Провадження № 2-316/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді - Букіної
О.М.

при секретарі - Назарчук
Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган
опіки і піклування Солом»янської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визначення місця
проживання дітей разом з батьком та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Орган опіки і піклування
Солом»янської районної у м. Києві
державної адміністрації про
визначення місця проживання дітей
разом з матір»ю,-

В С Т А Н О В И В :

20.11.2013 року Позивач звернувся до суду з
позовом та просив визначити місце
проживання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з
батьком ОСОБА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою. Рішенням
Солом»янського районного суду м. Києва
від 25.06.2010 року шлюб між сторонами було
розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей - доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилається, що після розірвання шлюбу
позивач та відповідач проживали разом
в орендованій позивачем квартирі, але
згодом під впливом матері
відповідача-ОСОБА_7, відповідачка
забрала дітей та повернулася жити за
адресою : АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що мати відповідачки
негативно впливає на відповідачку та
на дітей, перебування дітей в сім»ї
відповідачки негативно впливає на їх
виховання та стан здоров»я, оскільки
діти постійно хворіють.

Позивач посилається, що з відповідачем
виникли спірні відносини щодо місця
проживання їх дітей, оскільки
відповідач не дає можливості приймати
активну участь у вихованні дітей.
Мирним способом вирішити спірні
правовідносини не вдалося.

Крім того, позивач зазначає, що
відповідач не в змозі матеріально
забезпечувати належне виховання та
розвиток дітей, оскільки немає
постійного заробітку та знаходиться в
декретній відпустці. Доходи
відповідача не достатні для
повноцінного забезпечення всім
необхідним: належним харчуванням,
одягом, засобами розвитку дітей.

Також зазначає, що відповідач власного
окремого житла не має, в квартирі крім
неї і дітей проживають ще троє членів
сім'ї, а тому відповідач не може
самостійно забезпечити належні умови
для нормального розвитку дітей та їх
навчання.

Разом з тим позивач вважає, що він в
змозі надати дітям освіту і добробут, а
проживання дітей разом з ним
відповідає їх інтересам.

Не погоджуючись з первинним позовом,
17.01.2014 року відповідач звернулася до
суду з зустрічним позовом, в якому
просила визначити постійне місце
проживання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з
матір»ю, за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначає, що з 2010 року сторони
проживають окремо, шлюб між ними було
розірвано за рішенням суду від 25.06.2010 р.
Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які
після розірвання шлюбу залишилися
проживати разом з матір'ю, за адресою:
АДРЕСА_1.

Посилається, що як під час спільного
проживання у шлюбі, так і після його
розірвання, ОСОБА_1 не цікавиться
життям малолітніх дітей та не приймає
участі у їх належному вихованні, з ними
не спілкується та не надає належної
матеріальної допомоги.

Відповідач зазначає, що вона постійно
слідкує за станом здоров'я дітей, їх
розвитком, виховує та піклується про
них, у відповідачки з дітьми
встановлений психологічний контакт,
діти прив'язані один до одного та до
неї.

Також, відповідач вважає, що в
інтересах дітей буде краще та
сприятливіше, щоб діти проживали з
матір'ю, вони проживають в окремій
кімнаті трьохкімнатної роздільної
квартири де створені всі необхідні
умови для комфортного їх відпочинку та
навчання.

Також зазначила, що перешкод у
спілкуванні з дітьми позивачу не
чинила та не має наміру перешкоджати
йому в здійсненні його прав та
обов»язків щодо дітей.

В зв»язку з вищевикладеним просила
зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою суду від 23.01.2014 року зустрічний
позов об»єднано в одне провадження з
первісним.

В судовому засіданні позивач та його
представник первинний позов
підтримали та просили суд його
задовольнити, проти задоволення
зустрічного позову заперечували.

Відповідач та її представник просили
зустрічний позов задовольнити, а в
задоволенні первинного позову,
відмовити.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації в судовому засіданні
проти задоволення первісного позову
заперечував та просив суд задовольнити
зустрічний позов. Зазначив, що
відповідачка разом зі своїми дітьми
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають за адресою:
АДРЕСА_1, та вважає що зміна місця
проживання дітей призведе до затримки
й зниження темпів психічного та
фізичного розвитку дітей та не буде
відповідати інтересам дітей.

Заслухавши пояснення сторін, третіх
осіб, допитавши свідків, дослідивши та
оцінивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку, що
зустрічний позов підлягає задоволенню
частково, а в задоволенні первинного
позову слід відмовити.

Згідно ст. 157 СК України встановлено,
що питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той з
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Такі ж гарантії для батьків, що
проживають окремо від дітей, та для
самих дітей, встановлені ст. 15 Закону
України "Про охорону дитинства".

Відповідно до ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення питання щодо місця
проживання малолітньої дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони з 03.06.2006
року по 25.06.2010 рік перебували у
зареєстрованому шлюбі. Рішенням
Солом'янського суду м. Києва від 25.06.2010
р. шлюб між сторонами було розірвано (
а.с. 6).

31.07.2007 року у сторін народилася дочка
ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін
народився син ОСОБА_5 (а.с.7-8).

Встановлено, що ОСОБА_2 разом з дітьми
та своїми батьками зареєстрована і
проживає в трикімнатній квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.53).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 17.04.1998 року вказана вище
квартира належить ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на праві спільної
часткової власності (а.с.53).

Відповідно до акта обстеження
житлово-побутових умов від 11.01.2014 р., за
місцем проживання створені належні
умови для розумового та фізичного
розвитку дітей. Стосунки в сім'ї теплі,
родинні, дід та баба допомагають
доглядати онуків ( а.с. 124-126).

Встановлено, що відповідач тимчасово
не працює, оскільки перебуває у
декретній відпустці по догляду за
дитиною. За місцем роботи та проживання
характеризується позитивно ( а.с. 38,42,51).

Відповідно до довідки з ДКЛ № 4
Солом'янського району м. Києва від
15.01.2014 року, діти доглянуті, дитячу
поліклініку відвідують з мамою, при
відвідуванні лікарем-педіатром дітей
вдома лікування і догляд за дітьми
здійснює мати. В 2012 році малолітній
ОСОБА_5 перебував на стаціонарному
лікуванні з матір'ю, яка здійснювала
догляд за дитиною ( а.с. 74).

Протягом 2013 року малолітні ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 тричі перебували на огляді у
лікаря-алерголога з приводу
фаринготрахеїту та ларинготрахеїту,
призначене лікування мати виконувала в
повному обсязі. На цей час стан здоров'я
дітей задовільний, на диспансерному
обліку малолітні не перебувають,
згідно з довідками від 26.12.2013 р. ( а.с. 71).

З характеристики ОСОБА_4, наданої
Спеціалізованою школою І ступеня №324,
вбачається, що ОСОБА_4 з 01.09.2013 року
навчається в школі, відношення до
навчання старанна, відповідальне. До
школи ОСОБА_4 приводить і забирає мати.
Щодня учениця має охайний зовнішній
вигляд. Всі необхідні для навчання
підручники, зошити, шкільні приладдя є
в наявності. За час навчання
малолітньої ОСОБА_4 відбулися
батьківські збори 2 рази, на яких були
присутні мама і батько. Батьки постійно
цікавляться успішністю дівчинки,
приймають участь у житті класу (а.с.70).

Згідно висновку психологічного
обстеження складеного міським
центром дитини Служби у справах дітей
виконавчого органу Київської міської
ради від 16.01.2014 року вбачається, що у
дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спостерігається
емоційна прихильність до матері, але
прослідковується бажання бачити поруч
обох батьків ( а.с. 68-69).

Як вбачається з
соціально-психологічного висновку,
наданого Міжнародним інститутом
глибинної психології у м. Києві від
21.01.2014 р., соціально підтримуючим
оточенням для дітей є їх мати та її
родичі, мати найбільш авторитетна
фігура для сина і доньки. Негативне,
конфліктне ставлення дітей до батька,
який мешкає окремо, обумовлено
негативним досвідом взаємодії з
батьком в перед- та построзлучний
період. Вказане ставлення до батька та
намагання змінити місце проживання
дітей без погодження з ними призведе до
затримки та зниження темпів психічного
та фізичного розвитку дітей. Особливо
це стосується ОСОБА_5, враховуючи вік
дитини (а.с. 95-101).

В якості свідків по даному спору були
допитані ОСОБА_6 (батько відповідачки),
ОСОБА_7 (мати відповідачки), ОСОБА_9
(сусідка відповідачки), ОСОБА_10 (сестра
позивача), ОСОБА_11 (психолог Центру
психологічної експертизи та
психодіагностики МІГП).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зазначили, що
відповідачка належним чином
піклується про дітей та є хорошою
матір»ю. Пояснили, що діти прив»язані
до матері та мають тісний
психологічний зв»язок з нею. Також
зазначили, що позивач не здатний
належним чином забезпечити утримання
та виховання дітей.

ОСОБА_9 зазначила, що вона є сусідкою
ОСОБА_2 і жодного разу не бачила, щоб
ОСОБА_1 приходив провідати дітей після
розірвання шлюбу між сторонами.
Пояснила, що коли сторони жили разом, то
ОСОБА_1 піклувався про дітей, цікавився
їхнім життям та розвитком.

ОСОБА_10 зазначила, що позивач любить
своїх дітей, цікавиться їхнім життям та
розвитком, купує їм одяг, іграшки,
продукти, необхідні шкільні приладдя.
Також даний свідок зазначила, що діти
теж люблять батька та хочуть, щоб
батьки жили разом.

ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила,
що авторитетом для дітей є їхня мати
ОСОБА_2, яка створила необхідні умови
для формування просоціальної
поведінки у ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Пояснила,
що до батька ОСОБА_1 у дітей склалося
негативне, конфліктне ставлення, що
обумовлено негативним досвідом
взаємодії з батьком у період сумісного
проживання. Також зазначила, що зміна
місця проживання дітей без погодження
з ними призведе до затримки й зниження
темпів психічного та фізичного
розвитку дітей.

Оцінюючи покази вказаних вище свідків,
суд приходить до висновку, що
відповідач є хорошою та турботливою
матір»ю, яка приймає активну участь у
вихованні та утриманню дітей.

Також встановлено, що ОСОБА_1 працює в
ПП «Авто-буд-сервіс» на посаді слюсаря
з 03.02.2014 року, за місцем роботи
характеризується позитивно (а.с.131-132).

Відповідно до акта обстеження
житлово-побутових умов, наданого
Іваницькою селищною радою, ОСОБА_1
разом із своїми батьками мешкає в
приватному будинку за адресою: АДРЕСА_5,
площею 77 кв.м, де для проживання дітей
створено належні умови ( а.с.124-126).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повідомив, що на теперішній час він
працює в м. Києві та проживає в квартирі
за адресою: АДРЕСА_4, в сім'ї своєї
рідної сестри. Пояснив, що має намір
орендувати житло в м. Києві, для
забезпечення найкращих умов
проживання дітей.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає,
що позивач в певній мірі є турботливим
батьком, який прагне для створення
належних умов виховання та утримання
своїх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України
батьки мають право звертатися до суду,
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та
громадських організацій за захистом
прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право
дитини на належне батьківське
виховання забезпечується системою
держаного контролю, що встановлена
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років визначається за згодою
батьків.

З аналізу норм сімейного законодавства
вбачається, що у тому разі, коли батьки
дитини спільно не проживають, право
визначати місце проживання дитини
залишається за кожним з батьків.
Питання про визначення місця
проживання дитини має вирішуватись не
тільки з урахуванням інтересів кожного
з батьків, а перш за все з урахуванням
прав та законних інтересів дитини - її
права на належне батьківське
виховання, яке повною мірою може бути
забезпечене тільки обома батьками;
права на безперешкодне спілкування з
кожним з батьків, здійснення обома
батьками якого є запорукою нормального
психічного розвитку дитини.

Суд зважає також на те, що в Декларації
прав дитини (принцип 6) проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона має, коли це
можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини, яка набула чинності для України
27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питанням соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу
України є забезпечення кожної дитини
сімейним вихованням, можливістю
духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Конвенція про права дитини, виходячи з
рівності прав матері та батька, у п. 1 ст.
9 проголосила правило, за яким дитина не
повинна розлучатися з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли таке розлучення
необхідне в найкращих інтересах
дитини.

Частиною 2 ст. 161 СК України орган опіки
та піклування або суд не можуть
передати дитину для проживання з тим із
батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Відповідно до Конвенції ООН про права
дитини діти мають право на належне
спілкування та допомогу.

Дані гарантії закріплені і в інших
нормативних документах щодо охорони
дитинства.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України
батьки повинні поважати дитину; ст. 155
цього ж Кодексу встановлено, що
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

З викладеного випливає, що батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини, поведінка батьків
повинна бути такою, щоб дитина сама
тягнулася до них.

Згідно принципу 6 Декларації прав
дитини, прийнятій Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона має,
коли це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові та
матеріальної забезпеченості;
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виняткові обставини
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як роз'яснено ст. 161 СК України, суд при
вирішенні спору про місце проживання
дитини має враховувати те, хто із
батьків виявляє більшу увагу до дитини
і турботу про неї, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов до виховання дитини.

Згідно Висновку Органу опіки та
піклування Солом»янської районної у м.
Києві державної адміністрації № 108-1747/01
від 24.02.2014 року вбачається, що виходячи
з наявних матеріалів справи та
інтересів малолітніх дітей, враховуючи
думку ОСОБА_4, керуючись статтями 19, 160,
161, 171 Сімейного кодексу України,
пунктами 72, 74 постанови Кабінету
Міністрів України від 24.09.2008 № 866
„Питання діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаної із захистом прав
дитини", Солом»янська районної у м.
Києві державної адміністрації, на яку
покладені повноваження органу опіки та
піклування, вважає за доцільне
визначити місце проживання малолітніх
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю, ОСОБА_2.

Згідно висновку Органу опіки та
піклування Солом»янської районної у м.
Києві державної адміністрації № 108-1747/01
від 24.02.2014 року також вбачається, що
11.01.2014 року під час бесіди з
працівниками служби у справах дітей
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації малолітня
ОСОБА_4 повідомила, що з батьком
спілкується, любить обох батьків, але
жити бажає тільки разом з мамою та
братиком.

Виходячи з вимог чинного законодавства
та обставин справи, суд вважає, що діти
мають більш тісний психологічний
зв'язок саме з матір»ю.

Доказів того, що діти мають бути
розлучені з матір'ю, позивачем не
надано та матеріалами справи не
встановлено.

З огляду на викладене та оцінюючи
матеріали справи, приймаючи до уваги
вік дітей та їх прихильність саме до
матері, суд приходить до висновку, що
зміна місця проживання дітей, зміна їх
оточення буде суперечити найкращим
інтересам дітей .

Таким чином, суд вважає, що проживання
малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 саме з матір'ю,
відповідатиме інтересам дітей та
забезпечить їх права на належне
утримання, виховання, лікування,
розвиток, оздоровлення та безпеку.

За таких обставин, суд вважає, що
доцільним буде залишити проживати
дітей разом з матір'ю, тобто
відповідачем по справі, при цьому суд
вважає, що визначення місця проживання
дітей на постійній основі та в певному
місці, тобто за вказаною відповідачем
адресою, не підлягають задоволенню,
виходячи з вимог чинного
законодавства, що регулює порядок
визначення місця проживання дитини.

Таким чином суд приходить до висновку,
що вимоги відповідачки ОСОБА_2 за
зустрічним позовом є обґрунтованими та
підлягають задоволенню частково.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
первинного позову ОСОБА_1

Суд звертає увагу, що позивач не
позбавлений можливості брати участь у
вихованні дітей відповідно до закону.

Відповідно до 88 ЦПК України з Позивача
на користь Відповідача підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 243,60
грн.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з
Відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 150, 152, 154, 155, 157, 160, 161
СК України, Законом України «Про
охорону дитинства», Конвенцією ООН про
права дитини, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88,т 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа - Орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м.Києві
державної адміністрації про визнання
місця проживання дітей разом з
матір'ю, задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх
дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_2.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м.Києві
державної адміністрації у м. Києві про
визнання місця проживання дітей разом
з батьком, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: