині
задоволення позову про встановлення
факту батьківства та стягнення судових
витрат скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_2 та її
адвокат ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову про
встановлення факту батьківства та
стягнення судових витрат та ухвалюючи
в цій частині нове рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог, дійшов
обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_6, як особа, яку позивачка просить
визнати батьком сина ОСОБА_4, є батьком
ОСОБА_7, тобто останній відповідно
вимог чинного законодавства є
спадкоємцем майна ОСОБА_6, а тому у
ОСОБА_7 наявний спір про право на
спадщину після смерті ОСОБА_6; при цьому
апеляційний суд правильно зазначив, що
ЦПК України виключає можливість
залучення при апеляційному розгляді
інших осіб ніж тих, які приймали участь
у справі в суді першої інстанції, а тому
позбавлений можливості встановити
обставини, які не були встановлені
судом першої інстанції, що стосуються
осіб не залучених до участі у справі.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційних скаргах,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявників з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

Доводи касаційних скарг та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
і процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 та її
адвоката ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 15 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
встановлення факту батьківства та
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур