Справа № 234/246/14-ц
Провадження № 2/234/1028/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року Краматорський
міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко
Л.М.

при секретарі
Кайряковій К.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Павлової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Краматорську цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 до Краматорської
міської ради (третя особа - Друга
Краматорська державна нотаріальна
контора) про визнання права на
спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в особі представника
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Краматорської міської ради (третя
особа - Друга Краматорська державна
нотаріальна контора) про визнання
права на спадщину.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала та
показала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, якому на
підставі договору купівлі-продажу від
29.03.1951 року належав житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1. Останній залишив заповіт на
користь свого сина ОСОБА_3 Останній на
підставі ст.549 ЦК України (в ред.1963 року)
прийняв спадщину, оскільки фактично
вступив в її управління та володіння,
став доглядати за будинком, а також
виконав заповідальне зобов'язання
померлого щодо надання вказаного житла
для проживання ОСОБА_7, яка мешкала по
АДРЕСА_1 до своєї смерті, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. В даний час ОСОБА_3
звернувся до нотаріуса для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, на що отримав постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 20.12.2013 року з огляду на відсутність
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно за спадкодавцем.
Через відмову нотаріуса в оформленні
права на спадщину ОСОБА_3 звернувся до
суду та просить визнати за ним право
приватної власності на будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 позов не визнала та
показала, що недоведена належність
спадкодавцю ОСОБА_6 нерухомого майна по
АДРЕСА_1, оскільки не було проведено
його державну реєстрацію. Як вказано в
договорі купівлі-продажу
домоволодіння від 29.03.1951 року, такий
договір повинен був зареєстрований у
відділі комунального господарства
міської ради за місцем знаходження
будівель. Також позивач ОСОБА_3 не
просить в позові про встановлення
факту прийняття спадщини, хоча не був
зареєстрований за місцем її відкриття.
Просить в позові відмовити.

У судове засідання представник
третьої особи Другої Краматорської
державної нотаріальної контори не
з'явився, до суду подана заява про
розгляд справи у відсутності
представника, заперечень на позов не
надано (а.с.27).

Суд, вислухавши представників сторін,
дослідивши надані докази:

- копію свідоцтва про смерть
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5),

- копію нотаріального договору
купівлі-продажу від 29.03.1951 року
відповідно до якого ОСОБА_6 придбав
домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.6),

- копії технічних документів на
вказане домоволодіння (а.с.7-9),

- копію заповіту від 31.10.1986 року
ОСОБА_6, згідно якому останній
заповідам належне його домоволодіння
по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, при цьому зобов'язав
останнього надати право довічного
користування цим будинком ОСОБА_7
(а.с.10),

- копію свідоцтва про народження
позивача ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_6
(а.с.11),

- пояснювальну записку
квартального с.Іванівка,
м.Краматорська ОСОБА_8 (а.с.12),

- копію свідоцтва про смерть
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13),

- копію довідки про поховання
позивачем ОСОБА_3 на кладовище
с.Іванівка м.Краматорська ОСОБА_7 (а.с.14),

- копію постанови державного
нотаріуса Другою Краматорської ДНК
Костюкової Н.С. від 20.12.2013 року про
відмову у вчиненні нотаріальних дій, а
саме: у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про
право на спадщину після смерті його
батька ОСОБА_6 (а.с.15-16),

- лист Другої Краматорської ДНК
від 06.02.2014 року про відсутність
спадкової справи після смерті ОСОБА_6,
наявність зареєстрованого заповіту
останнього, що підтверджується
витягами з Реєстрів (а.с.29-31),

вважає, що позов є необґрунтованим та
задоволенню не підлягає.

Так, предметом позову ОСОБА_3 є
визнання права власності на об'єкт
нерухомості в порядку спадкування за
заповітом. Таким чином, предметом
доказування по даній справі є
наявність заповіту спадкодавця,
наявність спадкового майна,
доведеність факту прийняття спадщини
спадкоємцем.

Наявність чинного заповіту,
посвідченого від імені ОСОБА_6 31.10.1986
року Другою Краматорською державною
нотаріальною конторою за реєстровим
№5296 на користь ОСОБА_3,
підтверджується копією заповіту,
листом нотаріуса та витягами зі
Спадкового реєстру (а.с.10, 29-31).

Стосовно спадкового майна
позивач ОСОБА_3 посилається на те, що
ОСОБА_6 належав по праву власності
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

Згідно копії договору
купівлі-продажу домоволодіння від
29.03.1951 року ОСОБА_6 придбав житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1.
Договір посвідчений державним
нотаріусом Другої Краматорської
міської нотаріальної контори
Морозовим М.Є. 29.03.1951 року за реєстр.№2285.
(а.с.6).

В подальшому нумерація будинку
змінилася на АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Як вбачається зі змісту договору,
нотаріусом сторонам було роз'яснено
положення ст.182 ЦК УРСР, а також те, що
цей договір, під страхом недійсності,
повинен бути зареєстрований у відділі
комунального господарства за місцем
знаходження будівлі (а.с.6 на звороті),
що цілком відповідало діючому на той
час законодавству.

Так, згідно ст.182 ЦК УРСР (в ред.1922
року, станом на 1951 рік) не
муніципалізовані житлові будівлі
можуть бути предметом купівлі-продажу
з тим, щоб: 1) в результаті неї в руках
покупця, його подружжя та
неповнолітніх дітей не опинилося двох
або більше володінь, 2) від імені
продавця, його подружжя та
неповнолітніх дітей вчинялося
відчуження не більше одного володіння
протягом 3-х років. Примітка: володінням
визнається будинок з житловими чи
службовими дворовими будівлями, що
примикають до нього.

Згідно ст.185 ЦК УРСР (в ред.1922 року,
станом на 1951 рік) купівля-продаж
будівель та права забудови повинна, під
страхом недійсності, бути вчинена в
нотаріальному порядку з наступною
реєстрацією в належному комунальному
відділі.

Згідно ст.29 ЦК УРСР (в ред.1922 року,
станом на 1951 рік) недотримання
встановленої законом форми тягне за
собою недійсність угоди лише в тому
випадку, якщо такий наслідок
недотримання форми прямо вказано в
законі.

Як пояснила представник позивача
ОСОБА_1 у судовому засіданні та як
вбачається з постанови нотаріуса від
20.12.2013 року про відмову у вчиненні
нотаріальних дій (а.с.15), вищевказаний
договір купівлі-продажу від 29.03.1951 року
зареєстрований у відповідному відділі
комунального господарства за місцем
знаходження будівлі, а в подальшому у
БТІ м.Краматорська, не був.

Як вбачається з копії свідоцтва
про смерть (а.с.5), ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Часом відкриття спадщини
визначається день смерті спадкодавця.

У зв'язку з чим правовідносини
спадкування регулюються ЦК України (в
ред.1963 року, із змінами та
доповненнями).

Згідно ст.548 ч.1 ЦК України (в ред.1963
року, із змінами та доповненнями) для
прийняття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно ст.549 ч.1, 2 ЦК України (в
ред.1963 року, із змінами та доповненнями)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому
засіданні позивач ОСОБА_3 заяву про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, подав
лише 20.12.2013 року (а.с.15); на момент смерті
спадкоємця позивач не був
зареєстрованим за місцем відкриття
спадщини (ст.526 ЦК України (в ред.1963
року).

Позивач ОСОБА_3 зазначає в позові,
що підтримала у судовому засіданні
його представник ОСОБА_1, що він
фактично вступив в володіння спадковим
майном, оскільки став доглядати за
будинком по АДРЕСА_1, однак судове
рішення про встановлення факту
прийняття спадщини, постановлене
відповідно до ст.256 ЦПК України, яке
набрало законної сили, суду не надано
та в даному позові таких вимог не
заявлено. Таким чином вимоги про
визнання права на спадщину без
встановлення факту її прийняття є
передчасними. Враховуючи наявність
спору про право, вимоги про
встановлення факту, що має юридичне
значення, повинні заявлятися
одночасно.

З огляду на вищевикладене, позов
ОСОБА_3 є необґрунтованим та
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
Закону України «Про судовий збір», у
зв'язку з прийняттям рішення про
відмову в позові, судовий збір,
оплачений позивачем при зверненні з
позовом до суду (а.с.1), відшкодуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 215, 223 ЦПК
України, ст.ст.29, 182, 185 ЦК УРСР (в ред.1922
року), ст.ст.526, 548, 549 ЦК України (в ред.1963
року), суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_4 до
Краматорської міської ради (третя
особа - Друга Краматорська державна
нотаріальна контора) про визнання
права на власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за заповітом,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Краматорський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення . Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Л. М. Марченко